Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, допустити негайне виконання судового рішення в межах платежу, встановленого законом, а також стягнути з відповідача витрати по справі. Свої вимоги мотивує тим, що вона 10.01.2018 зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] . На даний час дитина проживає з нею. Відповідач не цікавиться його матеріальним забезпеченням, не надає кошти на його утримання, тобто свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. [PERSON] є працездатним, працює водієм, тому має можливість допомагати сину матеріально, однак цього не робить. Тому, оскільки з батьком дитини не досягнуто згоди з приводу способу виконання ним свого обов`язку щодо її утримання, змушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила задовольнити. Додатково зазначила, що з кінця грудня 2023 року вони з відповідачем проживають окремо. Їхній малолітній син живе з нею. Він здоровий, у власності нерухомого майна не має. Відповідач тільки частково бере участь в утриманні дитини, однак вона хоче, щоб це було стабільно і в повній мірі, тому звернулася до суду з позовом. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, не заперечив щодо стягнення з нього заявленого розміру аліментів, оскільки і так надає кошти на утримання дитини, та судових витрат. Вказав, що вони з дружиною дійсно проживають окремо, їхній син живе з матір`ю. Також зазначив, що він офіційно працевлаштований, інших осіб на утриманні не має, як і не має у власності рухомого чи нерухомого майна. Є особою з інвалідністю ІІІ групи. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 26 лютого 2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні 20.03.2024 [PERSON] позов визнав. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10.01.2018, сторони по справі зареєстрували шлюб 10 січня 2018 року (а.с. 4). Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.05.2018, [PERSON] народився [INFO] . Його батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Як підтвердили сторони, вони проживають окремо, їхній малолітній син живе з матір`ю. Між сторонами виник спір щодо виконання батьком свого обов`язку по утриманню дитини. Оцінка суду: вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Зважаючи на те, що відповідач позов визнав, вказавши, що згідний сплачувати аліменти на дитину в розмірі 1/4 частки від його доходу, суд, враховуючи обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, приходить до переконання, що з [PERSON] на користь [PERSON] на сина [PERSON] , [INFO] , слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів слід розпочати від дня пред`явлення позву, як це визначено ч. 1 ст. 191 СК України, і проводити до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Розподіл судових витрат між сторонами: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 гривень. Зважаючи на те, що суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, відповідач заперечень щодо розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу не висловлював, клопотань про зменшення таких не заявляв, вказана сума є доказово підтвердженою, тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути 1500,00 грн понесених нею витрат за надання професійної правничої допомоги. На підставі викладеного, ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст. 141, 142, 206, 430 ЦПК України,

Outcome: approved