Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат. Свої вимоги мотивував тим, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2022 року по справі № 199/2427/22, яке набрало законної сили 05 квітня 2023 року, стягнуто із Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь [PERSON] 30 622,89 грн - недоплаченого страхового відшкодування (регламентна виплата), 1 009,30 грн. - пені за період з 29 листопада 2021 року по 03 лютого 2022 року, 166,00 грн. - три відсотки річних за період з 29 листопада 2021 року по 03 лютого 2022 року. 21 лютого 2023 року відповідачем перераховано позивачу 40 889,60 грн на виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2022 року. Відповідачем несвоєчасно здійснено виплату страхового відшкодування. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача за період з 04 лютого 2022 року по 21 лютого 2023 року три відсотки річних у розмірі 961 грн, інфляційні втрати у розмірі 8 225,37 грн та пеню у розмірі 13 029,41 грн. Ухвалою суду від 21 вересня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2022 року по справі № 199/2427/22, яке набрало законної сили 05 квітня 2023 року стягнуто із Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь [PERSON] 30 622,89 грн - недоплаченого страхового відшкодування (регламентна виплата), 1 009,30 грн. - пені за період з 29 листопада 2021 року по 03 лютого 2022 року, 166,00 грн. - три відсотки річних за період з 29 листопада 2021 року по 03 лютого 2022 року (а.с. 6-14,15-20). 21 лютого 2023 року відповідачем перераховано позивачу 40 889,60 грн на виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2022 року (а.с. 21). Позивач просить стягнути з відповідача за період з 04 лютого 2022 року по 21 лютого 2023 року три відсотки річних у розмірі 961 грн, інфляційні втрати у розмірі 8 225,37 грн та пеню у розмірі 13 029,41 грн. Підставою для задоволення позовних вимог позивачем зазначено несвоєчасну виплату відповідачем страхового відшкодування. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Представник відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України скористався своїм правом подачі відзиву до позову, відповідно до якого заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки розрахунок пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних повинен починатися з моменту набрання законної сили рішенням суду, тобто з 05 квітня 2023 року та по дату оплати. Крім того, 24 серпня 2022 року сплив строк позовної давності для звернення до суду (а.с. 42-45). Позивач не скористався процесуальним правом подачі відповіді на відзив. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, грошовим необхідно вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. Саме до таких грошових зобов`язань належить правовідносини між позивачем та відповідачем, які базуються на положеннях Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. За змістом частини другої до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до п. 21 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За частиною першою статті 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Згідно ст. 36.5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Тобто відповідальність страховика (МТСБУ), передбачена пунктом 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та частиною другою статті 625 ЦК України, настає виключно у випадку, якщо невиконання грошового зобов`язання відбулося з його вини як боржника у даних правовідносинах. Пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено підставу припинення здійснення страхового відшкодування у разі, якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, та не передбачено можливості відмови у стягненні страхового відшкодування у справі, яка вже розглядається судом в порядку цивільного судочинства, за наслідками такого розгляду. З рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2022 року, судом встановлено, що у відповідача по цій справі виник обов`язок зі сплати позивачу страхового відшкодування до 28 листопада 2021 року включно. Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2022 року набрало законної сили 05 квітня 2023 року. Указаним рішенням стягнуто, зокрема, з відповідача на користь позивача пеню, три відсотки річних та інфляційні втрати, нараховані у зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання за період з 29 листопада 2021 року по 03 лютого 2022 року. По цій справі позивач просить стягнути з відповідача пеню, три відсотки річних та інфляційні втрати, нараховані у зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання за період з 04 лютого 2022 року (тобто з наступного дня кінцевого терміну, визначеного рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2022 року) по 21 лютого 2023 року (тобто по дату виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2022 року). Разом з тим, суд зауважує, що вищезазначений період з 04 лютого 2022 року по 21 лютого 2023 року входить до періоду, під час якого розглядалась цивільна справа № 199/2427/22, тобто є обставиною, що не залежала від волі боржника, у простроченні виплати страхового відшкодування, що передбачає можливість застосування штрафних санкцій, оскільки відповідно до абзацу 4 пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик скористався своїм правом, передбаченим законом, для припинення перебігу строку для прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування, а тому такий строк розпочався з моменту набрання законної сили рішенням суду першої інстанції, ухваленим у цій справі, в частині стягнення з відповідача на користь позивачів страхового відшкодування - 05 квітня 2023 року. Доводи відповідача стосовно пропуску річного строку позовної давності не заслуговують на увагу з огляду на предмет позову - застосування штрафних санкцій та цивільно-прравової відповідальності за прострочення виплат страхового відшкодування. Отже, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог по цій справі. Відповідач просить про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. 12 жовтня 2021 між Моторним (транспортним) страховим бюро України (замовник) в особі Генерального директора [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «ІНС.ЛОУ ГРУП» в особі Голови Проц Андрія Вікторовича (виконавець), було укладено Договір № 4.1/12-10/2021 про надання послуг в сфері права, за яким замовник доручає, а виконавець за винагороду приймає на себе зобов`язання надавати послуги у сфері права (а.с. 48-53). 28 грудня 2021 між Моторним (транспортним) страховим бюро України (замовник) та Адвокатським об`єднанням «ІНС.ЛОУ ГРУП» в особі Голови Проц Андрія Вікторовича (виконавець) було укладено додаткову угоду до Договору про надання послуг в сфері права № 4.1/12-10/2021 від 12.10.2021 (а.с. 53 зв. - 54). 04 жовтня 2023 року між Моторним (транспортним) страховим бюро України (замовник) та Адвокатським об`єднанням «ІНС.ЛОУ ГРУП» в особі Голови Проц Андрія Вікторовича (виконавець) було укладено додаткову угоду № 1004 до Договору про надання послуг в сфері права № 4.1./12-10/2021 від 12.10.2021 (далі Угода), за якою у відповідності до п. 1 Угоди, відповідно до умов Договору, замовником передано, а виконавцем прийнято завдання на ведення від імені замовника справи № 523/23, ПІБ позивача: [PERSON] , статус МТСБУ: відповідач, сума позову: 22 215,78 грн, вартість послуг: 2 000 грн (а.с. 55). Згідно п. 2. Додаткової угоди № 1004 від 04 жовтня 2023 року, сторони узгодили, що оплата послуг виконавця в розмірі, який вказаний в пункті 1.1 цієї угоди, здійснюється замовником шляхом безготівкового перерахунку коштів на поточний рахунок виконавця протягом п`яти днів з дати підписання сторонами акту про виконані роботи. Позивач не скористався своїм правом подачі клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Нормами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Отже, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Враховуючи складність справи, розмір позовних вимог та розмір задоволених вимог,

Outcome: approved