Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

У лютому 2024 року дочірнє підприємство «Експлуатаційна служба «Місто квітів» (надалі за текстом - позивач) звернулося до суду з даним позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про стягнення заборгованості за надані послуги. Між позивачем і відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі Договору № 25 від 17 липня 2019 року. За умовами договору № 25 від 17 липня 2019 року позивач забезпечує виконання комплексу робіт по управлінню багатоквартирного будинку у відповідності до діючого законодавства України, а відповідач оплачує за надані управителем послуги з управління не пізніше 20-го числа поточного місяця. Відповідач частково оплачувала послуги, про що свідчать квитанції про сплату, чим підтверджується існування договірних відносин. Відповідач користується житлово-комунальними послугами в квартирі за адресою: [ADDRESS] , що надає позивач. Позивач надав відповідачу послуги з управління багатоквартирним будинком в розмірі 12 976,61 грн. та надало квитанції про оплату, тобто, виконало всі необхідні зобов`язання в повному обсязі. У відповідності до розрахунку заборгованості позивача за квартиру [ADDRESS] від 31 вересня 2023 року сума заборгованості складає 12 976,61 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач не своєчасно оплачує спожиті житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим, позивач просить стягнути на свою користь суму основного боргу 12 976,61 грн. Протягом зазначеного вище періоду скарг з приводу ненадання чи неналежного надання послуг від відповідачки на адресу позивача не надходило. Відповідачці нагадувалось про необхідність сплатити за житлово-комунальні послуги, але неодноразові звернення ігнорувались. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 15 лютого 2024 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Станом на дату розгляду справи, на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Між позивачем і відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі Договору № 25 від 17 липня 2019 року. За умовами Договору № 25 від 17 липня 2019 року позивач забезпечує виконання комплексу робіт по управлінню багатоквартирного будинку у відповідності до діючого законодавства України, а відповідач оплачує за надані управителем послуги з управління не пізніше 20-го числа поточного місяця (а.с. 9-10). Відповідач користується житлово-комунальними послугами в квартирі за адресою: [ADDRESS] , що надає позивач (а.с. 16-17). Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості станом на 31.09.2023 року у відповідача виникла заборгованість за послуги з управління багатоквартирним будинком на загальну суму 12 976,61 грн. (а.с. 18-19). Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 903 ЦК України). Відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг регулюється Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно з ст. 1 вказаного Закону житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Також, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено суб`єктний склад відносин з надання житлово-комунальних відносин. Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно до ст. 1 Закону виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 68 ЖК України споживачі повинні щомісячно здійснювати оплату за отримані комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач належним чином не виконала взяті на себе за договором зобов`язання, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги у заявленому розмірі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч.ч. 1, 3 ст. 137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У Постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача суду надано: копія Договору № 0108/23 від 01.08.2023 про надання професійних правничої допомоги, додаткову угоду № 7/01 до Договору № 0108/23 від 01.08.2023 про надання професійних правничої допомоги. Згідно додаткової угоди № 7/01 до Договору № 0108/23 від 01.08.2023 про надання професійних правничої допомоги в якій вказано опис послуг, який включає: підготовку позовної заяви, прийняття участі у сових засіданнямх, отримання рішення та виконавчого листа, звернення до виконавчої державної служби України. Загальний розмір витрат на правничу допомогу становить 10 000 грн. Матеріалами цивільної справи підтверджується, що представником позивача було подано вказані документи. Справа про стягнення заборгованості за надані послуги належить до не складних справ за критеріями предмету та підстав позову, кількості учасників та предмету доказування, така була призначена до розгляду у спрощеному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. На думку суду, відповідач не повинен нести тягар вказаних витрат у наведеному розмірі та відшкодовувати їх, покладення таких на відповідача є необґрунтованим та надмірним за даних умов. Оскільки адвокат Мучінська О.В. не виступала у судових засіданнях, враховуючи складність справи, досвід адвоката (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №000182 від 09.11.2018), принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної вимоги про відшкодування витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 3000 грн., що підтверджено копією Договору № 0108/23 від 01.08.2023 про надання професійних правничої допомоги, копією додаткової угоди № 7/01 до Договору № 0108/23 від 01.08.2023 про надання професійних правничої допомоги. Враховуючи вищевикладене, справ, яка не є складною, тривалість затраченого представником позивача часу, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 141 ЦПК України, суд вважає достатнім розміром стягнення з відповідача на користь позивачки витрат, понесених на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн., а тому заява представника позивача підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3028 грн.

Outcome: approved