Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із тим, що з матеріалів спадкової справи не видно, чи є спадкоємець [PERSON] непрацездатною за віком чи інвалідністю. Виключити спадкоємця [PERSON] з кола осіб, які не входять і не мають права на обов`язкову частку у спадщині немає можливості, в зв`язку з відсутністю в матеріалах справи будь-яких документів про належність до кола осіб, передбачених ст. 1241 Цивільного кодексу України, відсутністю заяв від спадкодавця [PERSON] , про те що вона ознайомлена зі змістом заповіту та не є особою, що має право на обов`язкову частку в спадщині. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, її представник адвокат Красільнікова М.С. надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують та просять позов задовольнити, не заперечують щодо заочного. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, а саме\~за адресою\~її місця\~проживання та\~ шляхом розміщення оголошення на офіційному\~веб-сайті\~судової влади,\~проте конверти із судовими повістками повернулись на адресу суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою», про причини неявки суду не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.11.2023 року закрито підготовче провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.03.2024 року ухвалено цивільну справу \~за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно вирішити на підставі наявних у ній даних і доказів (в заочному порядку). \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належала 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 401 від 30.05.2005р.,що видане виконавчим комітетом Старонекрасівської сільської Ради на підставі рішення виконавчого комітету Старонекрасівської сільської Ради № 181 від 02.12.2004р. і\~ зареєстроване КП «Ізмаїльське МБТІ» від 02.12.2005р. в книзі № 5, номер запису: 29, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9139328 від 02.12.2005р. \~ \~ \~ \~В свою чергу, [PERSON] також належить 1/2 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право власності, що зареєстроване в реєстрі за № 36 від 14.02.2023 року, що видане державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної конторою Одеської області Горючкіною О.М. \~ \~ \~ \~Як було встановлено в судовому засіданні, вищевказане свідоцтво про право власності видане [PERSON] на підставі ст. 63 Сімейного кодексу України, так як, [PERSON] , [INFO] згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , повторно виданого 05.12.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, шлюб зареєстровано 09 вересня 1985 року, актовий запис № 2310 від 09 вересня 1985 року, є тим з подружжя, яка пережила чоловіка [PERSON] , 1948 року народження, якій помер [INFO] , належить 1/2 частка у праві спільної сумісної власності на майно набуте подружжям за час шлюбу. Право власності зареєстроване за [PERSON] згідно витягу з Державного реєстру речових прав № 322847758 від 14.02.2023 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.07.2011 року, виданого виконавчим комітетом Старонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина, до якої входить вищезазначене спадкове майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до заповіту від 04.05.2006 року, посвідченого секретарем Стронекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 315, [PERSON] , належну йому 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , заповів [PERSON] . Разом з тим, як було з`ясовано судом, відповідач по справі та донька спадкодавця [PERSON] і відповідно спадкоємцем за законом першої черги є [PERSON] . Так, 24.05.2011 року відповідач [PERSON] , 1972 року народження, зверталась до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з позовними вимогами, до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, яке залишилось після померлого [INFO] [PERSON] , а саме просила визнати за нею право власності на 1/4 частку житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог, вона [PERSON] зазначала,\~ що володіла інформацією, що спадкодавець, [PERSON] , 1948 року народження, залишив заповіт, посвідчений Старонекрасівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області від 04 травня 2006 року зареєстрований в реєстрі\~ за № 315 на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] на ім`я позивача, дружині [PERSON] , [INFO] та проти даного факту вона не заперечувала. Відповідачка, [PERSON] , вважала, що спадкове майно яке залишилось після померлого [INFO] [PERSON] складається з 1/2 частки вищевказаного житлового будинку з надвірними спорудами, що не охоплене зазначеним вище заповітом. Проте, як було встановлено в судовому засіданні, співвласником іншої 1/2 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] є позивач [PERSON] , згідно свідоцтва про право власності, що зареєстроване в реєстрі за № 36 від 14.02.2023р. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 12.06.2012 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно залишено без розгляду, згідно заяви представника позивача про залишення позовної заяви [PERSON] без розгляду. За приписами ч.1\~ст.1241 ЦК України\~малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Як роз`яснено у п. 19\~Постанові Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30.05.2008\~року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений\~статтею 1241 ЦК, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. У Постанові Верховного Суду від 01.08.2019 року по цивільній справі №510/350/16 вказано, що право на обов`язкову частку - це суб`єктивне майнове право окремих спадкоємців першої черги (стаття 1261 ЦК України) отримати певну частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Хоча норми про право на обов`язкову частку розміщені у главі, присвяченій спадкуванню за заповітом, за своєю сутністю право на обов`язкову частку належить до спадкування за законом. Тобто, право на обов`язкову частку існує лише за наявності заповіту. Коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначене\~ст.1241 ЦК України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. \~ \~ \~ \~Проте, відповідачем [PERSON] не було надано суду відповідних доказів того, що вона є відноситься до осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту згідно ст. 1241 ЦК України. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Так, позивач [PERSON] на час відкриття спадщини, після смерті [PERSON] проживала разом з ним за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом Старонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області № 2414 від 12.12.2011р., тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. \~

Outcome: approved