Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, що їхнє подружнє життя не склалось, шлюбні відносини припинені, більше двох років проживають окремо, спільне господарство не ведеться, примирення неможливе. На даний час донька проживає з нею та перебуває на її утриманні, однак її доходи не дозволяють повністю забезпечувати дитину всім необхідним. При цьому, відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дитини, у зв`язку з чим вона вимушена звернутись до суду. Відповідач не має інших дітей, окрім доньки, на його утриманні ніхто не перебуває. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, звернулася до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримує та просить розглядати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, при цьому звернувся до суду з заявою, в якій визнав позов та просив розглядати справу у його відсутність. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ст. 247 ч 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12.08.2016 року в Деснянському районному у м.Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві, а/з 980. Від шлюбу подружжя має малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалось, причиною розірвання шлюбних відносин стало те, що у них існують різні погляди на життя, втрачено почуття любові та поваги один до одного, шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають вже більше двох років окремо, при цьому зберегти сім`ю та відновити свої стосунки сторони не бажають. Згідно зі ст. ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя та їхньої дитини. Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, тому є наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Щодо вимог позову про стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Судом встановлено, що інших непрацездатних осіб та/або неповнолітніх дітей на утриманні відповідача не має. За нормою ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, судом встановлено, що [PERSON] проживає з матір`ю та перебуває на її забезпеченні. У спростування викладених обставин будь-яких доказів та заперечень відповідачем суду не надано. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. За нормою ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи, що відповідач позов визнав і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, тому на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 10000 грн. щомісячно, починаючи з 20.02.2024 р. і до досягнення дитиною повноліття, є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України і вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved