Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

22 грудня 2021 року КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» звернулося до суду з позовом, з урахуванням уточнень якого просило стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення та з постачання гарячої води у сумі 9 178,99 грн, заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 18277,95 грн, витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн та судовий збір. В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що квартира за адресою: [ADDRESS] під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже відповідач [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які з 01.05.2018 року постачає КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО». Проте відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.09.2021 складає 18277,95 грн (за послуги з централізованого опалення у розмірі 9380 грн, за послуги з постачання гарячої води у розмірі 8897,95 грн). Крім того, позивач, на підставі Договору № 602-18 про відступлення права вимоги від 11.10.2018, укладеного між ПАТ «КИЇВНЕРГО» та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» набув право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 9178,99 грн. Надання послуг здійснювалося на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який опублікований 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511). Відповідач від послуг централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у встановленому законодавством порядку не відмовлявся (не відключався). Одночасно з поданням позовної заяви позивач звернувся до суду з клопотанням про витребування доказів, а саме відомостей, що підтверджують право власності / користування об`єктом нерухомості за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 4 січня 2022 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Витребувано у КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» відомості, що підтверджують право власності / користування об`єктом нерухомості за зазначеною вище адресою (а.с. 56). Представник відповідача [PERSON] - адвокат Пустовіт О.Ю. надіслав до суду відзив на позовну заяву позивача у якому позов вважає безпідставним і необґрунтованим, а тому у його задоволенні просить відмовити. Зазначає, що [PERSON] набув у власність квартиру [ADDRESS] 11 лютого 2020 року на підставі договору дарування від 11.02.2020 № 388. До укладання договору у вказаній квартирі він не проживав, комунальні послуги не споживав, а тому у нього відсутні підстави для сплати комунальних послуг, спожитих до 11.02.2020. Щодо заборгованості за період з 12.02.2020 по 31.08.2021 року звертає увагу, що не погоджується з розрахунком, що складений позивачем. Вказує на те, що в матеріалах справи відсутні документи, що дають змогу встановити споживання кількість теплової енергії у спірний період, а зазначені обсяги споживання гарячої води не відповідають нормам, затвердженим КМДА. Представник позивача КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» - Гальчинська А.О. надіслала до суду відповідь на відзив на позовну заяву, у якій зазначила, що відповідач [PERSON] набув квартиру у власність 11.02.2020, але при цьому особові рахунки не переоформив. Квартира [ADDRESS] складається з декількох кімнат, власником частини, що заявлена у позові, до 11.02.2020 року був [PERSON] . За ним був закріплений особовий рахунок № [NUMBER] . Просила залучити до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] та стягнути з нього заборгованість до 11.02.2020 року, а саме: -Заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 7603,70 грн; -Заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з постачання гарячої води у розмірі 1872,29 грн; -Заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 4728,21 грн; -Заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 4331,11 грн. Таким чином, до стягнення з відповідача [PERSON] підлягає: -Заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 4651,79 грн; -Заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 4566,84 грн. Щодо обсягу наданих послуг вказує на те, що у відповідача не встановлено приладів обліку теплової енергії, а тому нарахування проводиться по загальнобудинковому лічильнику. Заборгованість за гаряче постачання нараховується по нормі споживання оскільки показання квартирного лічильника обліку гарячої води позивачу не передавались. Ухвалою суду позивачу відмовлено в клопотанні про залучення [PERSON] в якості співвідповідача. Представник відповідача надіслав до суду клопотання у якому зазначив, що 18.09.2023 року між позивачем і відповідачем укладено Договір про надання послуги з постачання гарячої води № 153216400120106 та Договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Вказує на те, що позивач сплатив заборгованість в повному обсязі як за спожите постачання теплової енергії так і за гарячу воду. Просив долучити до матеріалів справи докази, які підтверджують зазначені обставини. В судовому засіданні сторони відсутні, про місце, час та дату проведення судового засідання повідомлені належним чином. Представник позивача КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності , повідомив суд, що заявлені позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача просив розглянути справу без участі відповідача та його представника, проти задоволення позову заперечував. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 №1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Отже, з 01.05.2018 року КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» здійснює надання послуг з централізованого опалення (ЦО) та централізованого постачання гарячої води (ЦПГВ). 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було укладеного Договір № 602-18 про відступлення права вимоги, за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Згідно п. 3.4.2 Договору цесії новий кредитор має право на отримання замість кредитора споживачів, визначених у Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору цесії сплати заборгованостей. Мешканцям будинку, в якому розташована квартира відповідача, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води надаються комунальним підприємством виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго». Судом встановлено, що відповідно до листа КП КМР «КМ БТІ» № 062/14-3770 (И-2022) від 10.05.2022 року щодо права власності на майно відповідачу [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 15/100 частин квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування, засвідченого 19.06.2006 приватним нотаріусом КМНО Кириленко Л.В. і зареєстрованого в реєстрі за № 4312 (а.с. 65-67). За даною адресою закріплений особовий рахунок № [NUMBER] на його ім`я. Однак, як вбачається з інформаційної довідки № 278095808 від 05.10.2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек квартира [ADDRESS] на підставі Договору дарування від 11.02.2020, № 388, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Смоляніновою О.Я., з 11.02.2020 на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с. 8). Правовідносини з постачання ЦО та ЦПГВ (Послуги) регулюються ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Поставою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (Правила) та іншими нормативно-правовими актами у сфері житлово-комунальних послуг. Крім того, на момент виникнення відносин з відповідачем стосовно надання комунальних послуг, а саме з 01.05.2018, на них поширювалася дія ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-ІV. Надання послуг відповідачу здійснювалося на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який опублікований 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511). Згідно п. 8 Правил, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої воді і водовідведення. У період після 01.05.2018 року КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на основі типового договору підготовлено та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085). Такі договори є договорами приєднання, а отже може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови . Заперечення щодо умов договору відповідачем не подавались, а відтак сторони уклали договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом акцепту публічної оферти відповідно до статті 642 ЦК України. 18 вересня 2023 року між КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» та [PERSON] укладено Договір № 153216400120106 про надання послуги з постачання гарячої води згідно з яким виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу та відшкодувати витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання в строки і на умовах, що визначені цим договором. 18 вересня 2023 року між «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» та [PERSON] укладено Договір № 153216400120106 про надання послуги з постачання теплової енергії згідно з яким виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. За змістом положень ст. 1 Закону України «Про теплопостачання», споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору; суб`єкти відносин у сфері теплопостачання - фізичні та юридичні особи незалежно від організаційно-правових форм власності, які здійснюють виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, теплосервісні організації, споживачі, органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування; теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Згідно з ч. 6 ст. 19, ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Згідно п. 12 Правил, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалювальній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Плата за послугу нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку теплової енергії, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягають усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку теплової енергії за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до п. 18 Правил. Відповідно до пункту 20 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. В той же час, пункт 11 Порядку визначає, що у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому, такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Крім того, зазначений обов`язок споживача оплачувати вчасно та в повному обсязі житлово-комунальні послуги, а також брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території, проведенню ремонту, визначений нормами ЖК України, а саме ст. ст. 68, 156, 162. Відповідно до положень ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (Постанова Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц). Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем. З наданих позивачем корінців нарядів, що видавались на включення (відключення) опалення, актів про прийняття теплового вузла обліку, актів про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи, відомостей споживача (добові) вбачається, що для будинку [ADDRESS] у період по квітень 2021 року безперебійно надавались послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання (а.с. 11-43). Відповідач [PERSON] , в свою чергу, від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством не відмовлявся (не відключався). Відповідно до Додатку № 1 та додатку № 2 до Договору цесії позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за особовим рахунком № [NUMBER] , яка становить 9178,99 грн (заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення - 7306,70 грн, заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води - 1872,29 грн) (а.с. 6-7). Відповідно до розрахунку за надані послуги, наданого позивачем на підтвердження своїх доводів щодо заборгованості відповідача [PERSON] за період з 12.02.2020 року по 31.08.2021 року підлягає стягненню заборгованість: -за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 4651,79 грн; -за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 4566,84 грн. Так, за приписами статей 526, 525, 610 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 264 ЦПК України встановила, що під час ухвалення рішення, суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В матеріалах справи містяться квитанції про оплату відповідачем сум заборгованості за отримані комунальні послуги, а саме: квитанція № 97/917 від 04.10.2023 року про сплату боргу за постачання теплової енергії у сумі 29 000 грн, квитанція № 10/90 від 04.10.2023 року про оплату за абонентське обслуговування з постачання теплової енергії, за абонентське обслуговування з постачання гарячої води, постачання гарячої води у сумі 9934,55 грн, квитанція № 98/919 від 04.10.2023 року про сплату боргу за постачання теплової енергії у сумі 16 528,06 грн, квитанція № 71/650 від 04.10.2023 року про сплату боргу за постачання теплової енергії у сумі 29 000 грн. Таким чином, як зазначає позивач та встановлено судом, відповідач сплатив заборгованість в повному обсязі як за спожите постачання теплової енергії так і за гарячу воду, що підтверджується складаним позивачем актом звірки взаєморозрахунків від 10.11.2023 року. З урахуванням викладеного суд не вбачає підстав в задоволенні позовних вимог КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» і відмовляє в позові в частині стягнення заборгованості за надані послуги. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як вбачається з положень п. 3 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів. Відповідно до квитанції від 05.10.2021 року позивачем за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав сплачено 33,00 грн. (а.с. 10). Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Проте, визнання відповідачем [PERSON] заявленого до нього КП «Київтеплоенерго» позову, у спосіб оплати у добровільному порядку вартості отриманих ним послуг мало місце не до початку розгляду справи по суті, а відтак понесені позивачем витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду з позовом підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: dismissed