Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа: ТОВ «СК «Альфа-Гарант» про відшкодування збитків. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ПрАТ «СК «Універсальна» та ТОВ «ДОМОФОН. ІНЖИНІНГ. ОХОРОНА» укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 3014/296/007643 предметом якого є страхування транспортного засобу «Renault», д.н.з. [NUMBER] . 16.04.2021 відбулась ТДП за участю застрахованого ТЗ «Renault», д.н.з. [NUMBER] та ТЗ «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] .. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.05.201 року (справа № 755/7084/21) відповідача визнано винним у вчиненні у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Враховуючи наявність Договору страхування, власник пошкодженого автомобіля «Renault», д.н.з. [NUMBER] звернувся до позивача з заявою про настання події. Цивільно - правова відповідальність власника автомобіля «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована за Полісом № 200588601 в ТДВ «СК «Альфа-Грант». Ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну згідно полісу № 200588601 складає 130 000,00 грн., франшиза 1000,00 грн.. ПрАТ «СК «Універсальна» здійснила виплату страхового відшкодування згідно страхового акту № G104234/1 у розмірі 35 424,00 грн. на користь потерпілої особи. ТДВ «СК «Альфа-Гарант» виплатило позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 22 290,00 грн.. Сума невідшкодованих збитків по виплаті страхового відшкодування, яку повинен сплатити відповідач позивачу складає: 35 424,00 грн. - 22 290,00 грн.. = 13 134,00 грн.. Таким чином, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача не відшкодованої суми збитків в розмірі 13 134,00 грн. Ухвалою судді від 18.12.2023 було відкрито провадження у вказаній справі з призначенням розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 12.02.2024 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву. У даному відзиві відповідач зазначає, що визнає ту обставину, що він дійсно був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення ДТП, однак, відповідачем не визнаються обставини, вказані позивачем, що саме він має нести матеріальну відповідальність за заявленим позовом. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант», згідно полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №200588601 На звернення ПрАТ «Універсальна» про виплату страхового відшкодування у розмірі 35 424,00 грн., ТДВ СК «Альфа-Гарант» виплатила в порядку регресу 22 290,00 грн.,що свідчить про наявність спору між страховими компаніями щодо визначення розміру матеріального збитку, спричиненого внаслідок ДТП від 16.04.2021 року, за яким було пошкоджено автомобіль «Renault», д.н.з. [NUMBER] . За умовами вказаного полісу, ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну, становить 130 000 грн., франшиза становить 1000 грн.. Тому вартість несплаченого матеріального збитку має сплатити ТДВ СК «Альфа-Гарант». Оскільки відповідач на момент вчинення ДТП мав чинний поліс обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, а тому суб`єктом який має задовольнити вимоги позивача має бути ТДВ СК «Альфа-Гарант» - страховик відповідача. Враховуючи вищевикладене, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки позов пред`явлений до неналежного відповідача по справі. Згідно з вимогами ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 18.11.2020 року між ПрАТ «СК «Універсальна» та ТОВ «ДОМОФОН. ІНЖИНІНГ. ОХОРОНА» укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 3014/296/007643 предметом якого є страхування транспортного засобу «Renault», д.н.з. [NUMBER] . 16.04.2021 об 07 год. 15 хв в м. Києві, по бульв. Я.Гашека, 22 відбулася ДТП за участю застрахованого ТЗ «Renault», д.н.з. [NUMBER] та ТЗ «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] під водінням відповідача [PERSON] . Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.05.2021 року (справа № 755/7084/21) відповідача визнано винним у вчиненні зазначеного ДТП. У результаті зазначеної ДТП було пошкоджено ТЗ «Renault», д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується вказаною постановою. Страхувальник звернувся з заявою до позивача про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу. Цивільно - правова відповідальність власника автомобіля «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована за Полісом № 200588601 в ТДВ «СК «Альфа-Грант». Ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну згідно полісу № 200588601 складає 130 000,00 грн., франшиза 1000,00 грн.. Розрахунок на виплату страхового відшкодування проведено на підставі: -Акту огляду транспортного засобу від 23.04.2021 року; -рахунку фактури №СФ-05051 від 05.05.2021 року; - аварійного сертифікату від 07.05.2021 року; -страхового акту № 104234/1. ПрАТ «Універсальна» сплатило суму страхового відшкодування в розмірі 35 424,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №6850897 від 13.12.2021 року та №4857 від 18.05.2021. З урахуванням зносу, ТДВ «СК «Альфа-Грант» виплатило позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 22 290,00 грн., що підтверджується копією виписки по від 19.10.2021 року. Однак залишилась невідшкодованою решта суми страхового відшкодування у розмірі 13 134,00 грн., яку позивач вважає необхідною стягнути саме з відповідача як винуватця ДТП. Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем. Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Після такої виплати делікатне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 р. у справі № 147/66/17 зробила правовий висновок про те, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV). Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Як встановлено судом, згідно полісу № 200588601 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ліміт відповідальності страховика ТДВ СК «Альфа-Гарант» за шкоду, завдану майну, становить 130 000,00 грн., франшиза 1 000, 00 грн.. Відтак, розмір шкоди завданої власнику «Renault», д.н.з. [NUMBER] не перевищує розміру ліміту відповідальності по страхових виплатах ТДВ СК «Альфа-Гарант», а тому і підстав для покладення відповідальності на страхувальника [PERSON] у суду немає. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. На підставі вищевикладеного, враховуючи ту обставину, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» на власний розсуд виплатило суму страхового відшкодування, не зважаючи на те, що згідно полісу №200588601 ліміт відповідальності страховика ТДВ СК «Альфа-Гарант» за шкоду, завдану майну, становить 130 000,00 грн., франшиза 1 000,00 грн., суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Враховуючи, що судом відмовлено у задоволенні позову, тому сплачений позивачем судовий збір, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed