Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-21 00:00:00

позивач [PERSON] 05 вересня 2017 року звернулася до суду з даним позовом до [PERSON] , у якому просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу її, [PERSON] , та [PERSON] ; визнати придбане за час проживання однією сім`єю без шлюбу [PERSON] та [PERSON] майно, а саме: квартиру [ADDRESS] , гараж, розташований на [ADDRESS] , автомобіль Фольксваген Т4 д.н. [NUMBER] об`єктами права спільної сумісної власності та визначити за кожною із сторін по частці цього майна. Визнати за нею, [PERSON] , право власності на: ідеальну частину квартиру [ADDRESS] ; ідеальну частину гаражу, розташованого на [ADDRESS] ; ідеальну частину автомобіля Фольксваген Т 4 д.н. [NUMBER] . У обґрунтування позову посилається на те, що зі [PERSON] вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 24 листопада 1994 року. Шлюб між ними розірвано рішенням Бориславського міського суду від 14 грудня 2004 року, свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER] від 27 квітня 2006 року. Вони відновили подружні стосунки і почали проживати однією сім`єю без шлюбу. У фактичних шлюбних стосунках вони перебували з травня 2007 року до травня 2015 року. За час перебування у фактичних шлюбних відносинах вони придбали квартиру [ADDRESS] (оформлена на [PERSON] ) Крім того, у 2014 році придбали гараж на [ADDRESS] , а в 2013 році - автомобіль Фольксваген Т4 д.н. [NUMBER] . Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Позивач вважає, що має право на частину майна, яке придбано ними за час проживання однією сім`єю з травня 2007 року по травень 2015 року. У іншому шлюбі ні вона, ні [PERSON] не перебували. За час перебування в шлюбі в 2001 році вони придбали будинок по [ADDRESS] . Гроші на купівлю вони складали з часу одруження. В 2002 році вони цей будинок продали, кошти в сумі 16 000 доларів США поклали в банк на ім`я чоловіка [PERSON] в ЛОД АППБ «Аваль» в м. Бориславі. В жовтні 2006 року позивач звернулася з позовом в суд до [PERSON] про розподіл майна, належного подружжю на праві спільної сумісної власності (справа № 2-250/2007 р.). Ухвалою судового засідання (про затвердження мирової угоди) від 03 квітня 2007 року визнано мирову угоду між нею та [PERSON] , згідно якої [PERSON] визнає її право на 3500 доларів США, які зобов`язується сплатити до 01 січня 2008 року, а вона визнає його право на ліс (пиломатеріали) в кількості 7 м куб. Однак, рішення суду не виконувалося, так як ні вона, ні [PERSON] за примусовим виконанням даного рішення не зверталися, бо відновили подружні стосунки і знову почали проживати однією сім`єю без шлюбу. У фактичних шлюбних стосунках вони перебували з травня 2007 року до травня 2015 року. 03 грудня 2014 року загинула їхня дочка [PERSON] і сім`я почала розпадатися, а з травня 2015 року перестала існувати. За час перебування у фактичних шлюбних відносинах, тобто проживаючи однією сім`єю без шлюбу з травня 2007 року і до травня 2015 року, вони придбали квартиру [ADDRESS] згідно з договором купівлі-продажу від 04 вересня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Паньків Г.О., реєстр N 1195, квартира складається з двох кімнат та кухні жилою площею 28,9 кв.м, загальною площею 53,1 кв.м. Квартира оформлена на [PERSON] . Крім того, у 2014 році, ними придбано гараж, розташований на [ADDRESS] , а в 2013 році - автомобіль Фольксваген Т 4 д.н. [NUMBER] . Квартиру вони придбали за 24000 доларів США, гараж за 5000 доларів США, автомобіль за 10000 доларів США. Загальна вартість майна, придбаного за час проживання однією сім`єю без шлюбу, 39000 доларів США, а за курсом Національного банку України станом на 01 вересня 2017 року (2569,3957 грн за 100 доларів США) 1002064,32 гривень (1/2 частина 501032,16 гривень). Для купівлі квартири [PERSON] отримав кредит в КБ «ПриватБанк» згідно з кредитним договором від 04 вересня 2007 року № LVTRGK00000025 в сумі 24000 доларів США. Позивач згідно договору поруки від 04 вересня 2007 року № LVTRGK00000054547 виступила поручителем за виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором у тому ж розмірі, що і боржник по цьому договору. Позивач працювала, періодично їздила на роботу за кордон і всі зароблені кошти віддавала чоловікові для погашення кредиту за квартиру. Вона навіть повертала йому аліменти на утримання ще тоді неповнолітньої дочки [PERSON] , які сплачував [PERSON] згідно рішення суду. Кошти на придбання автомобіля та гаражу вони частково позичали у сестри позивачки, повертали борг теж разом. Позивач послалася на положення ч.ч. 1, 2 ст. 21, ч. 1 ст. 36, ст.69, 70, 74 Сімейного кодексу України, правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду України у справі №6-1026цс15 від 23.09.2015, у справі № 6-612цс15 від 1 липня 2015 року, у справі № 6- 2253цс15, ст.372 Цивільного кодексу України. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Пленум Верховного Суду України в пункті 20 своєї постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» чітко визначив права фактичного подружжя: при застосуванні статті 74 Сімейного кодексу України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Крім того, в постанові зазначається, що поділ спільного майна здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного кодексу України, ст. 372 Цивільного кодексу України. При цьому застосовується положення ст. 71 ч.4,5 Сімейного кодексу України щодо обов`язкової згоди на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Позивач вважає, що має право на частину майна, яке придбано ними за час проживання однією сім`єю з травня 2007 року по травень 2015 року. У іншому шлюбі ні вона, ні [PERSON] не перебували. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 вересня 2017 року справу передано на розгляд судді Бориславського міського суду Хемич О.Б. Ухвалою судді Хемич О.Б. від 05 вересня 2017 року відкрито провадження у справі, призначено дату судового засідання. 19 вересня 2017 року відповідач [PERSON] подав до суду письмове заперечення на позовну заяву, в якому вважає вимоги позивачки необґрунтованими. Відповідач зазначив, що 14 грудня 2004 року рішенням суду розірвано шлюб між ним та позивачкою. З того часу жодного відновлення шлюбних стосунків між ними не було. Він не погоджується з позивачем щодо твердження про фактичне відновлення шлюбних стосунків з травня 2007 року та проживання однією сім`єю з цього числа до травня 2015 року. Після розірвання шлюбу [PERSON] за власні кошти була придбана квартира [ADDRESS] . Згодом, у вересні 2007 року останній придбав квартиру [ADDRESS] , за кредитні кошти. Кредит ним було погашено з коштів, вилучених із продажі квартири [ADDRESS] , та його особистих доходів. Жодних коштів від позивачки на купівлю квартири, чи на погашення кредиту [PERSON] не отримував. Гараж ним було придбано за особисті кошти, а на купівлю автомобіля ним частково було позичено коши у його сестри [PERSON] . Ухвалою суду від 25 вересня 2017 року у справі 438/791/17, провадження №2-з/438/13/2017 задоволено заяву позивача [PERSON] про забезпечення доказів. Зобов`язано Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надати інформацію про перетин державного кордону України громадянкою України [PERSON] [INFO] , та терміни її перебування за межами України із зазначенням часових проміжків за період з 01 травня 2007 року по 01 червня 2015 року. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 лютого 2018 року дану справу передано на розгляд судді Слиша А.Т., у зв`язку зі спливом строку відрядження до Бориславського міського суду Львівської області судді Хемич О.Б. Ухвалою судді [PERSON] від 20 лютого 2018 року справу прийнято до провадження, призначено судове засідання. Ухвалою суду від 04 травня 2018 року задоволено клопотання позивача та витребувано з КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО», докази: оригінал інвентаризаційної справи на квартиру [ADDRESS] , та на гараж розташований по [ADDRESS] ; витребувано від Трускавецького відділення філії «Західного головного регіонального управління» АТ «ПриватБанк»: належним чином засвідчену копію кредитної справи за кредитним договором від 04.09.2007 №LVTRGK00000025, укладеним між ЗАТ «ПриватБанк» та [PERSON] ; довідку про дострокове погашення кредиту за кредитним договором від 04.09.2007 №LVTRGK00000025, укладеним між ЗАТ «ПриватБанк» та [PERSON] ; витребувано від Територіального сервісного центру №4642 Регіонального сервісного центру у Львівській області МВС України: належним чином засвідчені копії документів щодо придбання та реєстрації в 2013 році автомобіля Фольксваген Т4 д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] ; витребувано з ЦМЛ м.Борислава: довідку про те, чи в період часу 2008-2009р.р. перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні БЦМЛ та амбулаторному лікуванні у поліклінічному відділенні у лікаря-травматолога БЦМЛ [PERSON] , 1969 р.н. проживаючий на [ADDRESS] . 17 серпня 2018 року позивач подала до суду позовну заяву про збільшення розміру позовних вимог, зокрема, просить встановити факт проживання однією сім`єю її, [PERSON] , та відповідача [PERSON] , як чоловіка та жінки без шлюбу в період часу з травня 2007 року по травень 2015 року. Визнати придбане за час проживання однією сім`єю її, [PERSON] та відповідача [PERSON] , як чоловіка та жінки без шлюбу в період часу з травня 2007 року по травень 2015 року, майно, а саме: квартиру [ADDRESS] , автомобіль марки Фольксваген Т4, д.н. [NUMBER] , гараж № [NUMBER] , що розташований в гаражному товаристві «Фанта» по вул. Шкільна в м.Бориславі Львівської області та земельну ділянку в гаражному товаристві «Фанта» для обслуговування гаражу, площею 0,0032га, кадастровий номер 4610300000:02:006:0066 - об`єктами права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Визнати за нею, [PERSON] , право власності на: ідеальну частину квартири [ADDRESS] , житловою площею 28,9 кв.м., загальною площею 53,1 кв.м.; ідеальну частину автомобіля марки Фольксваген Т4, д.н. [NUMBER] ; ідеальну частину гаражу № [NUMBER] , що розташований в гаражному товаристві «Фанта» по вул. Шкільна в м.Бориславі Львівської області, загальною площею 27,0 кв.м.; ідеальну частину земельної ділянки для обслуговування гаражу, площею 0,0032га, кадастровий номер 4610300000:02:006:0066, що розташована в гаражному товаристві «Фанта» по вул.Шкільна в м.Бориславі Львівської області. У обґрунтування збільшених позовних вимог позивач послалася на обставини, аналогічні зазначеним у позовній заяві. Ухвалою суду від 18 вересня 2018 року вказану позовну заяву про збільшення позовних вимог прийнято до провадження. Крім цього, ухвалою суду від 18 вересня 2018 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано у приватного нотаріуса Бориславського міського нотаріального округу Паньків Г.О. належно завірену копію письмової заяви [PERSON] від 08 жовтня 2007року про дачу згоди на укладення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Паньків Г.О. за реєстром №1357; витребувано з Трускавецького відділення філії «Західного головного регіонального управління» АТ «ПриватБанк» інформацію про те, чи погашався кредитний договір від 04.09.2007 №LVTGK00000025, укладений між ЗАТ «ПриватБанк» та [PERSON] у безготівковій формі (формі банківського переводу із іншого банківського рахунку), у випадку наявності таких операцій вказати суму та дату такої операції а також особу на чиє ім`я було відкрито даний рахунок із якого було списано кошти для погашення кредиту, та надати належним чином завірену копію платіжного документа про здійснення даного платежу. 27 вересня 2018 року представник відповідача [PERSON] адвокат Бачинський А.В. подав до суду в інтересах відповідача відзив на позовну заяву про збільшення позовних вимог, в якому вважає вимоги позивачки необґрунтованими. Зазначив, що 14 грудня 2004 року рішенням суду розірвано шлюб між відповідачем та позивачкою. З того часу жодного відновлення шлюбних стосунків між ними не було. Сторона відповідача не погоджується з позивачем щодо твердження про фактичне відновлення шлюбних стосунків з травня 2007 року та проживання однією сім`єю з цього числа до травня 2015 року. Позивачка не зазначила жодного доказу про те, що після розірвання шлюбу з травня 2007 року по травень 2015 року сторони проживали однією сім`єю. Так дійсно після розірвання шлюбу у відповідача із позивачкою залишились дружні стосунки, адже у них була спільна дочка, і відповідач не міг не брати участі у її вихованні. Після розірвання шлюбу відповідачем за власні кошти була придбана квартира [ADDRESS] . Бажаючи бути ближче з дочкою, у вересні 2007 року відповідач купив квартиру [ADDRESS] , яка розташовано у цьому ж будинку, що й жила їхня дочка. Кошти на купівлю даної квартири він отримав, беручи кредит у ЗАТ КБ «ПриватБанк», окрім зазначеного позивачкою договору поруки, даний кредит було забезпечено також договором іпотеки, таким чином позивачка фактично не несла жодного ризику щодо неповернення ним кредиту, а договір поруки не свідчить про участь у погашенні кредиту. У подальшому даний кредит відповідачем було погашено з коштів, вилучених із продажі квартири [ADDRESS] , та із його особистих доходів. Жодних коштів від позивачки на купівлю квартири, чи на погашення кредиту відповідач не отримував. Після купівлі даної квартири по [ADDRESS] , відповідач з цього часу по теперішній день у ній проживає, разом з ним, у час перебування позивачки за межами України, у квартирі проживала і його дочка. Оскільки позивачка фактично постійно перебувала за межами України, то вихованням та доглядом дочки займався саме [PERSON] .. Із позивачкою після розірвання шлюбу він не проживав, та не вів спільного господарства, у підтвердження чому слугує відсутність реєстрації місця проживання позивачки разом з ним, окрім цього позивачка у зазначений нею період нібито спільного проживання фактично постійно перебувала за межами України, тому відповідно спільно проживати із нею він не міг, окрім цього вона жодного разу не переказувала на його ім`я кошти, а кредит [PERSON] сплачував самостійно проводячи сплату щомісячно. Окрім цього, ним на ім`я позивачки сплачувались аліменти на утримання дочки, сплата аліментів проводилась з 01 червня 2005 року по 02 грудня 2014 року. Позивачка могла у будь-який момент відмовитись від стягнення аліментів, однак вона цього не робила, а у людей які проживають однією сім`єю та ведуть спільний бюджет відсутня потреба у стягненні аліментів. Щодо зазначеного Позивачкою будинку [ADDRESS] та виручених за нього коштів, то дані кошти були предметом спору у справі про поділ майна подружжя № 2-250/2007 та спір щодо них був вирішений у межах цієї справи. Щодо відсутності примусового виконання ухвали про затвердження мирової угоди від 03 квітня 2007 року у справі № 2-250/2007, то дана ухвала була виконана добровільно та жодна із сторін не ставила претензій щодо її виконання. Щодо отримання коштів у позику від сестри позивачки для купівлі квартири, автомобіля та гаражу із земельною ділянкою, то відповідачем такі кошти у її сестри не позичались. Стосовно отримання коштів у позику позивачкою та про мету їх отримання йому невідомо. Гараж ним було придбано за особисті кошти, а на купівлю автомобіля ним частково було позичено кошти у його сестри [PERSON] . Щодо правових позицій Верховного суду України, на які послалася позивач, відповідач також зазначив, що усе спірне майно набуте відповідачем не в шлюбі та за власні кошти. Позивачем не надано жодного доказу спільного проживання із відповідачем, більше того не надано жодного доказу того, що спірне майно було придбане внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці, позивачкою не надано жодних доказів в обґрунтування даних обставин. За таких обставин твердження позивачки про факт проживання однією сім`єю та про придбання майна за спільні кошти є не доведеним, а відтак - безпідставним. Ухвалою суду від 22 березня 2019 року задоволено заяву представника позивача [PERSON] про забезпечення доказів, зокрема, витребувано з Трускавецького відділення філії «Західного головного регіонального управління» АТ «ПриватБанк» докази: належним чином засвідчену копію кредитної справи за кредитним договором від 04.09.2007року №LVTRGK00000025, укладеним між ЗАТ «ПриватБанк» та [PERSON] ; довідку про дострокове погашення кредиту за кредитним договором від 04.09.2007року №LVTRGK00000025, укладеним між ЗАТ «ПриватБанк» та [PERSON] ; витребувано від Територіального сервісного центру №4642 Регіонального сервісного центру у Львівській області МВС України, докази: належним чином засвідчені копії документів щодо придбання та реєстрації в 2013 році автомобіля Фольксваген Т4 д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] ; витребувано з ЦМЛ м.Борислава докази: довідку про те, чи в період часу 2008-2009 р.р. перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні БЦМЛ та амбулаторному лікуванні у поліклінічному відділенні у лікаря-травматолога БЦМЛ, [PERSON] , 1969 р.н. проживаючого [ADDRESS] . Ухвалою суду від 27 травня 2019 року постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, розпочати підготовче провадження у справі з дня постановлення цієї ухвали. Призначено по справі підготовче судове засідання на 11 липня 2019 року. 12 вересня 2019 року позивач подала до суду позовну заяву про збільшення розміру позовних вимог від 10 вересня 2019 року, зокрема, просить встановити факт проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту та бюджету, ведення спільного господарства, існування спільних прав та обов`язків між [PERSON] та [PERSON] , як чоловіком та жінкою без шлюбу в період часу з травня 2007 року по травень 2015 року. Визнати придбане за час проживання однією сім`єю її, [PERSON] та відповідача [PERSON] , як чоловіка та жінки без шлюбу в період часу з травня 2007 року по травень 2015 року, майно, а саме: квартиру [ADDRESS] , автомобіль марки Фольксваген Т4, д.н. [NUMBER] , гараж № [NUMBER] , що розташований в гаражному товаристві «Фанта» по вул. Шкільна в м.Бориславі Львівської області та земельну ділянку в гаражному товаристві «Фанта» для обслуговування гаражу, площею 0,0032га, кадастровий номер 4610300000:02:006:0066 - об`єктами права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Визнати за нею, [PERSON] , право власності на: ідеальну частину квартири [ADDRESS] , житловою площею 28,9 кв.м., загальною площею 53,1 кв.м.; ідеальну частину автомобіля марки Фольксваген Т4, д.н. [NUMBER] ; ідеальну частину гаражу № [NUMBER] , що розташований в гаражному товаристві «Фанта» по вул. Шкільна в м.Бориславі Львівської області, загальною площею 27,0 кв.м.; ідеальну частину земельної ділянки для обслуговування гаражу, площею 0,0032га, кадастровий номер 4610300000:02:006:0066, що розташована в гаражному товаристві «Фанта» по вул. Шкільна в м.Бориславі Львівської області. У обґрунтування збільшених позовних вимог позивач послалася на обставини, аналогічні зазначеним у попередній позовній заяві про збільшення позовних вимог. 19 вересня 2019 року представник відповідача [PERSON] адвокат Вернієвська О.Б. подала до суду в інтересах відповідача відзив на позовну заяву про збільшення позовних вимог від 10 вересня 2019 року, в якому вважає вимоги позивачки необґрунтованими у задоволенні позову просить відмовити. 28 жовтня 2019 року до суду надійшла відповідь на відзив, подана в інтересах позивачки її представником адвокатом Вілінською Г.М. Ухвалою від 28 жовтня 2019 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 03 грудня 2019 року. Ухвалою суду від 22 травня 2020 року провадження у справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступника померлого [PERSON] . Ухвалою від 22 червня 2021 року поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 24 червня 2021 року у справі 438/791/17, провадження №2-з/438/5/2021 задоволено заяву представника позивача [PERSON] адвоката Вілінської Г.М. про забезпечення позову. Накладено арешт на: квартиру [ADDRESS] , автомобіль марки Volkswagen Т4, державний номер [NUMBER] , гараж № [NUMBER] , що розташований в гаражному товаристві «Фанта» по вул. Шкільна в м. Бориславі Львівської області та земельну ділянку в гаражному товаристві «Фанта» для обслуговування гаражу площею 0,0032 га кадастровий номер 4610300000:02:006:0066. Ухвалою суду від 07 липня 2021 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Вілінської Г.М. та витребувано у приватного нотаріуса Бориславського міського нотаріального округу Львівської області Малетич О.Я. належно завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Копія вказаної спадкової справи надійшла до суду 06 вересня 2021 року. Ухвалою суду від 04 жовтня 2021 року залучено до участі у справі правонаступника відповідача [PERSON] [PERSON] 28 жовтня 2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] про зміну предмета позову. Зокрема, позивачка просить встановити факт проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту та бюджету, ведення спільного господарства, існування спільних прав та обов`язків, між [PERSON] та [PERSON] , як чоловіком та жінкою без шлюбу в період часу з травня 2007 року по травень 2015 року; визнати придбане за час проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , як чоловіка та жінки без шлюбу в період часу з травня 2007 року по травень 2015 року, майно, а саме: квартиру [ADDRESS] , автомобіль марки Фольксваген Т4, д.н. [NUMBER] , гараж № [NUMBER] , що розташований в гаражному товаристві «Фанта» по вул. Шкільна в м.Бориславі Львівської області та земельну ділянку в гаражному товаристві «Фанта» для обслуговування гаражу, площею 0,0032га, кадастровий номер 4610300000:02:006:0066 - об`єктами права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] ; визнати недійсними видані на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Малетич Оксаною Ярославівною: -свідоцтво про право на спадщину за законом від 29.12.2020р. на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване в реєстрі за №362, скасувавши рішення приватного нотаріуса Бориславського міського нотаріального округу Малетич Оксани Ярославівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.12.2020р. за індексним номером:56008567 та запис про проведену державну реєстрацію права власності номер 39989128; -свідоцтво про право на спадщину за законом від 29.12.2020р. на автомобіль марки VOLKSWAGEN модель TRANSPORTER, 2000 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , білого кольору, типу легковий пасажирський - В, зареєстроване в реєстрі за №363; та визнати за нею, [PERSON] , право власності на: ідеальну частину квартири [ADDRESS] , житловою площею 28,9 кв.м., загальною площею 53,1 кв.м.; ідеальну частину автомобіля марки Фольксваген Т4, д.н. [NUMBER] ; стягнути з [PERSON] в її, [PERSON] , користь, вартість 1/2 ідеальної частини гаражу [ADDRESS] , загальною площею 27,0 кв.м. та вартість ідеальної частини земельної ділянки для обслуговування гаражу, площею 0,0032га, кадастровий номер 4610300000:02:006:0066, що розташована в гаражному товаристві «Фанта» по [ADDRESS] , в сумі 56 886 (п`ятдесят шість тисяч вісімсот вісімдесят шість) гривень 50 копійок. У обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона з відповідачем [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з 24 листопада 1994 року. У них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Згідно рішення Бориславського міського суду Львівської області від 14 грудня 2004 року шлюб між ними розірвано (свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 27 квітня 2006 року). За час перебування у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] в 2001 році за спільно зароблені грошові кошти вони придбали житловий будинок по [ADDRESS] . У 2002 році вони з [PERSON] цей будинок продали, а кошти в сумі 16 000 доларів США поклали на депозитний рахунок в ЛОД АППБ «Аваль» в м. Бориславі, який було відкрито на ім`я [PERSON] . Після розірвання шлюбу, [PERSON] відмовився в добровільному порядку поділити спільно нажите ними майно за час шлюбу, а тому у 2006 році позивач звернулася з позовом до [PERSON] про розподіл майна, належного подружжю на праві спільної сумісної власності. Ухвалою судового засідання Бориславського міського суду Львівської області від 03 квітня 2007 року у справі №2-250/2007р. визнано мирову угоду між нею та [PERSON] , згідно якої [PERSON] визнає її право на 3500 доларів США, які зобов`язується сплатити до 01 січня 2008 року, а вона визнає його право на ліс (пиломатеріали) в кількості 7 м куб. Однак, дана ухвала суду не виконувалася, так як ні вона, ні [PERSON] за примусовим виконанням даного рішення не зверталися, бо відновили подружні стосунки і знову почали проживати однією сім`єю без шлюбу. З травня 2007 року до травня 2015 року позивач з [PERSON] проживала у фактичних шлюбних стосунках, разом з ними проживала і їхня малолітня дочка [PERSON] . У цей період часу вони були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, за спільно зароблені кошти купляли майно, мали взаємні права та обов`язки, в іншому зареєстрованому шлюбі ні позивачка, ні [PERSON] не перебували. 03 грудня 2014 року трагічно загинула їхня єдина дочка [PERSON] , і після цього [PERSON] почав зловживати алкоголем, зневажливо ставився до позивачки, і з травня 2015 року позивач з [PERSON] припинила спільне проживання, ведення спільного побуту та бюджету. За час проживання однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу, тобто за час перебування у фактичних шлюбних відносинах, з травня 2007 року і до травня 2015 року, в інтересах сім`ї, вони придбали квартиру [ADDRESS] . Згідно договору купівлі-продажу від 04 вересня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Паньків Г.О., реєстр №1195, право власності на дану квартиру оформлено на ім`я [PERSON] 23 січня 2014 року, проживаючи однією сім`єю, за спільно зароблені грошові кошти, в інтересах сім`ї, вони купили гараж [ADDRESS] та земельну ділянку за цією адресою в гаражному товаристві «Фанта» для обслуговування гаражу, площею 0,0032 га, кадастровий номер 4610300000:02:006:0066. Згідно договорів купівлі-продажу земельної ділянки та гаражу від 23 січня 2014 року, серія та номер 71 та 74, посвідчених приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Паньків Г.О., право власності на дане нерухоме майно оформлено на [PERSON] . Крім того, 31 травня 2014 року вони разом з [PERSON] , проживаючи однією сім`єю, за спільно зароблені грошові кошти, а також за кошти, які спільно позичали у її рідної сестри, в інтересах сім`ї, купили автомобіль марки Фольксваген Т4, д.н. [NUMBER] . Квартиру вони придбали за дійсну вартість 24\~000 доларів США, гараж та земельну ділянку для обслуговування гаражу за 5000 доларів США, автомобіль марки Фольксваген Т4, д.н. [NUMBER] за 5 000 доларів США, загальна вартість майна придбаного за час проживання однією сім`єю без шлюбу становить 34 000 доларів США, а за курсом НБУ України станом на 01 вересня 2017 року, на час звернення у суд з позовом, становить (2569,3957 за 100 доларів США) 873592,60 гривень (1/2 частина 436796,30 гривень). З травня 2007 року до літа 2008 року вони проживали разом однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, за місцем її проживання у трьохкімнатній квартирі її матері за адресою [ADDRESS] , тобто між ними існували усталені відносини, що притаманні подружжю. Влітку 2007 року вона дізналася, що по сусідству, у тому ж самому під`їзді двома поверхами вище продається квартира [ADDRESS] , вони з [PERSON] вирішили її купити, щоб їхня сім`я мала окреме житло для проживання. Позивач особисто розмовляла з продавцями квартири та давала їм завдаток за купівлю квартири. Так як такої значної суми грошових коштів у них не було, вони вирішили оформити кредит на [PERSON] , оскільки на цей час він працював у Волинському тампонажному управлінні ПАТ «Укрнафта» та його офіційна заробітна плата була набагато більшою, ніж її і йому могли безперешкодно видати кредит. Тому, для купівлі даної квартири [PERSON] отримав кредит у Трускавецькому відділенні філії «Західне головне регіональне управління «Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» згідно кредитного договору MLVTRGK00000025 від 04 вересня 2007року в сумі 24 000 доларів США з цільовим призначенням купівля квартири. При оформленні кредиту на купівлю спірної квартири [PERSON] у документах вказував своє фактичне місце проживання: [ADDRESS] , де вони разом як чоловік та жінка проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, номер домашнього телефону вказав той, який зареєстрований за цією ж адресою. У графі «Інформація про дружину (або іншого платоспроможного члена родини, що веде спільне господарство)» [PERSON] власноручно зазначив ім`я позивачки [PERSON] , зокрема й те, що вона проживає за однією з ним адресою: [ADDRESS] . Зазначив платіжний баланс його на той час родини, а саме: сумарний щомісячний дохід родини, в яку включав свою заробітну плату та її заробітну плату, як дружини, а також її, як дружини, доходи від додаткового заробітку, як і наводив розрахунок щомісячних витрат їхньої сім`ї. Згідно договору\~поруки від\~04\~вересня 2007\~року №LVTRGK00000054547,\~укладеного між\~Банком та\~позивачем [PERSON] ,\~вона виступила\~поручителем за\~виконання зобов`язань\~ [PERSON] \~за кредитним\~договором у\~тому ж\~розмірі,\~що і\~боржник по\~цьому договору,\~так як\~вони проживали\~однією сім`єю\~як чоловік\~та дружина і були пов`язані виконанням взаємних прав і обов`язків. Після купівлі спірної квартири, зробивши у ній косметичний ремонт (провівши заміну всіх вікон та вхідних дверей) та завізши туди подаровані позивачці її матір`ю всі необхідні меблі та техніку, позивач разом з відповідачем та їхньою малолітньою дочкою перейшли проживати у спірну квартиру з літа 2008 року. У 2009 році різко зріс курс долара США, і вони з відповідачем вирішили позичити грошові кошти у її сестри, щоб достроково повернути кредит, який відповідач оформив на себе на купівлю спірної квартири, оскільки доходу, який відповідач отримував за місцем своєї роботи, не вистачало на дострокове погашення кредиту. 20 липня 2009 року вони разом з [PERSON] достроково погасили кредит, який він в інтересах сім`ї отримав у банку на купівлю спірної квартири. З часу отримання кредиту, тобто з 04 вересня 2007року і до часу повного дострокового його погашення, тобто до 20 липня 2009 року [PERSON] не подавав банку жодних заяв про зміну свого фактичного місця проживання, зміну свого сімейного чи фінансового стану, що ще раз підтверджує той факт, що з часу отримання кредиту, і до його повного дострокового погашення, позивач та [PERSON] проживали однієї сім`єю, як чоловік та жінка, вели спільний побут та спільне господарство, мали спільний бюджет та були пов`язані виконанням взаємних прав та обов`язків, що свідчить про те, що між ними існували усталені відносини, притаманні подружжю. У період спільного проживання з травня 2007 року до травня 2015 року у фактичних шлюбних стосунках з [PERSON] , ведення спільного побуту та господарства позивач працювала у ТОВ «ТК «ЛАКС», а в період щорічних відпусток їздила на заробітки за кордон, всі зароблені грошові кошти віддавала [PERSON] , як чоловіку для погашення кредиту, вона навіть повертала йому аліменти для погашення кредиту, які сплачував [PERSON] згідно рішення суду на утримання неповнолітньої дочки. З 2010 року, після звільнення з роботи, позивач почала систематично їздити на заробітки в Республіку Польща, де офіційно працювала, і всі зароблені грошові кошти повертала своїй сестрі, у якої вона з [PERSON] разом позичили грошові кошти на дострокове погашення кредиту для купівлі квартири, з метою уникнення значної переплати за користування кредитними коштами. Згодом за зароблені нею за кордоном грошові кошти та кошти, які частково позичили у її сестри, вони придбали в інтересах сім`ї спірний автомобіль, гараж та земельну ділянку для обслуговування гаражу. Позивач особисто розмовляла з продавцем спірного гаражу та земельної ділянки, домовлялася про їх купівлю та давала йому завдаток. У період спільного проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту та господарства, маючи взаємні права та обов`язки вони також разом і відпочивали, ходили як подружжя на весілля до спільних родичів, зокрема: 13 лютого 2010 року, як чоловік та жінка, ходили на весілля до її племінниці [PERSON] ; [INFO] разом, як чоловік та жінка, ходили на весілля до племінниці [PERSON] - [PERSON] ; 19 жовтня 2013 року разом, як чоловік та жінка, ходили на весілля до племінника [PERSON] - [PERSON] , та у серпні 2014 року разом, як чоловік та жінка, ходили на ювілей до її матері [PERSON] . Вищевказані обставини свідчать про те, що за час проживання однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу, тобто за час перебування у фактичних шлюбних відносинах, з травня 2007 року і до травня 2015 року, між нею та [PERSON] склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Позивач послалася на положення ч.2 ст.3, ч.ч. 1, 2 ст. 21, ст.69, 70, ч.4, ч.5 ст. 71, ст. 74 Сімейного кодексу України, ст.372 Цивільного кодексу України, правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду України у справі №6-1026цс15 від 23.09.2015, у справі № 6-612цс15 від 1 липня 2015 року, у справі № 6- 2253цс15, п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя», зазначила, що проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Вважає, що їй, позивачці, належить частина спірного майна, яке було придбано нею та [PERSON] за час проживання однією сім`єю без шлюбу з травня 2007 року по травень 2015 року за спільно зароблені грошові кошти в інтересах сім`ї. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відповідач [PERSON] , як його рідна сестра, незаконно успадкувала все належне [PERSON] на час смерті майно, в тому числі і все спірне майно: житлову квартиру [ADDRESS] , земельну ділянку, що розташована по [ADDRESS] в гаражному товаристві «Фанта», загальною площею 0,0032 га, гараж за номером [NUMBER] в гаражному товаристві Фанта», розташований в [ADDRESS] , автомобіль VOLKSWAGEN модель TRANSPORTER, 2000 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , частина якого належить позивачці [PERSON] згідно закону. Крім того, відповідачці [PERSON] достовірно було відомо про наявність і розгляд даного спору у суді, оскільки за клопотанням позивачки вона допитувалась судом як свідок саме на стороні позивача. Зокрема, відповідачці [PERSON] 29 грудня 2020 року приватним - нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу О.Я. Малетич видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованого в реєстрі за №362. 22 грудня 2020 року приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу О. Я. Малетич видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 4610300000:02:006:0066, площею 0,0032 га, зареєстрованого в реєстрі за №352. 22 грудня 2020 року приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу О.Я. Малетич видано свідоцтво про право на спадщину за законом на гараж, розташований за адресою: [ADDRESS] , гаражне товариство «Фанта», зареєстрованого в реєстрі за №351. 29 грудня 2020 року приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу О.Я. Малетич видано свідоцтво про право на спадщину за законом на автомобіль марки VOLKSWAGEN модель TRANSPORTER, 2000 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , білого кольору, типу легковий пасажирський - В, зареєстрованого в реєстрі за №363. Видані відповідачці [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне майно підлягають визнанню недійсними на підставі ст.1301 ЦК України, оскільки відповідачка [PERSON] не мала права на спадкування частини спірного нерухомого майна, придбаного за час проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , як чоловіка та жінки без шлюбу в період часу з травня 2007 року по травень 2015 року, а саме: квартири [ADDRESS] , автомобіля марки Фольксваген Т4, д.н. [NUMBER] , гаражу № [NUMBER] , що розташований в гаражному товаристві «Фанта» по вул. Шкільна в м.Бориславі Львівської області та земельної ділянки в гаражному товаристві «Фанта» для обслуговування гаражу, площею 0,0032га, кадастровий номер 4610300000:02:006:0066. Після успадкування спірного майна, відповідачка [PERSON] через два дні після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж та на спірну земельну ділянку для обслуговування гаражу, зокрема 24 грудня 2020 року незаконно відчужила дані об`єкти нерухомого майна, уклавши договори купівлі - продажу земельної ділянки та гаража з [PERSON] . Внаслідок незаконного відчуження частини спірного майна, а саме гаражу [ADDRESS] та земельної ділянки в гаражному товаристві «Фанта» для обслуговування гаражу, площею 0,0032га, кадастровий номер 4610300000:02:006:0066, відповідачкою [PERSON] завдано позивачці [PERSON] збитки, що складають дійсну вартість половини незаконно відчуженого майна. [PERSON] є добросовісним набувачем незаконно відчуженої частини гаража та земельної ділянки, на якій він знаходиться, в гаражному товаристві «Фанта», а тому не може відповідати за незаконні дії відповідача [PERSON] . А тому, є всі підстави для виникнення обов`язку у відповідача [PERSON] щодо відшкодування позивачці [PERSON] збитків, завданих таким незаконним відчуженням для відновлення її (позивачки) порушеного права. Згідно звіту про оцінку майна №АЕ00-211021-032 від 21.10.2021 вартість гаражу [ADDRESS] становить 106273 гривень 00 копійок. Згідно звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки №АЕ00-211021-033 від 21.10.2021 вартість земельної ділянки в гаражному товаристві «Фанта» для обслуговування гаражу, площею 0,0032 га, кадастровий номер 4 610300000:02:006:0066 7 500 гривень. З урахуванням наведеного, з відповідачки [PERSON] підлягають стягненню на користь позивачки [PERSON] завдані їй збитки в розмірі половини вартості незаконно відчуженого майна, що становить 56 886 гривень 50 копійок. Ухвалою суду від 09 грудня 2021 року прийнято до провадження вищевказану позовну заяву про зміну предмету позову [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту та бюджету, ведення спільного господарства, існування спільних прав та обов`язків, визнання майна спільною сумісною власністю та розподіл спільного майна жінки та чоловіка, які проживали однією сім`єю, але не перебували в шлюбі між собою, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, відшкодування шкоди, завданої незаконним відчуженням майна. Ухвалено у подальшому розглядати справу з урахуванням позовної заяви про зміну предмету позову, ухвалено перейти в стадію підготовчого провадження та призначено підготовче засідання на 20 січня 2022 року. Ухвалою від 20 січня 2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 01 березня 2022 року. У судовому\~засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Вілінська Г.М. позов підтримали, дали пояснення, аналогічні змісту позовної заяви про зміну предмету позову. Допитана як свідок позивач [PERSON] надала наступні показання проте, що після розірвання шлюбу у грудні 2004 року з травня 2007 року до травня 2015року проживала з [PERSON] у фактичних шлюбних стосунках, разом з ними проживала і їхня малолітня дочка [PERSON] . В цей період часу вони були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, за спільно зароблені кошти купляли майно, мали взаємні права та обов`язки, в іншому зареєстрованому шлюбі ні позивачка [PERSON] , ні її чоловік [PERSON] не перебували. 03 грудня 2014 року трагічно загинула їхня єдина дочка [PERSON] і після цього [PERSON] почав зловживати алкоголем, зневажливо відноситися до позивачки, і з травня 2015 року вона з [PERSON] припинила спільне проживання, ведення спільного побуту та бюджету. За час проживання однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу, тобто за час- перебування у фактичних шлюбних відносинах, з травня 2007року і до травня 2015року, в інтересах сім`ї, позивачка [PERSON] разом з [PERSON] придбали квартиру [ADDRESS] . Згідно договору купівлі-продажу від 04 вересня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Паньків Г.О., реєстр №1195, право власності на дану квартиру оформлено на ім`я [PERSON] . За домовленістю із колишнім чоловіком зазначену квартиру придбали для їх спільної дитини Христини. 23 січня 2014 року, проживаючи однією сім`єю, за спільно зароблені грошові кошти, в інтересах сім`ї, спільно разом з [PERSON] купили гараж [ADDRESS] та земельну ділянку за цією адресою в гаражному товаристві «Фанта» для обслуговування гаражу, площею 0,0032га, кадастровий номер 4610300000:02:006:0066. Згідно договорів купівлі-продажу земельної ділянки та гаражу від 23.01.2014року, серія та номер 71 та 74, посвідчених приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Паньків Г.О., право власності на дане нерухоме майно оформлено на [PERSON] . Також, 31 травня 2014 року позивачка [PERSON] разом з [PERSON] , проживаючи однією сім`єю, за спільно зароблені грошові кошти, а також за кошти, які спільно позичали у її рідної сестри, в інтересах сім`ї, купили автомобіль марки Фольксваген Т4, д.н. [NUMBER] , що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу Серії [NUMBER] , виданого 31.05.2014р. на ім`я [PERSON] , та довідкою-рахунком Серії [NUMBER] від 31.05.2014 року. Квартиру ними придбано за дійсну вартість 24 000 доларів США, гараж та земельну ділянку для обслуговування гаражу за 5000 доларів США, автомобіль марки Фольксваген Т4, д.н. [NUMBER] за 5 000 доларів США, загальна вартість майна придбаного за час проживання однією сім`єю без шлюбу становить 34 000 доларів США, а за курсом НБУ України станом на 01 вересня 2017року, на час звернення у суд з позовом, становить (2569,3957 за 100 доларів США) 873 592, 60 гривень. З травня 2007року до літа 2008 року позивачка [PERSON] проживала разом з [PERSON] однією сім`єю, вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, вели спільне господарство, за місцем проживання позивачки [PERSON] у трьохкімнатній квартирі її матері за адресою: [ADDRESS] , тобто між ними існували усталені відносини, що притаманні подружжю. Влітку 2007 року позивачка [PERSON] дізналася, що по сусідству, у тому ж самому під`їзді, де вони спільно проживали з [PERSON] однією сім`єю, двома поверхами вище, продається квартира [ADDRESS] . Саме позивачка [PERSON] особисто розмовляла з продавцями цієї квартири домовлялася про купівлю цієї квартири та давала їм завдаток за купівлю цієї квартири. Спільно із [PERSON] було вирішено що, вона разом з чоловіком вирішили оформити кредит на [PERSON] , оскільки на цей час він працював у Волинському тампонажному управлінні ПАТ «Укрнафта» та його офіційна заробітна плата була набагато більшою, ніж її, і йому могли безперешкодно видати кредит. Для придбання даної квартири [PERSON] отримав кредит у Трускавецькому відділенні філії «Західне головне регіональне управління «Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» згідно кредитного договору №LVTRGK00000025 від 04 вересня 2007року в сумі 24 000 доларів США з цільовим призначенням купівля квартири. Подаючи 31 серпня 2007року в банк анкету-заяву на видачу кредиту, [PERSON] у даній анкеті-заяві у графі «адреса свого місця проживання» власноручно особисто зазначив, що його дійсне місце проживання (відмінне від адреси місця реєстрації) разом з позивачкою, а саме: [ADDRESS] , а також зазначив номер свого домашнього телефону такий як і у позивачки [PERSON] , який зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Крім того, у графі «Інформація про дружину (або іншого платоспроможного члена родини, що веде спільне господарство)» [PERSON] власноручно зазначив прізвище ім`я та по батькові позивачки [PERSON] , а також її інші особисті дані, зокрема й те, що вона проживає за однією з ним адресою: [ADDRESS] . Також у змісті даної анкети-заяви [PERSON] зазначив платіжний баланс його на той час родини, а саме сумарний щомісячний дохід родини, в яку включав свою заробітну плату та заробітну плату позивачки [PERSON] , як дружини, а також доходи позивачки як дружини, від додаткового заробітку, як і наводив розрахунок щомісячних витрат їхньої сім`ї. При отриманні кредиту на купівлю спірної квартири, 04 вересня 2007 року [PERSON] , як у кредитному договорі, так і у договорі іпотеки, вказував своє фактичне місце проживання: [ADDRESS] (тобто адресу квартири матері позивачки), де позивачка проживала разом з ним, як чоловік та жінка однією сім`єю без реєстрації шлюбу, де вони разом вели спільне господарство, побут та бюджет, мали взаємні права та обов`язки, що стверджується даними кредитного договору та договору іпотеки від 04.09.2007 року, які досліджено судом. Згідно договору поруки від 04 вересня 2007 року №LVTRGK00000054547, укладеного між Банком та позивачкою [PERSON] , остання виступила поручителем за виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором у тому ж розмірі, що і боржник по цьому договору, так як вони проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина, і були пов`язані виконанням взаємних прав і обов`язків, і спірну квартиру купили саме для спільного проживання як сім`ї. Після купівлі спірної квартири, зробивши у ній косметичний ремонт (провівши заміну всіх вікон та вхідних дверей) та завізши туди подаровані матір`ю позивачки всі необхідні меблі та техніку, позивачка [PERSON] разом з [PERSON] та їхньою малолітньою дочкою перейшли проживати у спірну квартиру з літа 2008 року. У даній квартирі були всі особисті речі позивачки, які знаходяться там і до сих пір, чого не заперечив за життя [PERSON] під час телефонної розмови з моєю довірителькою. 20 липня 2009 року позивач [PERSON] разом з [PERSON] достроково погасили кредит, який він в інтересах сім`ї отримав у банку на купівлю спірної квартири. В період спільного проживання з травня 2007 року до травня 2015 року у фактичних шлюбних стосунках з [PERSON] , ведення спільного побуту та спільного господарства та бюджету, позивачка [PERSON] працювала у ТОВ «ТК «ЛАКС», а в період щорічних відпусток їздила на заробітки за кордон, де отримувала додатковий заробіток, всі зароблені грошові кошти витрачала в інтересах їхньої сім`ї, вона, навіть, повертала [PERSON] аліменти для погашення кредиту, які він сплачував згідно рішення суду на утримання ще тоді неповнолітньої дочки [PERSON] . Після звільнення з роботи, позивачка почала систематично їздити на заробітки в Республіку Польща, де офіційно працювала, що стверджується дозволами на роботу в Республіці Польща «та трудовими договорами, дослідженими судом, і повертала грошові кошти своїй рідній сестрі, у якої вона разом з [PERSON] позичили грошові кошти на дострокове погашення кредиту для купівлі спірної квартири, з метою уникнення значної переплати за користування кредитними коштами. Згодом, за зароблені позивачем за кордоном грошові кошти та кошти, які частково позичили у своєї рідної сестри, позивачка разом зі [PERSON] придбали в інтересах сім`ї гараж та земельну ділянку для обслуговування гаражу, а також спірний автомобіль. Позивачка [PERSON] особисто розмовляла з продавцем спірного гаражу та земельної ділянки, домовлялася про купівлю гаражу та земельної ділянки та давала йому завдаток за купівлю спірного гаражу та земельної ділянки в сумі 3 тис. доларів США. В період спільного проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, спільного господарства та бюджету, маючи взаємні права та обов`язки, позивачка [PERSON] разом зі [PERSON] відпочивали, ходили як подружжя на весілля до спільних родичів. Зокрема, 13 лютого 2010 року, як подружжя, були на святкуванні весілля племінниці позивачки [PERSON] , що стверджується фотосвітлинами та відеозаписом весілля, які досліджено судом; 08.10.2011 року разом, як подружжя, були на святкуванні весілля племінниці відповідача [PERSON] , яке відбулося в кафе «Вітерець» м.Борислав; 19.10.2013 році разом, як подружжя, були на святкуванні весілля племінника відповідача [PERSON] , яке проходило у ресторані «Верховина» в смт.Східниця, та у серпні 2014 року разом, як подружжя, були на святкуванні ювілею матері позивачки - [PERSON] , якій 20 серпня 2014 року виповнилося 70 років. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Крамар Ю.М. заперечували проти задоволення позовних вимог [PERSON] , посилаючись на те, що стосунки позивача [PERSON] та покійного брата відповідача [PERSON] . [PERSON] після розірвання шлюбу судом у 2004 році мали виключно дружні відносини, пов`язані із вихованням спільної доньки. Жодного відновлення шлюбних стосунків між ними не було. Сторона відповідача не погоджується з позивачем щодо твердження про фактичне відновлення шлюбних стосунків з травня 2007 року та проживання однією сім`єю до травня 2015 року позивача [PERSON] та покійного [PERSON] . Відповідач [PERSON] визнала, що після розірвання шлюбу у покійного брата із позивачкою залишились дружні стосунки, адже у них була спільна дочка; покійний брат займався вихованням доньки. Після розірвання шлюбу, покійний брат за власні кошти придбав квартиру [ADDRESS] . Проте, вересні 2007 року покійний брат купив квартиру [ADDRESS] , яка розташовано у цьому ж будинку, що й жила їхня дочка, у квартирі родичів позивача. Купівля квартири саме у цьому будинку викликано не бажанням покійного брата порушувати певні соціальні зв`язки малолітньої доньки [PERSON] ; донька відвідувала найближчу школу, мала друзів. Кошти на купівлю даної квартири покійний брат відповідача отримав, взявши кредит у ЗАТ КБ «ПриватБанк», окрім зазначеного позивачкою договору поруки, даний кредит було забезпечено також договором іпотеки, таким чином позивачка фактично не несла жодного ризику щодо неповернення ним кредиту, а договір поруки не свідчить про участь у погашенні кредиту. У подальшому даний кредит покійним братом відповідача було погашено з коштів, вилучених із продажі квартири [ADDRESS] , та із його особистих доходів. Жодних коштів від позивачки на купівлю квартири, чи на погашення кредиту покійний брат відповідача не отримував. Після придбання спірної квартири, покійний брат до моменту смерті проживав у даній квартирі разом із донькою [PERSON] , яка померла [INFO] під час перебування позивачки за межами України. Враховуючи, що позивачка фактично постійно перебувала за межами України, то вихованням та доглядом дочки займався саме [PERSON] . Майно, набуте покійним братом відповідачки за період з травня\~2007\~року по\~травень 2015\~року належить останньому на праві власності та придбане на власні кошти. Із позивачкою після розірвання шлюбу останній не проживав, та не вів спільного господарства, у підтвердження чому слугує відсутність реєстрації місця проживання позивачки разом з ним, окрім цього позивачка у зазначений нею період нібито спільного проживання фактично постійно перебувала за межами України, тому відповідно спільно проживати із нею покійний брат не міг, окрім цього вона жодного разу не переказувала на його ім`я кошти, а кредит [PERSON] сплачував самостійно проводячи сплату щомісячно. Окрім цього, покійний брат відповідачки на ім`я позивачки сплачувались аліменти на утримання дочки, сплата аліментів проводилась з 01 червня 2005 року по 02 грудня 2014 року. Позивачка могла у будь-який момент відмовитись від стягнення аліментів, однак вона цього не робила, а у людей які проживають однією сім`єю та ведуть спільний бюджет відсутня потреба у стягненні аліментів. Щодо зазначеного Позивачкою будинку [ADDRESS] та виручених за нього коштів, то дані кошти були предметом спору у справі про поділ майна подружжя № 2-250/2007 та спір щодо них був вирішений у межах цієї справи. Щодо відсутності примусового виконання ухвали про затвердження мирової угоди від 03 квітня 2007 року у справі № 2-250/2007, то дана ухвала була виконана добровільно та жодна із сторін не ставила претензій щодо її виконання. Щодо отримання коштів у позику від сестри позивачки для купівлі квартири, автомобіля та гаражу із земельною ділянкою, то покійним братом відповідачки зазначені кошти у її сестри не позичались. Стосовно отримання коштів у позику позивачкою та про мету їх отримання покійному брату відповідачки було невідомо. Гараж останнім було придбано за особисті кошти, а на купівлю автомобіля останнім частково було позичено кошти у відповідача у справі [PERSON] . Зазначені обставини підтвердив суду в особистих запереченнях на позовну вимогу [PERSON] . Щодо правових позицій Верховного суду України, на які послалася позивач, відповідач та представник відповідача зазначили, що усе спірне майно набуте покійним братом відповідача не в шлюбі та за власні кошти. Позивачем не надано жодного доказу спільного проживання із відповідачем, більше того не надано жодного доказу того, що спірне майно було придбане внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці, позивачкою не надано жодних доказів в обґрунтування даних обставин. За таких обставин твердження позивачки про факт проживання однією сім`єю та про придбання майна за спільні кошти є не доведеним, а відтак - безпідставним. Отже, з урахуванням викладеного, вимоги позивача про розподіл рухомого та нерухомого майна як спільно нажитого подружжям не обґрунтовані. Всі спірні речі були придбані покійним братом відповідача за власні кошти та у особистих інтересах, а тому були особистою власністю [PERSON] .. Кожна із сторін вела самостійне господарство, вела власний бюджет, а зароблені кошти використовувала у особистих інтересах. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України та згідно з ч.ч. 1, 5 та 6ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема визнання права. Оцінюючи доводи та заперечення сторін щодо встановлення факту спільного проживання сторін однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 14 грудня 2004 року шлюб між позивачем [PERSON] та [PERSON] (покійним братом відповідача [PERSON] ) розірвано, та видано свідоцтво про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] від 27 квітня 2006 року (а.с.4,24 т.1). У шлюбі у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Відповідно листа начальника Долинського тампонажного управління ПАТ «Укрнафта» від 06 січня 2015 року №15/18 повернуто начальнику відділу ДВС Долинського управління юстиції повернуто виконавчий лист №2-1272, виданий 14 лютого 2005 року Бориславським міським судом Львівської області про стягнення аліментів з [PERSON] в користь [PERSON] у зв`язку із смертю дочки [PERSON] , [INFO] . Стягнення розпочато 01 червня 2005 року і проводилось по 02 грудня 2013 року включно. Сума аліментів за вказаний період становить 92\~076 гривень 93 копійки (а.с.27 т.1). 21 грудня 2005 року [PERSON] придбано квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Гавдяк Л.Б. за реєстром 2260/21.12.2005/ на праві приватної власності (а.с.28 т.1). Вказана квартира складається з трьох житлових кімнат та однієї кухні. 04 вересня 2007 року [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 04 вересня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Паньків Г.О., реєстр №1195 (т.1 а.с.29-31). Відповідно п.4.6. Договору, покупець стверджує, що грошові кошти, які витрачаються на придбання квартири являються його особистою власністю, оскільки в шлюбі він не перебуває. Згідно кредитного договору №LVTRGK00000025 від 04 вересня 2007 року [PERSON] отримав кредит у Трускавецькому відділенні філії «Західне головне регіональне управління «Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» в сумі 24 000 доларів США з цільовим призначенням купівля квартири (а.с.32-37 т.1). За договором іпотеки квартири від 04 вересня 2007 року укладеного між [PERSON] (іпотекодавець) та керуючою Трускавецьким відділенням філії «Західне головне регіональне управління «Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», зокрема п.33.3 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором Іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно (предмет застави), а саме: двокімнатну квартиру [ADDRESS] ( а.с.38-44 т.1). Згідно договору поруки від 04 вересня 2007 року №LVTRGK00000054547, укладеного між Банком та позивачкою [PERSON] , остання виступила поручителем за виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором у тому ж розмірі, що і боржник по цьому договору (а.с.6 т.1). 08 жовтня 2007 року [PERSON] продано квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Паньків Г.О., реєстр. №1360 (а.с.171-173 т.1). Згідно довідки за №9175ЕРF3ВV8KQP44 від 09.11.2017 року виданої на ім`я [PERSON] заборгованості по кредитному договору №LVTRGK00000025 від 04 вересня 2007 року немає. Дата закриття кредиту 20 липня 2007 року (а.с.174 т.1). 23 січня 2014 року [PERSON] придбано гараж [ADDRESS] та земельну ділянку за цією адресою в гаражному товаристві «Фанта» для обслуговування гаражу, площею 0,0032 га, кадастровий номер 4610300000:02:006:0066 відповідно договорів купівлі-продажу земельної ділянки та гаражу від 23.01.2014 року, серія та номер 71 та 74, посвідчених приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Паньків Г.О. 31 травня 2014 року [PERSON] купив автомобіль марки Фольксваген Т4, д.н. [NUMBER] , що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу Серії [NUMBER] , виданого 31 травня 2014 року на ім`я [PERSON] , та довідкою-рахунком Серії [NUMBER] від 31 травня 2014 року. Відповідно звітів про експертну грошову оцінку гаражу та земельної ділянки, для обслуговування гаражу, розташованих за адресою [ADDRESS] , гаражне товариство «Фанта» (а.с.122-162 т.1) ринкова вартість земельної ділянки становить 7\~500 гривень, а ринкова вартість гаражу 106\~273 гривень. Також позивачем [PERSON] , на підтвердження проживання однією сім`єю з [PERSON] , надані світлини (фото) та компакт-диски з відеозаписом спільного святкування (т.1, а.с. 163-165). При дослідженні світлин та позивач [PERSON] пояснила, що вони відображають спільне відвідування святкових заходів весілля родичів. В судовому засіданні були допитані свідки сторони позивача. Свідок [PERSON] надав суду показання проте, що являється колишнім співвласником квартири [ADDRESS] . Свідок підтвердив суду, що позивачка [PERSON] разом зі своїм чоловіком [PERSON] , як подружжя проживали на першому поверсі у кватирі № [NUMBER] , у тому ж під`їзді, що і він по [ADDRESS] . У серпні 2007 року до свідка звернулась саме позивачка [PERSON] з пропозицією купівлі у нього квартири для проживання своєї сім`ї. Узгодивши ціну, [PERSON] залишила йому завдаток в сумі 4000 доларів США. Гроші особисто передавала Віра. Квартиру оглядав чоловік [PERSON] . У вересні 2007 року він разом з [PERSON] та [PERSON] їздили у м.Трускавець у відділення ПриватБанку, де вони отримували кредит, а потім до нотаріуса, де уклали договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Квартира була подана фактично за 24 000 доларів США. Свідок [PERSON] надав показання суду проте, що у 2013 році він разом з дружиною продавали гараж разом з земельною ділянкою для будівництва та обслуговування гаражу, який знаходився по [ADDRESS] , неподалік багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS] . До нього звернулась позивачка з пропозицією купівлі у них гаражу для дочки [PERSON] . Була погоджена ціна гаражу та земельної ділянки в сумі 5\~000 доларів США. Через деякий час позивачка передала йому завдаток у розмірі 3\~000 доларів США. Натомість свідок передав позивачці розписку. У січні 2014 року решту суми передав свідкові [PERSON] . Під час оформлення угоди купівлі-продажу гаражу та земельної ділянки на ім`я неповнолітньої дочки [PERSON] виявилось неможливо, оскільки була потрібна письмова згода матері, яка на той час перебувала на роботі за кордоном. Відповідно, договір купівлі-продажу гаражу та земельної ділянки по [ADDRESS] було оформлено на [PERSON] . Допитана судом свідок [PERSON] , рідна сестра позивачки [PERSON] , надала суду показання про те, що через певний час після розірвання шлюбу позивачка [PERSON] та [PERSON] почали проживати разом як чоловік та жінка у квартирі [ADDRESS] , де проживали і раніше. Разом з ними проживала і їхня малолітня дочка [PERSON] . Влітку 2007 року позивачці [PERSON] стало відомо про продаж у тому самому під`їзді, квартири [ADDRESS] . У серпні 2007 році сестра позичила у свідка 4\~000 доларів США для придбання квартири. У вересні 2007 року [PERSON] отримав кредит в банку та була придбана квартира [ADDRESS] , в яку вселилися всі троє та почали там проживати як сім`я. У дану квартиру вони перенесли старі меблі з квартири [ADDRESS] . Після завершення ремонту свідок перейшла проживати у квартиру [ADDRESS] . у 2009 році різко почав зростати курс долара США і свідок запропонувала сестрі позивачці [PERSON] та її чоловіку [PERSON] позичити їм 10 тис. доларів США на дострокове погашення кредиту, який [PERSON] брав для купівлі спірної квартири. Свідок та той час давно працювала за кордоном, в Республіці Польща, і мала в наявності заощаджену значну суму грошових коштів у доларах США. Сестра разом з чоловіком [PERSON] погодилися з пропозицією свідка і позичили у неї на дострокове погашення кредиту 10 тис. доларів США. З 2010 року позивачка [PERSON] почала їздити на роботу в Республіка Польща, та із зароблених грошей поетапно віддавала свідку позичені у неї грошові кошти. Також свідок повідомила суду, що у грудні 2013 року позивачка позичила у свідка 3\~000 доларів США для купівлі гаражу та земельної ділянки для будівництва та обслуговування гаражу по [ADDRESS] . Свідок ствердила суду, що весною 2014 року позичила позивачці ще 5\~000 доларів США для купівлі автомобіля. Зазначені кошти саме позивачка повернула свідкові до кінця 2014 року. Допитана судом свідок [PERSON] надала суду показання проте, що вона разом з чоловіком проживала та проживає у квартирі [ADDRESS] . У квартирі [ADDRESS] з 2008 року проживала позивачка [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] - та дочкою [PERSON] . Свідок ствердила що позивачка прибирала у квартирі [ADDRESS] . До вселення у квартиру [ADDRESS] , позивачка разом з чоловіком [PERSON] та дочкою [PERSON] , як сім`я, проживали у квартирі [ADDRESS] , яка належала матері позивачки. Свідок бачила, як [PERSON] переносив шафу та інші речі з квартири [ADDRESS] на третій поверх у квартиру [ADDRESS] . Допитані судом свідки зі сторони відповідача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заперечили факт спільного проживання [PERSON] однією сім`єю з позивачкою [PERSON] після розірвання шлюбу. Свідки ствердили, що зі слів [PERSON] підтримував нормальні відносини з колишньою дружиною [PERSON] , як матір`ю спільної дитини [PERSON] . [PERSON] жив заради дитини. Самостійно виховував дитину, оскільки позивачка [PERSON] тривалий час перебувала за кордоном. [PERSON] отримував значну заробітну плату. За особисті кошти ним було придбано квартира [ADDRESS] , гараж та автомобіль «Фольксваген». Свідкам відомо, що для придбання квартири, [PERSON] брав кредит у банку. У подальшому, щоб розрахуватись з кредитом [PERSON] продав належну йому квартиру по [ADDRESS] . Свідки ствердили, що неодноразово бували у гостях у [PERSON] , який проживав у квартирі [ADDRESS] , та заперечили факт проживання у даній квартирі позивачки [PERSON] . У даній квартирі [PERSON] проживав із своєю донькою [PERSON] ; особистих речей позивачки у квартирі не було. Зазначені обставини також підтверджував у своїх запереченнях на позовні вимоги [PERSON] наданих у суді. Відповідно статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до статті.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частинами 1-3 статті 61СК України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. В силу ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Постановою Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року у справі № 6-97цс11 роз`яснено, що для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у період, протягом якого було придбано спірне майно. У постанові Верховного Суду 17 січня 2024 року у справі № 759/14906/18 визначено правовий висновок проте, що встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. Наведені правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц, від 28 листопада 2018 року у справі № 127/11013/17, від 16 січня 2019 року у справі № 343/1821/16-ц, від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 354/693/17-ц, від 17 квітня 2019 року у справі № 490/6060/15-ц, від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 23 вересня 2019 року у справі № 279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі № 748/897/18, від 11 грудня 2019 року у справі № 712/14547/16-ц, від 12 грудня 2019 року у справі № 490/4949/17, від 18 грудня 2019 року в справі № 761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц, від 09 листопада 2020 року у справі № 757/8786/15-ц та від 03 листопада 2022 року у справі № 361/4744/19. Належними і допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з по господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 524/10054/16. В контексті визначення можливих доказів, їх оцінки як достатніх слід також зазначити, що згідно з усталеною судовою практикою самі лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (постанова Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16-ц). У постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 23 січня 2024 року у справі №523/14489/15-ц визначено правовий висновок про те, що у справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК). Велика Палата Верховного Суду також зазначає, що вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справі позовного провадження про поділ майна подружжя є помилковими, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Обґрунтування позиції суду щодо підтвердження чи спростування факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справах позовного провадження має бути наведено у мотивувальній частині рішення. У ній, зокрема, мають бути зазначені фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. В резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про поділ майна подружжя, а лише підставою для вирішення такої справи (п.