Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» (далі - позивач) звернулося до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем укладено договір про надання кредиту, відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» надав відповідачу кредитні кошти на споживчі потреби. Договір кредитної лінії укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами. АТ «Альфа-Банк» виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом грошові кошти. Відповідач кошти за кредитним договором не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість. Надалі АТ «Альфа-Банк» та позивач уклали між собою договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення позивачу прав вимоги за кредитними договорами, зокрема і до відповідача. Таким чином, позивач набув статусу кредитора за кредитним договором укладеним між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем. У зв`язку з тим, що відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом, позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором, а також судові витрати. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 27 грудня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 26 січня 2024 року здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу, без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подала, жодних заяв чи клопотань не надіслала. Поштові відправлення, що надсилалися на адресу зазначену в матеріалах справи, повернулися без вручення. За таких обставин відповідач викликалася до суду шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті Судової влади України, однак до суду не прибула, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з викладеного, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 07 квітня 2020 року між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) було укладено угоду про надання кредиту № 500829090 (а.с. 5). Відповідач того ж дня підписала паспорт споживчого кредиту, в якому підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту (а.с. 7 на звороті). За умовами укладеної угоди, відповідач отримала від банку кредит на суму 33896,21 гривень, строком на 48 місяці для повернення заборгованості за кредитним договором № 501187487 від 20 вересня 2019 року, з відсотковою ставкою 23 % річних. Сторонами також був підписаний додаток № 1 до Угоди про надання кредиту (а.с. 8), який є невід`ємною частиною договору, яким визначено графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг. Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено випискою по особовому рахунку за період з 07 квітня 2020 року року по 20 вересня 2021 року (а.с. 15-24). Як вбачається\~з розрахунку\~заборгованості за\~кредитним договором\~№ 500829090\~від 07\~квітня 2020\~року,\~станом на\~20\~вересня 2021\~року відповідач\~має заборгованість\~у розмірі\~43258,81\~гривень, з яких: - 32920,00 гривень - за кредитом; - 10338,81 гривень - по відсотках (а.с. 25). 20 вересня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та позивачем укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитними договорами, зокрема відповідача. При цьому позивач набув статус кредитора за кредитним договором № 500829090 від 07 квітня 2020 року, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем (а.с. 9-13). Згідно з додатком № 1-1 до договору факторингу № 3 від 20 вересня 2021 року, характеристика права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами, відповідач знаходиться у списку під № 1269 (а.с. 14). Таким чином відповідач має заборгованість перед позивачем, яка в добровільному порядку не погашена. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Також згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлені строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст. 629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами. Крім того, ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Враховуючи викладене вище правове регулювання та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, суд дійшов висновку, що відповідач, як позичальник, отримала кредитні кошти за договором, не повернула їх у визначені строки разом зі сплатою відсотків, отже має заборгованість, права вимоги щодо стягнення якої наявні у позивача за укладеним договором факторингу, а тому позовні вимоги про стягнення коштів є обґрунтованими. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Доказів належного виконання своїх договірних зобов`язань щодо повернення коштів відповідачем суду не надано. За таких обставини, оцінивши докази надані позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 2684,00 гривень судового збору. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved