Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Територіальної громади м.Нікополя в особі виконкому Нікопольської міської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. В обгрунтування\~вимог посилається\~на те,\~що її\~дошлюбним прізвищем\~є [PERSON] ,\~її \~батьками були\~ [PERSON] та\~ [PERSON] .\~15\~вересня 1990\~року вона\~уклала шлюб\~з [PERSON] .\~Після укладення\~шлюбу їй\~було присвоєно\~прізвище чоловіка\~ [PERSON] .\~19\~квітня 1983\~року її\~батьки припинили\~шлюбні відносини\~і шлюб\~між ними\~було розірвано,\~про що\~був складений\~актовий запис\~№ 268,\~вчинений [INFO] .\~ При\~цьому,\~її бабуся\~по батьковій\~лінії мала\~прізвище [PERSON] .\~За життя\~бабусі,\~ [INFO] ,\~їй була\~відведена земельна\~ділянка,\~площею 550\~кв.м,\~під житлове\~будівництво в\~с.Кам`янському\~Нікопольського району,\~згідно акту\~від 08\~березня 1955\~року та\~нею був\~розроблений план\~будівництва,\~який вподальшому\~був затверджений\~належним чином\~08\~березня 1955\~року.\~При цьому,\~оскільки вулиць\~ще не\~було,\~було затверджено\~генплан будівництва\~дільниці №\~75\~в Кам`яному\~кар`єрі.\~В 1957\~році вона\~побудувала житловий\~будинок [ADDRESS] \~та в\~цьому ж\~будинку проживала\~разом зі\~ [PERSON] ,\~який є\~її батьком.\~ [INFO] [PERSON] \~померла.\~Після її\~смерті [PERSON] \~прийняв спадщину\~після смерті\~своєї матері\~фактично,\~залишився проживати\~в збудованому\~будинку [ADDRESS] .\~Проте,\~з часом\~він почав\~оформляти технічну\~документацію на\~будинок,\~однак,\~за життя\~цього не\~зробив в\~повному обсязі.\~На його\~ім`я\~був виготовлений\~та затверджений\~архітектором Нікопольського\~району план\~житлового будинку.\~ [INFO] помер\~її батько\~ [PERSON] ,\~який на\~випадок своєї\~смерті заповіту\~не склав.\~Після \~його смерті\~відкрилась спадщина,\~що складається\~з будинку\~ [ADDRESS] .\~Після його\~смерті вона\~як єдина\~спадкоємиця першої\~черги за\~законом звернулась\~до нотаріуса\~із заявою\~про видачу\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом в\~шестимісячний строк\~з дня\~його смерті,\~однак,\~у видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину їй\~було відмовлено\~у зв`язку\~з ненаданням\~документів про\~державну реєстрацію\~права власності\~батька на\~спадкове майно.\~Натомість,\~як на\~підставу звернення\~до суду\~з даним\~позовом,\~послалась на\~те,\~що у\~1955\~році питання\~набуття права\~власності регулювались\~Указом Президії\~Верховної Ради\~СРСР від\~26\~серпня 1948\~року «Про\~право громадян\~на купівлю\~і будівництво\~індивідуальних житлових\~будинків» (далі\~Указ від\~26\~серпня 1948\~року),\~що був\~визнаний таким,\~що втратив\~чинність.\~Указом Президії\~Верховної Ради\~СРСР від\~22\~лютого 1988\~року №\~8502-11\~і прийнятою,\~відповідно до\~Указу від\~26\~серпня 1948\~року,\~постановою Ради\~Міністрів СРСР\~від 26\~серпня 1948\~року "Про\~порядок застосування\~Указу Президії\~Верховної Ради\~СРСР від\~26\~серпня 1948\~року "Про\~право громадян\~на купівлю\~і будівництво\~індивідуальних житлових\~будинків"\~(далі\~Постанова від\~26\~серпня 1948\~року),\~які,\~зокрема,\~визначали умови\~та правові\~наслідки будівництва.\~Згідно зі\~ст.1\~Указу від\~26\~серпня 1948\~року,\~кожен громадянин\~і кожна\~громадянка мали\~право купити\~або збудувати\~для себе\~на праві\~особистої власності\~жилий будинок\~на один\~або два\~поверхи з\~числом кімнат\~від однієї\~до п`яти,\~як у\~місті,\~так і\~поза містом.\~Пункт 2\~Постанови від\~26\~серпня 1948\~року визначав,\~що земельні\~ділянки для\~будівництва індивідуальних\~жилих будинків\~відводяться за\~рахунок земель\~міст,\~селищ,\~держземфонду і\~земель держлісфонду\~у безстрокове\~користування,\~а збудовані\~на цих\~ділянках будинки\~є особистою\~власністю забудовника.\~Отже,\~за Указом\~від 26\~серпня 1948\~року та\~Постановою від\~26\~серпня 1948\~року підставою\~виникнення у\~громадянина права\~власності на\~жилий будинок\~був сам\~факт збудування\~ним його\~з додержанням\~вимог цих\~актів законодавства.\~Аналіз вищенаведених\~норм закону\~свідчить про\~те,\~що право\~власності на\~такі будинки\~у порядку\~спадкування може\~визнаватися,\~якщо будівництво\~житлового будинку,\~який є\~об`єктом\~спадщини,\~відбувалось відповідно\~до чинного\~на час\~його будівництва\~законодавства на\~відведеній у\~встановленому порядку\~земельній ділянці\~на підставі\~наданого виконавчим\~комітетом дозволу\~на його\~будівництво. Тобто,\~спадковий будинок\~вважається прийнятим\~в експлуатацію. При цьому, оскільки право власності на житловий будинок не було належним чином оформлено спадкодавцем, вона не має можливості оформити своє право на спадщину. Тому, змушена звернутись до суду та просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 52,8 кв.м., житловою площею - 26,4 кв.м, з господарчими спорудами (літня кухня «Б»; підвал «Г»; вбиральня «Д»; сарай «Е»; підвал «Ж»; сарай «З»; вбиральня «И»; навіс «К»; споруди № 1-4; 1) в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Позивачка в судове засідання не з`явилась, від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.98). Представник відповідача про розгляд справи був повідомлений належним чином, однак, своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався, при цьому, 27 березня 2024 року на адресу суду подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити за їх відсутності та прийняти законне рішення, у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с.94-95). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк в шість місяців, який починається з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини по поважній причині, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подачі ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. При цьому, правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Як встановлено судом, [PERSON] позивачці доводиться батьком (а.с.5). [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить актовий запис № 43, складений 17 червня 2008 року виконкомом Придніпровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області (а.с.8). Після його смерті відкрилась спадщина на будинок [ADDRESS] , який померлий прийняв фактично після смерті своєї матері [PERSON] , будучи зареєстрованим та мешкаючи за даною адресою. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складається з будинку [ADDRESS] . Згідно спадкової справи, яка була заведена державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори до майна померлого, після смерті [PERSON] єдиною спадкоємицею першої черги за законом є позивачка по справі, яка у визначений законом строк з дня його смерті звернулась з заявою про прийняття спадщини, однак, постановою від 23 серпня 2023 року у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку з ненаданням документів про державну реєстрацію права власності батька на спадкове майно (а.с.18). Відповідно до листа Держбуду від 23 березня 1999 року та п.3 Постанови Кабінету Міністрів від 09 вересня 2009 року № 1035 «Про затвердження Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених\~будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, спорудженими без дозволу на будівництво»,\~до серпня 1992 року оформлення права власності на будинки проводили органи місцевого самоврядування на основі висновку про технічний стан будинку, складений у бюро технічної інвентаризації і документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розташований зазначений об`єкт. Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється, що по об`єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто, до прийняття\~постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності, одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли, за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями, отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть, якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. Враховуючи всі обставини та надані позивачкою по справі письмові докази, суд вважає, що житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS] був побудований [PERSON] , який фактично був успадкований [PERSON] , який, у відповідності до порядку та діючих норм закону, які діяли на той час, успадкував будинок, який був побудований його матір`ю на земельній ділянці, що була виділена їй для індивідуального будівництва житлового будинку. За таких обставин, позивачка як спадкоємець першої черги після смерті свого батька має всі правові підстави для набуття право власності в порядку спадкування за законом після смерті свого батька, оскільки в будь-якому іншому позасудовому порядку вона позбавлена вчинити дані дії. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Територіальної громади м.Нікополя в особі виконкому Нікопольської міської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved