Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

31.01.2024 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів, в якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі судового наказу № 583/19/24 від 04.01.2024 р., виданого Охтирським міськрайонним судом Сумської області на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , до 1/8 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до судового наказу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04.01.2024 р. з [PERSON] стягнено аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 03.01.2024 р. При винесенні судового наказу судом не було враховані обставини, які відповідно до ст. 182 СК України враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: наявність на утриманні позивача [PERSON] ще двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] та непрацездатної матері [PERSON] , яка є пенсіонеркою, має невеликий розмір пенсії,часто хворіє. Крім того, не враховано стан здоров`я позивача [PERSON] , який є інвалідом ІІ групи через загальне захворювання, часто хворіє, у зв`язку з чим проходить періодичні обстеження. Оскільки дані обставини не були враховані при винесенні судового наказу, позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Окремо зазначив, що [PERSON] добровільно надає матеріальну допомогу своїй донці, за 2023 р. на картку [PERSON] позивачем було перераховано 47000 грн. на утримання доньки та 9000 грн. на особисту картку доньки [PERSON] . 27.02.2024 р. від представника відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог про зміну розміру аліментів в повному обсязі. Свої заперечення мотивує тим, що позивачем не підтверджено жодними доказами перебування на його утриманні двох дітей: [PERSON] та [PERSON] , а саме не надано документів про потребу в матеріальному забезпеченні, розрахунки конкретних витрат, а також про перебування на утримання матері - [PERSON] , яка проживає окремо від сина та отримує пенсію. Зазначає, що матеріальний стан позивача, отримувані ним доходи дозволяють в повній мірі виконувати свій обов`язок по утриманню дитини. Позивач не надав доказів про те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, погіршився стан здоров`я у порівнянні з моментом видачі судового наказу про стягнення аліментів. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Відповідачка та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази у справі, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 12). Відповідно до судового наказу Охтирського міськрайонного суду Сумської області по справі № 583/19/24 від 04.01.2024 р. з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] в розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 03.01.2024 р., що підтверджується копією судового наказу від 04.01.2024 р. (а.с. 11). У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно\~ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.\~\~Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до\~ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч. 1\~ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі\~\~\~№ 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.\~СК України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~статті 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки\~стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до ч. 5\~ст. 183 СК України\~той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до положень статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом. Згідно п. 4 ч.1 ст.161 ЦПК України - судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. За приписами статті 167 ЦПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження, а якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, - протягом п`яти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому частинами п`ятою, шостою статті 165 цього Кодексу, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу. Судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом. Таким чином, суд, розглядаючи заяву про видачу судового наказу, враховує відомості, заявлені заявником. Разом з тим, відповідач позбавлений можливості висловити свою позицію щодо поданої заяви про видачу судового наказу. Особливістю наказного провадження є розгляд заяви про видачу судового наказу без проведення судового засідання і повідомлення заявника і боржника, що фактично позбавляє боржника можливості висунути свої заперечення та аргументи, в тому числі щодо наявності у нього інших утриманців. Частина 7 статті 170 ЦПК України передбачає право боржника у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини 1 статті 161 цього Кодексу звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. За змістом даної норми зменшення розміру аліментів можливе не тільки у випадку зміни матеріального або сімейного стану боржника, а й у зв`язку із неврахуванням судом при видачі судового наказу матеріального або сімейного стану боржника, чи інших обставин, які впливають на визначення розміру аліментів. Відповідно до\~статті 182 СК України\~ при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. \~ \~ \~ \~Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, представник позивача \~як на підставу зменшення розміру аліментів посилався на обставини, які не були враховані при винесенні судового наказу, а саме: наявність на утриманні позивача ще двох малолітніх дітей та непрацездатної матері, стан здоров`я позивача [PERSON] , який є інвалідом ІІ групи , часто хворіє, у зв`язку з чим проходить періодичні обстеження. Відповідно до частини 13 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Відповідно до копій свідоцтв про народження позивач [PERSON] є батьком ще двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які перебувають на його утриманні (а.с. 13, 14). Також на утриманні [PERSON] перебуває його непрацездатна матір, яка є пенсіонеркою та отримує пенсію по інвалідності (а.с. 9, 22-24). Позивач [PERSON] є особою з інвалідністю 2 групи, хворіє, що підтверджується копією довідки до акту медико-соціальної експертної комісії № 326673 від 26.07.2022 р., інформацією медичних досліджень, випискою із медичної карти (а.с. 16-22). Враховуючи встановлені вище обставини суд вважає, що наявні підстави для зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище неповнолітньої дитини [PERSON] , яка перебуває на утриманні матері, яка працює у Відділі освіти Тростянецької міської ради, отримує заробітну плату, розмір якої становить 18196,27 грн. (грудень 2023 р.), що підтверджується Індивідуальними відомостями про застраховану особу (а.с. 62-64). Також суд враховує сімейний та матеріальний стан позивача [PERSON] . Відповідно до довідки про доходи № 327 від 29.02.2024 р. та інформації з Держаного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу [PERSON] працює в Сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «Говтва» та отримує дохід, сукупний розмір якого за 2023 рік становить 2\~167\~052,40 грн. (а.с. 16-24, 82 оборот, 87-88). Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.02.2024 р. позивач [PERSON] має у власності житловий будинок садибного типу в м. Полтава, право власності на який зареєстровано за позивачем 24.01.2024, квартиру, яка була придбана 27.01.2022, дві земельні ділянки, придбані 12.11.2021 (а.с. 65-66). Враховуючи викладене, зважаючи на необхідність належного матеріального забезпечення дитини, суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача за судовим наказом від 04.01.2024 року, стягнувши з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи стягувати з дня набрання законної сили даним рішенням суду, та аліменти сплачувати на користь матері [PERSON] . Відповідно до\~ст.\~7Закону\~України «Про\~Державний бюджет\~України на\~2024\~рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить з 1 січня - 3196 гривні. Враховуючи розмір щомісячного доходу позивача, визначення аліментів на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/6 частини заробітку на місяць буде становити близько 17800 грн., що відповідатиме вимогам ч. 2 ст. 182 СК України, згідно якої мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дитини, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме потребам дитини. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами України окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Щодо вимоги про стягнення судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно вимог\~ч.\~8\~ст.\~141\~ЦПК України\~розмір витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв`язку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється судом\~на підставі\~поданих сторонами\~доказів (договорів,\~рахунків тощо). Такі\~докази подаються\~до закінчення\~судових дебатів\~у справі\~або протягом\~п`яти днів\~після ухвалення\~рішення суду\~за умови,\~що до\~закінчення судових\~дебатів у\~справі сторона\~зробила про\~це відповідну\~заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справ.\~ До\~витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи\~належать витрати: на\~професійну правничу\~допомогу; пов`язані\~із залученням\~свідків,\~спеціалістів,\~перекладачів,\~експертів та\~проведенням експертизи; пов`язані\~з витребуванням\~доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача подано ордер № 1193141 від 22.01.2024 р., копію договору про надання правової допомоги від 16.01.2024 р., детальний опис робіт (наданих послуг) позивачу ( [PERSON] ) на виконання договору про надання правової допомоги від 16.01.2024 р. станом на 27.03.2024 р., акт прийняття наданих послуг від 27.03.2024 р. Відповідачем понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача подано ордер № 1183348 від 29.12.2023 р., копію договору № 1183348 про надання правової допомоги від 29.12.2023 р., акт наданих послуг від 01.04.2024 р., квитанцію серії АААБ № 23 від 01.04.2024 р. на суму 10000 грн. За приписами ст.\~30\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Відповідно до \~ст. 137 ЦПК України\~ витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті\~відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Сторонами клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не подавалися. Враховуючи,\~що позовні\~вимоги позивача\~задоволено частково,\~суд вважає\~за необхідне\~стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. (67 % х 6000 грн.) та з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3300,00 грн. (33 % х 10000 грн.) На підставі викладеного, ст. ст. 180, 181, 183, 192 СК України,

Outcome: partial