Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

1.1.Стислий\~виклад позиції\~позивача та заперечень відповідача У листопаді 2023 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла її сестра [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме на частину земельної ділянки кадастровий номер 5323086200:00:004:0005, яка належала в рівних частинах позивачці та померлій. Позивачка є єдиною спадкоємицею, яка належним чином прийняла спадщину після сестри, але в ході оформлення спадкових прав стало відомо, що все нерухоме майно спадкодавця за постановою державного виконавця накладено арешт. Державним виконавцем закрито виконавче провадження, але при цьому питання щодо зняття арешту з майна ним не вирішено через відсутність законодавчих підстав. Наразі виконані всі зобов`язання щодо виконання виконавчого документу у справі про стягнення заборгованості з [PERSON] . За вказаних обставин, вищенаведений арешт є перешкодою позивачці для оформлення спадкових прав на частину земельної ділянки після смерті її сестри, але врегулювання даного питання у позасудовому порядку є неможливим. У зв`язку з наведеним, позивачка просить зняти арешт з майна, який був накладений Карлівським відділом ДВС у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) постановою про арешт майна від 27.10.2021 р. ВП №64329685 та припинити обтяження речових прав на нерухоме майно арешт нерухомого майна зареєстрований 27.10.2021 р. у спеціальному ДРРПнНМ за №44679214. 1.2.Письмові пояснення відповідача-1 23.02.2024 р. від відповідача-1 надійшли письмові пояснення у яких він при вирішенні спору у даній справі покладається на розсуд суду. Зазначає, що у [PERSON] відсутня заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк» та наразі на примусовому виконанні не перебуває жодних виконавчих документів про стягнення з неї боргу на користь АТ КБ «Приватбанк», а тому арешт накладений на майно Ганцевої у виконавчому провадженні №64329685 втратив свою актуальність та доцільність. Разом з цим, звернув увагу на те, що матеріали позову не містять доказів того, що арешт накладений на майно [PERSON] в межах виконавчого провадження №64329685 є перешкодою для оформлення спадщини, а тому є припущеннями позивача. Також представник банку вказав на те, що позивач у поданому позові не просить суд визнати за нею право власності, тоді як за правовими висновками Верховного Суду позивач може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту (а.с.51,52). 2.Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 30.11.2023р. за ухвалою Карлівського районного суду Полтавської області справу передано до Машівського районного суду Полтавської області за підсудністю (а.с.23). 15.01.2024р. за ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та залучено третю особу (а.с.28). 22.02.2024 р. згідно ухвали суду було залучено до участі у справі як співвідповідача Карлівський відділ ДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.43). 3.Позиції\~учасників судового\~провадження В судове засідання сторони не з`явилися, належним чином повідомлялись про час і місце розгляду справи, направили заяви про розгляд справи без їх участі, представник позивача позов підтримує, представник відповідача-1 покладається на розсуд суду, відповідач-2 просить у задоволенні позову відмовити (а.с.40, 52, 71). 4.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом установлено, що позивачка [PERSON] та [PERSON] є власниками по частці кожна земельної ділянки площею 6,7811 га, кадастровий номер 5323086200:00:004:0005, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться за адресою: Сахнівщинська сільська рада, Машівський район, Полтавська область на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.06.2019 р., що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом від 06.06.2019 р. та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №169536084 та №169565969 (а.с.11-14). [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої [INFO] . Карлівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за №12/2022, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 20.08.2021 р. та витяг зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №74486328 від 26.10.2023 р. (а.с.10,16). За довідкою державного нотаріуса Карлівської державної нотаріальної контори №460/01-16 від 26.10.2023 р., Карлівською ДНК в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини заведена спадкова справа №12/2022 до майна померлої [INFO] [PERSON] на підставі заяви про прийняття спадщини згідно закону, поданої сестрою померлої [PERSON] , яка є спадкоємицею другої черги за законом на підставі ст.1262 ЦК України. Інших заяв у даній спадковій справі до нотаріальної контори не надходило (а.с.8). Згідно повідомлення Карлівського відділу ДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №41290/17.7-31 від 13.10.2023 р. у вказаному відділі виконавчої служби перебувало виконавче провадження №64329685 з примусового виконання виконавчого листа №531/1705/20 від 11.01.2021 р. виданого Карлівським районним судом Полтавської області про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 26.07.2016 р. в розмірі 799,49 грн. У даному виконавчому провадженні 27.10.2021 р. було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, відомості про що внесено до державного реєстру обтяжень. В подальшому було встановлено, що [INFO] боржниця [PERSON] померла та [INFO] на підставі п.3 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. При цьому посилаючись на норми вищенаведеного закону повідомлено підстави через які виконавцем може бути знято арешт з майна та одночасно було роз`яснено право звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна (а.с.9). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №356371424 від 29.11.2023 р. зареєстрована інформація про державну реєстрацію обтяження всього нерухомого майна [PERSON] вчиненого на підставі постанови Карлівського відділу ДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про арешт майна від 27.10.2021 р. (а.с.15). За повідомленням АТ КБ «ПриватБанк» №202101221169 від 01.11.2023 р. станом на 01.11.2023 р. зобов`язання по виконанню виконавчого документу виданого Карлівським районним судом Полтавської області від 11.01.2021 р. у справі №531/1705/20 про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 799,49 грн виконано боржником у повному обсязі, а також згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» від 22.02.2024 р. повідомлено, що [PERSON] станом на 22.02.2024 р. не має заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк» (а.с.7,53). 5. Мотиви суду Відповідно до статті 15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно роз`яснень, викладених у пп. 1,2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Відповідно до ч.2 вищевказаної постанови позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно зі статтею 1\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені\~Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. За нормами ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що після смерті сестри [PERSON] , позивачка [PERSON] прийняла спадщину подавши у визначений строк заяву про прийняття спадщини та вона будучи спадкоємцем не була залучена стороною виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документа в межах якого було накладено арешт на майно і питання процесуального правонаступництва [PERSON] після смерті її сестри [PERSON] , яка була боржником у даному виконавчому провадженні не вирішувалось у судовому порядку. Відповідно до ст.ст. 1216 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно чч.1,3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З системного аналізу наведених норм вбачається, що саме з часу відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця, спадщина належить спадкоємцеві, а тому спадкове майно належить їй з 17.08.2021 р., а відтак остання наділена правом захисту свого спадкового права шляхом звернення до суду з позовом, який сприятиме відновленню її прав та інтересів. В даному випадку, позивачка є єдиною спадкоємицею другої черги за законом, якій належить спадщина з часу її відкриття та пред`явлені нею позовні вимоги про зняття арешту з спадкового майна, які за своєю суттю не суперечать вимогам\~ст.\~16\~ЦК України та є ефективним способом захисту цивільного права, оскільки усуватимуть перешкоди в подальшого оформленні спадкових прав. Так, підставою позову являється наявність арешту, накладеного державним виконавцем на майно спадкодавця, що перешкоджає позивачці в оформленні спадкових прав на нерухоме майно. Таким чином, вказаний позов спрямовано на захист цивільних прав позивача, пов`язаний з оформленням права власності на спадкове майно та фактично є різновидом негаторного позову. Вказане узгоджується з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 340/25/19. Згідно п.1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на майбутній об`єкт нерухомості. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 24 цього Закону, підставою для відмови в державній реєстрації прав є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, крім випадків, визначених цим Законом. Отже, з огляду на викладене, враховуючи наявність в Державному реєстрі речових прав обтяжень на належне спадкодавцю нерухоме майно, зокрема і частки земельної ділянки успадкованої позивачкою, а відтак в останньої існують перешкоди для оформлення своїх спадкових прав, тобто отримання свідоцтва про право на спадщину та державної реєстрації прав на земельну ділянку. З матеріалів справи вбачається, що після смерті боржниці [PERSON] державним виконавцем було винесено постанову від 27.10.2021 про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3\~ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження». Згідно п.3 ч.1 ст. 39 цього Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. Між тим\~державним виконавцем\~всупереч чч.1,2\~ст.\~40\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» не\~було винесено\~постанову про\~зняття арешту\~з майна,\~відповідно до\~якої у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Так, як убачається з листа Карлівського ВДВС, 27.10.2021р. було закінчено виконавче провадження у виконавчому провадженні №64329685 з примусового виконання виконавчого листа №531/1705/20 від 11.01.2021 р. виданого Карлівським районним судом Полтавської області про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 26.07.2016 р. в розмірі 799,49 грн та роз`яснено право звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна (а.с.9). Таким чином, вже понад два роки як державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, накладений арешт на майно боржника є чинним, триваючим, що свідчить про його існування за межами визначених законом правових підстав. Щодо належного відповідача Позивачем і відповідачем можуть бути, фізичні і юридичні особи, а також держава (ч.2 ст.48 ЦПК України). Позов може бути пред`явлений до кількох відповідачів. Участь у справі кількох відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є їхні спільні права чи обов`язки; 2) права і обов`язки кількох відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права й обов`язки (ст.50 ЦПК України). Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17.04.2018 р. у справі №523/9076/16-ц. \~Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний\~законом\~інтерес позивача саме від відповідача. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 26.02.2020 р. №304/284/18. З матеріалів справи видно, що спір фактично виник не між позивачем та банком, а між позивачем та державним виконавцем, який при закінченні виконавчого провадження не зняв арешт з майна [PERSON] , спадкоємцем якої є позивач, а відтак належним буде саме відповідач-2. Отже, даючи оцінку доказам у справі, зважаючи на те, що арешт на майно в рамках виконавчого провадження №64329685 було накладено державним виконавцем, який закінчуючи виконавче провадження у зв`язку зі смертю боржника не забезпечив виконання вимог ч. 1, 2 ст.\~40\~ЗУ «Про\~виконавче провадження» та не вирішив питання про зняття арешту з майна останнього, тобто не вчинив дій, виконання яких імперативно визначено положеннями вищевказаного Закону, позивач, як спадкоємець за законом позбавлена можливості оформити спадкові права, у зв`язку з чинністю вказаного арешту, хоча заборгованість перед банком погашена, а відтак позов необхідно задовольнити та зняти накладений арешт. З огляду на викладене у задоволенні позовних вимог до відповідача-1, як неналежного, необхідно відмовити. 6. Рішення щодо судових витрат Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, оскільки позов до відповідача-2 задоволено, а тому з нього на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору розмірі 1073,60 грн (а.с.4). На підставі викладеного,

Outcome: partial