Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області із позовом в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю. Позовна заява обгрунтована наступним. Відповідно до свідоцтва про право власності від 29.04.1994 квартира [ADDRESS] належала в рівних частинах по 1/3 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Його сином є неповнолітній [PERSON] ..У зв`язку зі спором між [PERSON] та [PERSON] , даний позов було подано до суду в інтересах неповнолітнього [PERSON] .. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 15.11.2012 у справі №2-1654/11 позов [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] задоволено, встановлено факт спільного проживання на час відкриття спадщини в квартирі [ADDRESS] [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] ; встановлено факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] на 1/6 частку квартири [ADDRESS] по праву представлення; встановлено факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] на 1/6 частку квартири [ADDRESS] ; визнано право власності в порядку спадкування за законом за [PERSON] на 1/3 частку квартири [ADDRESS] . Відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Рішенням апеляційного суду Вінницької області частково було задоволено апеляційну скаргу [PERSON] та рішення Вінницького районного суду від 15.11.2012 в частині встановлення факту прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] на 1/6 частку спірної квартири по праву представлення, встановлення факту прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] на 1/6 частку квартири; визнання права власності в порядку спадкування за законом за [PERSON] на 1/3 частку квартири скасовано та прийнято нове рішення про визнання права власності в порядку спадкування за законом за [PERSON] на 2/9 частки спірної квартири. Апеляційний суд, визначаючи частку спадкоємця малолітнього [PERSON] , помилково визначив частки, а саме, у мотивувальній частині свого рішення зазначив, що після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги є [PERSON] (син) та [PERSON] (батько). Оскільки [PERSON] мала у власності 1/3 частку квартири, що вбачається із свідоцтва про право власності від 29.04.1994, відповідно кожен із спадкоємців спадкував по 1/6 частці. Одночасно у власності [PERSON] (сина), окрім цього, перебувала 1/3 частка квартири, що вбачається із свідоцтва про право власності від 29.04.1994. Після його смерті спадкоємцями першої черги є [PERSON] (батько), [PERSON] (малолітній син) та [PERSON] (дружина). Отже кожен із них успадкував по 1/9 частці. Оскільки [PERSON] відмовилася від своєї частки на користь малолітнього сина [PERSON] , його частка становить 2/9 право на яку і визнав апеляційний суд. Однак, визначаючи право власності на 2/9 частки, апеляційний суд помилково не врахував 1/6 частку, право на яку мав померлий після смерті своєї матері [PERSON] , оскільки постійно проживав із спадкодавцем та не відмовився від спадщини, про що зазначалося в рішенні Вінницького районного суду та в цій частині не змінено апеляційним судом. Відповідна частка також підлягала поділу між спадкоємцями першої черги, а саме: [PERSON] (батько) 1/18, [PERSON] (малолітній син) 1/18 та [PERSON] (дружина) 1/18. Оскільки [PERSON] відмовилася від своєї частки на користь малолітнього сина [PERSON] , то його частка становить 2/18 або 1/9. Отже, 2/9 частки + 1/9 частка = 3/9 або 1/3 частка права власності, на яку і визнав суд першої інстанції, однак апеляційний суд помилково здійснивши розрахунок часток спадкоємців (забувши розподілити між спадкоємцями частку [PERSON] (сина) після смерті матері [PERSON] ) позбавив малолітнього [PERSON] права на 1/9 частку квартири. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28.03.2013 касаційну скаргу [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] залишено без задоволення. На даний час [PERSON] , отримавши 09.08.2022 в спадщину 2/3 частки спірної квартири, згідно договору купівлі-продажу від 22.09.2022, відчужила вказану частку неповнолітньому [PERSON] в особі матері [PERSON] .. Окрім того, на підставі рішення апеляційного суду від 21.12.2012 за [PERSON] зареєстровано право власності на 2/9 частки спірної квартири. Отже, 1/9 частка спірної квартири залишилася ні за ким не зареєстрованою. У виправленні помилки у рішенні Вінницького апеляційного суду від 21.12.2012 було відмовлено ухвалою від 14.12.2022. Вказаною квартирою відкрито, добросовісно і безперервно користується неповнолітній [PERSON] з 2008 року, що підтверджується довідкою Агрономічної сільської ради №578 від 13.07.2023 та квитанціями про сплату комунальних платежів. Законність об`єкту володіння підтверджується правом неповнолітнього на спадкування фактично позбавлення його цього права пов`язане із судовою помилкою. Яку неможливо виправити. Володіння є добросовісне з 2008 року, безперервне, що надає право визнати таке право на підставі ст. 344 ЦК України. Відповідачем у даній справі зазначено [PERSON] , виходячи із того, що інші первинні співвласники квартири померли, що встановлено судовими рішеннями, які набули законної сили та свідоцтвами про право на спадщину за заповітом від 09.08.2022. Єдиним спадкоємцем, окрім неповнолітнього [PERSON] , є саме [PERSON] .. Саме [PERSON] , непогоджуючись із рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 15.11.2012, оскаржувала його, що й призвело до постановлення рішення апеляційного суду із відповідною помилкою. З огляду на викладене просить визнати за неповнолітнім [PERSON] право власності за набувальною давністю на 1/9 частку квартири [ADDRESS] , понесені позивачем судові витрати залишити за ним. Ухвалою суду від 23.08.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] , розгляд якої вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (а.с. 67). Ухвалою суду від 16.10.2023 задоволено клопотання представника позивачки [PERSON] адвоката Путіліна Є.В. про витребування доказів (а.с. 75). Ухвалою суду від 15.11.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 129). В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник адвокат Путілін Є.В. не з`явилися, представник позивачки подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутність та відсутність позивачки, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити (а.с. 138). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги визнає та просить позов задоволити (а.с. 139). Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається, нез`явлення сторін не перешкоджає вирішенню спору, а відтак судом ухвалено проводити судове засідання у відсутність сторін. Відповідно до частини другої\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього\~Кодексу\~проводиться судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 29.04.1994 квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , кожному по 1/3 частці. Право власності зареєстровано 19.05.1994 в КП «ВООБТІ» (а.с. 8). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с. 9). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 10) вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 11) [PERSON] народилася [INFO] , її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 07.08.1993 зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 12). Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 15.11.2012 у справі №2-1654/11 задоволено позов [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] . Встановлено факт спільного проживання, на час відкриття спадщини, в квартирі [ADDRESS] [PERSON] зі спадкодавицею [PERSON] , яка померла [INFO] . Встановлено факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] на 1/6 частки квартири [ADDRESS] по праву представлення. Встановлено факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] на 1/6 частки квартири [ADDRESS] . Визнано право власності в порядку спадкування за законом за [PERSON] на 1/3 частки квартири [ADDRESS] . Відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом (а.с. 13-16). Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 21.12.2012 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 15.11.2012 в частині встановлених фактів прийняття спадщини [PERSON] та визнання права влансості в порядку спадкування за законом скасовано. Позов [PERSON] задоволено частково. Визнано право власності в порядку спадкування за законом за [PERSON] на 2/9 частки квартири [ADDRESS] . В задоволенні позову [PERSON] в частині встановлення фактів прийняття спадщини відмовлено. В іншій частині рішення залишено без змін (а.с. 17-19). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.03.2013 відхилено касаційну скаргу [PERSON] , рішення апеляційного суду Вінницької області від 21.12.2012 залишено без змін (а.с. 20-21). Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 28.10.2020 відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про роз`яснення рішення апеляційного суду Вінницької області від 21.12.2012 (а.с. 22-23). Ухвалою Верховного Суду від 30.06.2021 відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про виправлення описки у рішенні Апеляційного суду Вінницької області від 21\~грудня 2012 року та ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 березня 2013 року у справі за позовом [PERSON] , яка діє в інтересах малолітнього [PERSON] , до [PERSON] , треті особи: виконавчий комітет Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області, [PERSON] , про встановлення факту спільного проживання, прийняття спадщини та визнання права на спадщину на частку квартири та за позовом третьої особи [PERSON] до [PERSON] , в інтересах малолітнього [PERSON] , про визнання права власності в порядку спадкування за законом (а.с. 24-26). Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14.12.2022 відмовлено у задоволенні заяви позивачки [PERSON] про виправлення описки в рішенні апеляційного суду Вінницької області від 21 грудня 2012 року у цивільній справі\~2-1654/11 за позовом [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] , за участю третіх осіб виконавчого комітету Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області, [PERSON] про встановлення факту спільного проживання, прийняття спадщини та визнання права на спадщину на частку в квартири та за позовом третьої особи [PERSON] до [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовити (а.с. 27-28). 29.08.2022 відповідачкою [PERSON] отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] .. Спадщина, на яку видано дане свідоцтво складається з: 2/3 часток квартири [ADDRESS] , 1/3 частка з яких належить особисто померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.04.1994, 1/6 частка належить на підставі вказаного свідоцтва [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був її чоловік [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив свої спадкових прав, 1/9 частка належить на підставі вказаного свідоцтва [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого був його батько [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив свої спадкових прав, а 1/18 частка належить на підставі вказаного свідоцтва [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був її син [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, померлий [INFO] , спадкоємцем якого був його батько [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав (а.с. 36). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №306938786 від 09.08.2022 (а.с. 37) за [PERSON] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності право спільної часткової власності на 2/3 частки квартири [ADDRESS] . 22.09.2022 між [PERSON] та [PERSON] , який діяв за згодою матері [PERSON] , було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі продажу, за умовами якого [PERSON] продала [PERSON] належні їй 2/3 частки квартири [ADDRESS] (а.с. 38-39). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №303011839 від 17.06.2022 (а.с. 40) за [PERSON] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності право спільної часткової власності на 2/9 частки квартири [ADDRESS] . Відповідно до копії Звіту про незалежну оцінку 1/9 частки квартири [ADDRESS] (а.с. 41-61) її ринкова вартість станом на 31.07.2023 складає 124\~293 грн.. Згідно копії довідки виконавчого комітету Агрономічної сільської ради №578 від 13.07.2023 [PERSON] та її син [PERSON] з 2008 року проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Неодноразово здійснювали космертичний ремонт квартири, відкрито та добросовісно користуються нею (а.с. 29). З копії довідки Житлово-експлуатаційна контора «Агрономічне» №2346 від 13.07.2023 (а.с. 30) вбачається, що [PERSON] сплачує комунальні послуги (централізоване водопостачання, централізоване водовідведення, ТПВ) за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] . Заборгованість станом на 13.07.2023 за даною адресою відсутня. Дане також підтверджується копією платіжних інструкцій (а.с. 31-35). Відповідно до копії спадкової справи №65/2011 заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 80-86) [PERSON] 10.02.2011 подала до Вінницької районної державної нотаріальної контори письмову заяву, в якій вказала, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого залишилася спадщина, від належної їй частки у спадщині після смерті чоловіка вона відмовляється на користь малолітнього сина спадкодавця [PERSON] , [INFO] . Також, [PERSON] , діючи в інтересах малолітнього сина [PERSON] 10.02.2011 подала до Вінницької районної державної нотаріальної контори письмову заяву, в якій вказала, що спадщину після смерті [PERSON] приймає його син [PERSON] .. Окрім того, 10.03.2011 до Вінницької районної державної нотаріальної контори із письмовою заявою звернувся батько померлого [PERSON] [PERSON] , який вказав, що приймає спадщину після смерті сина [PERSON] .. Згідно копії спадкової справи №472/2021 заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 87-124) [PERSON] 03.10.2021 подала до Вінницької районної державної нотаріальної контори письмову заяву, в якій вказала, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого залишилася спадщина та який залишив заповіт на її користь, спадщину після смерті батька вона приймає. 05.07.2022 [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,1512 га, яка розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер 0520680200:03:001:0210, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 05.07.2022 [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,1512 га, яка розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер 0520680200:03:001:0211, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 05.07.2022 [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,1501 га, яка розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер 0520680200:04:001:0105, цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. 29.08.2022 [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] .. Спадщина, на яку видано дане свідоцтво складається з: 2/3 часток квартири [ADDRESS] , 1/3 частка з яких належить особисто померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.04.1994, 1/6 частка належить на підставі вказаного свідоцтва [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був її чоловік [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив свої спадкових прав, 1/9 частка належить на підставі вказаного свідоцтва [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого був його батько [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив свої спадкових прав, а 1/18 частка належить на підставі вказаного свідоцтва [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був її син [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, померлий [INFO] , спадкоємцем якого був його батько [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. 09.08.2022 [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом автомобіль марки «ГАЗ-21Р», 1969 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , автомобіль марки «ГАЗ-241», 1981 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , мотоцикл марки «Днепр-12», 1978 року випуску, д.н.з. [NUMBER] . Оцінюючи вищеперераховані \~докази за \~своїм внутрішнім \~переконанням,\~ що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об'єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає прийняті судом до уваги докази належними, допустимими, достовірними та достатніми,\~оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов`язані зі набуттям права власності, які регулюються Цивільним кодексом України. Статтею 41 Конституції України,\~главою 24 ЦК України\~встановлено, що право власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до\~статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до пункту 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~15,\~16 ЦК України, а також ч. 4\~ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом (частина перша\~статті 344 ЦК України). Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій\~статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до\~статті 344\~ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнішній строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Звідси, йдеться про добросовісне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження\~№ 12-291гс18). За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 21 січня 2021 року у справі №140/1774/18 (провадження №61-8902св20), від 26 травня 2021 року у справі № 214/3083/18 (провадження\~№ 61-2924св21), від 24 червня 2021 року у справі № 219/49/20 (провадження № 61-2924св21), від 23 вересня 2021 року у справі\~№ 206/1759/20 (провадження № 61-9602св21), від 05 квітня 2022 року у справі № № 642/3930/20 (провадження № 61-14866св21). Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. Звертаючись до суду із даним позовом, позивачка [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] вказала на те, що більше десяти років неповнолітній [PERSON] відкрито та добросовісно користується спірною часткою квартири [ADDRESS] , а тому просить визнати за ним право власності на вказане нерухоме майно за набувальною давністю. Задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі\~ст. 344 ЦК України, можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. За відсутності хоча б однієї із вказаних умов право власності за набувальною давністю на майно не може бути визнано. Відповідно ч. 2 ст. 344 ЦК України особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Характерною ознакою для визнання права власності на нерухомість за давністю володіння згідно до\~ст. 344 ЦК України\~є добросовісність, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю (пункту 9 Постанови № 5). Оцінюючи встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними, оскільки позивач [PERSON] , в інтересах якого діє його мати [PERSON] , добросовісно, з моменту початку проживання у спірній квартирі (2008 року), відкрито, безперевно володіє спірною часткою квартири. Суд також враховує, що відповідачкою [PERSON] було отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом та зареєстровано право власності на 2/3 частки спірної квартири, а позивачем на підставі рішення апеляційного суду Вінницької області оформлено право власності на 2/9 частки вказаної квартири. Після оформлення права власності на 2/3 частки спірної квартири відповідача продала позивачу дану частку квартири, таким чином позивач [PERSON] є власником 8/9 часток спірної квартири. Відповідачкою [PERSON] подано до суду заяву, в якій вона позовні вимоги визнала повністю та не заперечувала щодо задоволення позову. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на вищевикладене, а також, враховуючи, що відповідачка [PERSON] визнала позов, таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати\~позивачки у\~вигляді сплати\~судового збору\~слід залишити\~за позивачем\~відповідно до\~його позиції,\~що викладена\~у прохальній\~частині позовної\~заяви.\~ Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 328, 344 ЦК України,

Outcome: approved