п. 41-44). Велика Палата Верховного Суду вважає, що при розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя (жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі) встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Більше того, відповідне судове рішення лише підтверджує наявність режиму спільного сумісного майна, і для такого підтвердження заявлення вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідним. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимоги про поділ спільного сумісного майна\~п.70. У цій справі Велика Палата Верховного Суду надавши оцінну висновкам судів попередніх інстанцій, зазначила, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити такі факти: спільне проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року № 554/8023/15-ц) , вважала обґрунтованим доведення факту спільного проживання сторін однією сім`єю, без реєстрації шлюбу, які доведені в сукупністю доказами, а саме відомостями з різних джерел про місце проживання сторін за однією адресою, народження дитини, батьками якої записані сторони, показами свідків щодо проживання за однією адресою, фотознімки, а також квитанції та чеки про придбання побутової техніки, меблів, будівельних матеріалів, які підтверджують ведення спільного господарства та наявність спільного бюджету. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] просила встановити факт спільного проживання сторін як чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] у період перебували з\~травня 2007\~року до\~травня 2015\~року та визначити спільним майном подружжя квартиру [ADDRESS] , автомобіль марки Фольксваген Т4, д.н. [NUMBER] , гараж № [NUMBER] , що розташований в гаражному товаристві «Фанта» по вул. Шкільна в м.Бориславі Львівської області та земельну ділянку в гаражному товаристві «Фанта» для обслуговування гаражу, площею 0,0032га, кадастровий номер 4610300000:02:006:0066. Як встановлено, зазначене майно придбано протягом вересень 2007 року 31 травня 2014 року, а саме спірна квартира придбана 04 вересня 2007 року, спірний гараж та земельна ділянка, для обслуговування гаражу 23 січня 2014 року та транспортний засіб ФольксвагенТ4,\~д.н.\~ [NUMBER] придбано 31 травня 2014 року. Зазначене майно зареєстровано на праві власності за покійним на час розгляду справи [PERSON] , братом відповідачки [PERSON] . Враховуючи зазначені обставини та вимоги законодавства, на позивача покладається обов`язок доведення факту спільного проживання як чоловіка та жінки однією сім`єю як подружжя протягом травня 2007 року до травня 2015 року, в період якого придбано спірне майно. У разі доведення цього факту, на відповідача покладається обов`язок спростування презумпції спільного майна подружжя. Суд вважає, що позивачем не доведено зазначеного факту та не надано достовірних та достатніх доказів в сукупністю на підтвердження цього, а саме факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Отже, позовна вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу задоволенню не підлягає. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Надані суду копії кредитного договору\~№LVTRGK00000025\~від 04\~вересня 2007\~року,\~договору іпотеки\~квартири від\~04\~вересня 2007\~року та\~договору поруки\~від 04\~вересня 2007\~року №LVTRGK00000054547 не вказують на факт спільного проживання та відносини сторін, що притаманні подружжю, враховуючи показання у якості свідка позивачки [PERSON] та заперечення [PERSON] , даними в суді, що спірна квартира була придбана для їх спільної дитини Христини. Згідно висновку Верховного Суду України від\~8 червня 2016 року у справі № 6-2253цс15, застосувавши статті 60, 74 СК України та частину четверту статті 368 ЦК України суд касаційної інстанції мотивував своє рішення тим, що особам, які проживають\~однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні кошти. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Рішення слід обґрунтовувати належними і допустимими доказами, про що зазначити у мотивах прийнятого рішення з посиланням на конкретні факти. Однак у цій справі суди на зазначені обставини уваги не звернули. Отже, суд вважає, що для того щоб визначити джерело придбання спірної квартири, необхідно встановити не лише факт спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, але й участь у його придбанні шляхом формування спільного бюджету та ведення спільного господарства, а також виключити можливість залучення особистих коштів будь-кого з них. При цьому встановлено придбання за особисті кошти спірної квартири [PERSON] , що підтверджується п.4.6. вищезазначеного кредитного договору №LVTRGK00000025 від 04 вересня 2007 року. Надані свідчення свідків як сторони позивача так і сторони відповідача про спільне проживання , спільний побут та взаємні права та обов`язку сторін без надання інших доказів в підтвердження обставин, суд вважає недостатніми. З наданих позивачем фотознімків на підтвердження доводів, вбачається спільне проведення часу на відпочинку, на святах, весіллях, спільних зустрічах з друзями та знайомими. Проте фотознімки з яких вбачається спільне проведення часу на будь-яких урочистостях не можуть свідчити про те, що між склались усталені відносини які притаманні подружжю на момент набуття покійним [PERSON] спірного майна у власність. Аналогічні правові висновки викладені у постановах ВС від 15.08.2019 справа №588/350/15, від 23.09.2021 справа №182/670/15-ц. З цих підстав, суд вважає, що вимоги про визнання квартири [ADDRESS] ,\~автомобіль марки\~Фольксваген Т4,\~д.н.\~ [NUMBER] ,\~гараж № [NUMBER] ,\~що розташований\~в гаражному\~товаристві «Фанта»\~по вул.\~Шкільна в\~м.Бориславі\~Львівської області\~та земельну\~ділянку в\~гаражному товаристві\~«Фанта» для\~обслуговування гаражу,\~площею 0,0032\~га,\~кадастровий номер\~4610300000:02:006:0066\~ спільною сумісною власністю позивачки [PERSON] та покійного [PERSON] та їх поділ задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог визнання недійсними виданих на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Малетич Оксаною Ярославівною: свідоцтво про право на спадщину за законом від 29.12.2020р. на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване в реєстрі за №362, скасувавши рішення приватного нотаріуса Бориславського міського нотаріального округу Малетич Оксани Ярославівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.12.2020 р. за індексним номером:56008567 та запис про проведену державну реєстрацію права власності номер 39989128; свідоцтво про право на спадщину за законом від 29.12.2020 р. на автомобіль марки VOLKSWAGEN модель TRANSPORTER, 2000 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , білого кольору, типу легковий пасажирський - В, зареєстроване в реєстрі за №363; та визнання за [PERSON] , право власності на: ідеальну частину квартири [ADDRESS] , житловою площею 28,9 кв.м., загальною площею 53,1 кв.м.; ідеальну частину автомобіля марки Фольксваген Т4, д.н. [NUMBER] ; стягнути з [PERSON] в її, [PERSON] , користь, вартість ідеальної частини гаражу [ADDRESS] , загальною площею 27,0кв.м. та вартість ідеальної частини земельної ділянки для обслуговування гаражу, площею 0,0032га, кадастровий номер 4610300000:02:006:0066, що розташована в гаражному товаристві «Фанта» по вул. Шкільна в м.Бориславі Львівської області, в сумі 56 886 (п`ятдесят шість тисяч вісімсот вісімдесят шість) гривень 50 копійок суд прийшов до наступного висновку. Відповідно частини 1 ст.188 ЦПК України\~похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). Оскільки вищезазначені позовні вимоги про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, визнання права власності на ідеальну частину спірного майна за позивачем та відшкодування шкоди, завданої незаконним відчуженням майна є похідними від вимог про визнання майна спільною сумісною власністю, які не підлягають задоволенню, відповідно у суду відсутні підстави для задоволення похідних позовних вимог. На підставі вищезазначеного, суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі. Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, судовий збір покладається позивача на підставі ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed