Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» (надалі Банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору у загальному розмірі 703556,58 грн. В обґрунтування позову зазначається, що 17 лютого 2022 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір № HSNRGK00000030, згідно якого Банк надав [PERSON] кредит у розмірі 637650 грн., на термін до 17 лютого 2042 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки встановленні договором. Одночасно було укладено договір поруки, згідно якого [PERSON] виступив поручителем та зобов`язався повернути кредит та проценти по кредиту у разі несплати такого кредиту [PERSON] .. Позивач зобов`язання з надання [PERSON] коштів виконав, а відповідач умови договору в строк, встановлений договором не виконує. Таким чином, Банк відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України має право достроково вимагати повернення всієї суми кредиту та процентів за користування кредитними коштами за період з 2022 року по квітень 2023 року. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] звернулась із заявою про розгляд справи за її відсутності, із відзивом на позов до суду не зверталась. Відповідач [PERSON] повідомлений про дату та час судового засідання належним чином, оскільки місце реєстрації знаходиться на окупованій території, суд повідомляв особу за допомогою сайту Судової влади, інших засобів зв`язку особи в позові не зазначено та судом не встановлено. Із відзивом не звертався. Розгляд справи відбувався за відсутності сторін, фіксування процесу технічними засобами не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк». Судом встановлено, що 17 лютого 2022 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з одного боку та [PERSON] з другого боку, був укладений договір про іпотечний кредит № HSNRGK00000030, згідно якого Банк зобов`язується надати Позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти у вигляді строкового кредиту на придбання нерухомості - 630000 грн та у вигляді відновлювальної кредитної лінії на страхування в сумі 7650 грн, а Позичальник зобов`язується належним чином використати та повернути Кредит в порядку, на умовах та в строки, визначення цим Договором, у тому числі сплатити проценти. Термін повернення кредиту - 17 лютого 2042 року. Згідно п. 1.4 Договору кредит надається на придбання об`єкту нерухомості. В пункті 3.1 Договору визначено, що виконання Позичальником зобов`язань за цим Договором забезпечується: 1)Іпотекою нерухомого майна житлового призначення, розташованого за адресою: кв. [ADDRESS] , згідно іпотечного договору № HSNRGK00000030/1 від 17 лютого 2022 року 2)Порукою [PERSON] згідно договору поруки № HSNRGK00000030 від 17 лютого 2022 року. Згідно договору поруки від 17 лютого 2022 року укладеного між Банком та [PERSON] , останній солідарно відповідає перед Кредитором за виконання Позичальником зобов`язань у повному обсязі за Кредитним договором від 17 лютого 2022 року укладеного між [PERSON] та Банком. Протягом 2022-2023 року [PERSON] сплачувала кошти за кредитом, однак погашення кредиту відбувалось із порушенням графіку та не в повному обсязі. Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 2 статті 1050 ЦПК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604- 609 ЦК. Договором, відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Так, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно із ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов`язання. Боржник, відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним свого грошового зобов`язання. Так, судом встановлено, що між [PERSON] та Банком укладено договір про іпотечний кредит № HSNRGK00000030, згідно якого Банк зобов`язується надати Позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти у вигляді строкового кредиту на придбання нерухомості - 630000 грн та у вигляді відновлювальної кредитної лінії на страхування в сумі 7650 грн, а Позичальник зобов`язується належним чином використати та повернути Кредит в порядку, на умовах та в строки, визначення цим Договором, у тому числі сплатити проценти. Відповідно до п. 2.3 та 2.4 Договору позичальник зобов`язується до «17» числа кожного місяця, починаючи з наступного місяця після укладання цього Договору, здійснювати повернення Кредиту та сплачувати нараховані Кредитором проценти за користування Кредитом, ануїтетними платежами в розмірі, зазначеному відповідно до Графіку погашення Кредиту (далі - Графік), шляхом зарахування на рахунок відкритий у Кредитора. Останній ануїтетний платіж Позичальник зобов`язується здійснити не пізніше «17» лютого 2042р. Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється Кредитором щодня, не пізніше дня сплати ануїтетного платежу, зазначеного в п.2.3. цього Договору, за фактичний час- користування Кредитом, включаючи день зарахування Кредитором коштів на рахунок № [NUMBER] , відкритий у Кредитора, та виключаючи день повернення Кредиту. Проценти розраховуються на фактичну суму неповернутого Кредиту, за методом «факт /360», згідно якого для розрахунку днів використовується фактична кількість днів у місяці, умовна кількість днів у році - 360). Пунктами 2.5-2.7 Договору встановлено, що кошти, отримані від Позичальника для погашення заборгованості за кредитом, у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за Договором у повному обсязі, насамперед, направляються для погашення: прострочених процентів за користування кредитом, далі - простроченої до повернення суми кредиту (тіла кредиту), далі - процентів до сплати по кредиту, далі - тіла кредиту до оплати, далі - проценти від суми неповернутого в строк, кредиту згідно п. 1.9. цього Договору, далі - пеня згідно п. 6.1. цього Договору, далі - витрат пов`язаних із зверненням стягнення на Предмет іпотеки; збитків, завданих порушенням Іпотекодавцем умов Іпотечного договору; збитків, завданих порушенням Позичальником зобов`язань за цим Договором; витрати, які пов`язані із здійсненням Кредитором припинення іпотеки на нерухоме майно та обтяження у вигляді заборони на відчуження нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, внесення змін до записів вищезазначеного реєстру, отримання витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших дій, пов`язаних із державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що є Предметом іпотеки згідно Іпотечного договору; витрат по здійсненню запису про звернення стягнення на Предмет іпотеки, якщо такі витрати зроблені Кредитором. У разі несплати Позичальником чергового платежу у строки та в сумі, які визначені цим Договором, сума такого платежу вважається простроченою заборгованістю. Позичальник за користування Кредитом сплачує проценти у розмірі, встановленому п. 1.1.1 цього Договору з дати підписання цього Договору. Згідно Пунктів 5.2.4. Договору Кредитор має право, зокрема, вимагати від Позичальника дострокового повернення суми Кредиту в частині або в цілому, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим Договором, у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником будь - яких зобов`язань за цим Договором або за Іпотечним договором, в тому числі, але не виключно, у випадку, зокрема, прострочення сплати чергового платежу за Кредитом та процентів за користування Кредитом понад 3 (трьох) місяців. Кредитор, на власний розсуд, має право: а) вимагати від Позичальника дострокового повернення кредиту, сплати процентів за його користування, а також виконання інших зобов`язань за цим Договором у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення. При цьому, згідно ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України, щодо зобов`язань, строк виконання яких не настав, вважається, що строк настав у зазначену в повідомленні дату. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем [PERSON] допущено прострочення платежів за кредитом більше ніж на три місяці. Відповідачем це не спростовано. 26 грудня 2022 року Банк направив на адресу [PERSON] повідомлення-вимогу про усунення порушення неналежного виконання кредитного зобов`язання та про дострокове повернення споживчого кредиту в повному обсязі. Повідомлення направлене відповідачу повернулось на адресу Банку без вручення із відміткою «адресат відсутній». З урахуванням зазначених норм цивільного законодавства та встановлених обставин справи Банк має право на дострокове повернення суми Кредиту та процентів за користування кредитними коштами, розрахованими да дату звернення до суду. При цьому, судом також враховано, що відповідач [PERSON] зверталась до Банку із заявою про призупинення сплати грошового зобов`язання за Кредитним договором, на підставі п. 8-11 розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування», проте листом від 15 березня 2024 року Банком відмовлено [PERSON] в такому призупиненні, оскільки нею не надано документів, які відповідно до законодавства підтверджують факт пошкодження або знищення нерухомого майна внаслідок збройної агресії РФ, оформленні відповідно до законодавства. Одночасно суд роз`яснює відповідачу, що відповідно до п. 12 розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» позичальник (його представник) протягом 90 днів після припинення чи скасування воєнного стану в Україні має право звернутися до кредитора із заявою про анулювання заборгованості за договором про споживчий кредит, який відповідає одночасно таким умовам: 1) предметом забезпечення за таким договором є знищене внаслідок збройної агресії Російської Федерації нерухоме майно (квартира, житловий будинок або майнові права на квартиру, житловий будинок), яке є або мало б стати (у випадку майнових прав на нерухоме майно) єдиним місцем проживання сім`ї позичальника або іпотекодавця, якщо він є відмінним від позичальника та належить до членів сім`ї позичальника. До членів сім`ї позичальника належать особи, які перебувають у шлюбі з позичальником, а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою чи піклуванням позичальника, особи, які не перебувають у шлюбі, але проживають спільно з позичальником, пов`язані з ним спільним побутом; 2) станом на 23 лютого 2022 року заборгованість за таким договором не була прострочена більш як на 7 днів; 3) метою отримання кредиту згідно з договором є придбання, реконструкція чи будівництво такого житлового нерухомого майна (квартири, житлового будинку) або майнових права на них. З урахуванням зазначених норми, у відповідача, зберігається право на повторне звернення до Банку із заявою про анулювання заборгованості за договором про споживчий кредит на підставі п. 12 розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ст. 553-554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.. З метою забезпечення виконання зобов`язання між Банком та [PERSON] , 17 лютого 2022 року укладено договір поруки, згідно якого він солідарно відповідає перед Кредитором за виконання Позичальником зобов`язань у повному обсязі за Кредитним договором від 17 лютого 2022 року укладеним між [PERSON] та Банком. Оскільки [PERSON] зобов`язання не виконується, [PERSON] солідарно відповідає перед Кредитором за договором Іпотечного кредитування. З урахуванням всього вищевикладеного позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Документально підтверджені судові витрати позивача складають 10553,35 грн.

Outcome: approved