Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

24 квітня 2023 року позивач Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] солідарно на його користь заборгованість по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення з урахуванням 3% річних та інфляційного збільшення у загальному розмірі 125\~325,44 грн., а також судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що між Комунальним підприємством «Дніпроводоканал» та [PERSON] , як відповідальним квартиронаймачем склалися фактичні відносини з приводу надання послуг водопостачання. Згідно рішення Дніпровської міської ради № 526 від 20.04.1995 року про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал», абоненту відкрито особовий рахунок. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідно до розрахунку сума заборгованості відповідача за надані послуги водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , де відповідальним квартиронаймачем є [PERSON] , якій відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , станом на 31.01.2023 року складає 101\~895,74 грн. При цьому, загальна заборгованість відповідачів перед Комунальним підприємством «Дніпроводоканал» складає 125 325,44 грн., з яких: сума основного боргу 101\~895,74 грн., інфляційне збільшення суми боргу 20\~730,69 грн., 3% річних 2\~699,01 грн. Відповідачі по справі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , а тому несуть солідарну відповідальність за оплату житлово-комунальних послуг. Позивачем було направлено відповідачам досудове повідомлення з метою врегулювання спору, однак відповіді або заперечення на нього позивач від відповідачів не отримав. У зв`язку з викладеним, Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради вирішило звернутись до суду для стягнення з відповідачів вказаної вище суми заборгованості. 26 вересня 2023 року від представника позивача на адресу суду надійшла заява про зменшення позовних вимог та уточнена позовна заява. В обґрунтування заяви про зменшення позовних вимог позивачем зазначено, що за адресою: [ADDRESS] , був здійснений перерахунок заборгованості з 04.11.2021 року, а саме з дати з якої знято з реєстрації співвідповідача [PERSON] , у зв`язку із чим, в уточненій позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] солідарно на його користь заборгованість по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення з урахуванням 3% річних та інфляційного збільшення у загальному розмірі 120\~818,93 грн., а також судові витрати. Крім того, 26 вересня 2023 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання про зміну співвідповідачів у якому позивач просив суд: вилучити співвідповідача [PERSON] , [INFO] , у зв`язку зі смертю останньої [INFO] ; долучити співвідповідача [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із тим, що останній був зареєстрований за адресою виникнення боргу з 25.12.1998 року по 04.11.2021 року, а тому має відповідальність перед позивачем за вказаний період. Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 31 жовтня 2023 року позов задоволено. Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 19 березня 2024 року зазначене рішення суду скасоване, призначено розгляд справи в загальному порядку. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги, зазначені у заяві про зменшення позовних вимог від 26.09.2023 року, підтримала та наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] адвокат Кайдаш С.І. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог стосовно [PERSON] , зазначивши, що останній з 06.04.2005 року та по теперішній час не проживає за спірною адресою та відповідно не користується житлово-комунальними послугами. Інші відповідачі в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, вислухавши учасників справи під час судового засідання, суд дійшов наступних висновків. Встановлено, та з матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 11 березня 2020 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), [PERSON] , [INFO] , яка є одним із відповідачів у зазначеній цивільній справі, померла [INFO] у віці 80 років у місті Дніпрі, про що складено відповідний актовий запис №802 (а.с.47). Так, згідно з ч.1, ч.2 ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Статтями 46,47 ЦПК України передбачено, що вони можуть мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони (цивільна процесуальна правоздатність) та здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність). Згідно ст.55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього. Отже, процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи можливе в порядку ст.55 ЦПК України шляхом залучення правонаступника (а не зміни відповідача), однак лише за умови, що фізична особа померла після відкриття провадження у справі. З копії свідоцтва про смерть вбачається, що відповідачка [PERSON] , померла [INFO] , тобто до моменту подачі позову до суду (24 квітня 2023 року). Разом з тим, за правилами ч.4 ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність особи припиняється у момент її смерті. За таких обставин, позов не може бути пред`явлено до померлої особи. Відповідно до п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження в справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що провадження в справі підлягає закриттю в частині позовних вимог до [PERSON] . Розглядаючи клопотання позивача про долучення співвідповідачем [PERSON] , суд враховує наступне. Відповідно ч.1\~ст.51\~ЦПК України,\~суд першої\~інстанції має\~право за\~клопотанням позивача\~до закінчення\~підготовчого провадження,\~а у\~разі розгляду\~справи за\~правилами спрощеного\~позовного провадження\~-\~до початку\~першого судового\~засідання залучити\~до участі\~у ній\~співвідповідача. Судом встановлено, що заява про зміну співвідповідачів, представником позивача подана з пропуском строку, встановленого законом. Так, перше судове засідання відбулось 17.08.2023 року, представником позивача заяву про зміну співвідповідачів подано лише 26.09.2023 року, тобто пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі, а тому суд не приймає її до розгляду. Відповідно до ч.3 ст.51 ЦПК України, після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Однак, з матеріалів цивільної справи вбачається, що довідка про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 11.11.2022 року у якій зазначено відомості щодо періоду реєстрації за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , була надана позивачем разом із первісним позовом 24.04.2023 року. Таким чином, суд вбачає, що сторона позивача знала про те, що [PERSON] , [INFO] , значився зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , у період з 25.12.1998 року та був знятий з реєстрації 04.11.2021 року, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити. Розглядаючи вимогу\~позивача про\~стягнення з\~відповідачів [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] заборгованості\~по оплаті\~послуг водопостачання\~та водовідведення,\~судом встановлені\~наступні факти\~та відповідні\~їм правовідносини.\~ За приписами ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що предметом господарської діяльності позивача Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради є, зокрема, надання послуг водопостачання та водовідведення, про що зазначено у п. 2.2.1 Статуту Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради (нова редакція), затвердженого рішенням міської ради від 20.10.2021 року № 75/11 (а.с.10-12). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. У судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , значяться зареєстрованими за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 11.11.2022 року (а.с.3,48). При цьому, на ім`я [PERSON] (яка померла [INFO] , і як відповідального наймача за вказаною адресою) для оплати послуг з водопостачання та водовідведення Комунальним підприємством «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , що вбачається з Довідки на особовий рахунок за адресою: [ADDRESS] (а.с.5-7). Після смерті [PERSON] особовий рахунок перереєстровано не було. У статті 67 Житлового кодексу Української РСР закріплено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, суд вважає встановленим той факт, що сторони знаходилися у фактичних договірних відносинах, згідно яких позивач надавав відповідачам послуги з водопостачання та водовідведення, а відповідачі були зобов`язані сплачувати за ці послуги грошові кошти відповідно до норм та тарифів, що діяли у відповідний період. Відповідно до статті 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 525 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] вбачається, що за період з липня 2018 року по січень 2023 року включно загальна сума заборгованості відповідачів перед Комунальним підприємством «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , складає 125\~325,44 грн., з яких: сума основного боргу 101\~895,74 грн., інфляційне збільшення суми боргу 20\~730,69 грн., 3% річних 2\~699,01 грн. (а.с.8-9). Що стосується посилань представника відповідача [PERSON] - адвоката Кайдаш С.І. про необґрунтованість та недоведеність вимог позову в частині стягнення з [PERSON] заборгованості по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з його не проживанням за цією адресою, суд зазначає наступне. Так, представником відповідача [PERSON] було надано суду меморіальні ордери на підтвердження сплати відповідачем комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] (а.с.126-145) та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №251389706 сформованого 06.04.2021 року (а.с.146), згідно якого [PERSON] на праві приватної власності належить однокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На підставі зазначених документів, представник відповідача [PERSON] посилається, що останній не проживав за адресою: [ADDRESS] , а тому не має сплачувати комунальні послуги спожиті за спірною адресою, посилаючись на ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Згідно норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право не платити за комунальні послуги (крім постачання теплової енергії) у разі їхнього невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності у житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів. Факт такої відсутності має бути підтверджено. Оскільки, відповідач [PERSON] належними та допустимими доказами (довідка відповідного\~державного\~органу реєстрації про реєстрацію місця проживання, тощо) у цій справі\~не\~підтвердив той факт, що\~у вищезазначений період нарахування заборгованості\~він був\~зареєстрований\~в іншій квартирі та здійснював оплату послуг КП «Дніпроводоканал» по останній (іншій квартирі),\~про що завчасно було повідомлено ним КП «Дніпроводоканал», тому, посилання представника відповідача суд не приймає до уваги як такі, що не ґрунтуються на законі. Крім того, вищезазначеним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №251389706 сформованого 06.04.2021 року про належність [PERSON] іншого нерухомого майна за іншою адресою\~відповідача,\~не\~спростовується факт\~належності\~цього відповідача\~у цій справі за вищезазначеним позовом КП «Дніпроводоканал». Також, факт володіння будь-яким іншим нерухомим майном не спростовує\~факт\~зареєстрованого\~в установленому законом порядку місця проживання\~відповідача [PERSON] саме за адресою: [ADDRESS] , і не позбавляє права КП «Дніпроводоканал» нараховувати йому плату за водопостачання та водовідведення\~у період нарахування заборгованості\~за цією адресою, а відповідача [PERSON] -\~не звільняє\~від обов`язку її оплати. Оскільки, відповідач [PERSON] не надав суду у матеріали цієї справи належних, допустимих доказів того, що він у будь-який період нарахування вищезазначеної заборгованості звертався до КП «Дніпроводоканадл»\~із повідомленням\~про тимчасову відсутність або проживання його, як зареєстрованої особи, за іншою адресою та надавав КП «Дніпроводоканал» належні, допустимі докази останнього на виконання вимог п. 29 Правил від 21.07.2005 року № 630. Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач [PERSON] у встановленому законом порядку відмовився від надання послуг КП «Водоканал», а також доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати. Так як за змістом останнього\~споживач\~має право\~на\~зменшення\~розміру плати\~у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї\~на підставі письмової заяви споживача\~та\~офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). Порядком визначено, що при несвоєчасному зверненні\~споживача\~до виконавця послуг з питання оформлення перерахунку за спожиті послуги останній уточнює та вносить зміни до особових рахунків спочатку поточного кварталу.\~За попередній період перерахунки не проводяться. Відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пп. 11, 21 Правил надання послуг з централізованого опалювання, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630, нарахування за користування послугами з централізованого водопостачання та водовідведення проводяться виходячи з розміру затверджених тарифів та показань засобів обліку\~або за нормами, затвердженими в установленому порядку,\~відповідно до\~кількості\~осіб. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - згідно звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. Статтею 541 ЦК України передбачено, що\~солідарний\~обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або\~зареєстровані\~у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть\~солідарну\~відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Таким чином судом встановлено, що відповідачами, зокрема і [PERSON] , було порушено право позивача на отримання плати за послуги з водопостачання та водовідведення. Що стосується вимоги представника відповідача [PERSON] адвоката Кайлаш С.І. про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне. ЄСПЛ зауважує, що «позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява № 14902/04, § 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom»,заяви № 22083/93 і № 22095/93, § 51)). Так, відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Ст. 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 1,ч. 5 ст. 261 ЦК України). Згідно з ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. При цьому, в силу вимог ст. 267 ч. ч. 4,5 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно розрахунку заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] вбачається, що сума основного боргу 101\~895,74 грн. була нарахована позивачем за період з липня 2018 року по січень 2023 року включно. Із зазначеними позовними вимогами КП «Дніпроводоканал» ДМР звернулось до суду 24.04.2023 року. За таких обставин, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради про стягнення заборгованості за водопостачання та водовідведення з відповідачів за період з січня 1999 року по грудень 2019 року включно, у зв`язку зі спливом позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного права поза межами строку позовної давності, про застосування якої представник відповідача просила у судовому засіданні та своїй письмовій заяві про перегляд заочного рішення суду. Разом з тим, позивачем не пропущено позовну давність щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за період з січня 2020 року по січень 2023 року. Отже, з урахуванням встановленого статтею 257 ЦК України трирічного строку позовної давності, стягненню підлягає заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення за період з січня 2020 року по січень 2023 року в розмірі основного боргу - 29 250 грн. 13 коп. Вимога позивача про стягнення з відповідачів інфляційного збільшення та 3% річних, підлягає задоволенню у зв`язку з наступним. Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина 1\~статті 509 Цивільного кодексу України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч.2\~ст.625 ЦК України,\~як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в п. 10 ч. 3\~ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч.2\~ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого у національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. З огляду на наведене, за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг боржник несе відповідальність, передбачену частиною 2\~статті 625 Цивільного кодексу України. Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 15.03.2018 у справі №401/710/15-ц. У зв`язку з чим, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідачів інфляційних витрат та трьох відсотків річних. Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі-Конвенція), ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11.09.1997, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу». 26 квітня 2017 року Верховний Суд України, у справі №3-1522гс16, сформулював правову позицію щодо обчислення перебігу строку позовної давності, в спорах про стягнення 3% річних та інфляційних витрат після виконання боржником основного зобов`язання, згідно якої внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Таким чином, стягнення інфляційних втрат і 3 % річних має відбуватися за останні три роки, які передували зверненню позивача до суду з даним позовом, тобто з 01.01.2020 року по 01.01.2023 року, як зазначено позивачем у своїй вимозі, включно. Період прострочення грошового зобов`язання 1096 днів. Розраховується за формулою: [Інфляційні нарахування] = [Сума боргу] ? [Сукупний індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу]. Де: [Сума боргу] сума простроченого боргу. [Сукупний індекс інфляції] добуток щомісячних індексів за відповідний період. [Сукупний індекс інфляції] = 99,70% ? 100,80% ? 100,80% ? 100,30% ? 100,20% ? 99,40% ? 99,80% ? 100,50% ? 101,00% ? 101,30% ? 100,90% ? 101,30% ? 101,00% ? 101,70% ? 100,70% ? 101,30% ? 100,20% ? 100,10% ? 99,80% ? 101,20% ? 100,90% ? 100,80% ? 100,60% ? 101,30% ? 101,60% ? 104,50% ? 103,10% ? 102,70% ? 103,10% ? 100,70% ? 101,10% ? 101,90% ? 102,50% ? 100,70% ? 100,70% ? 100,80% = 147,112% (за період січень 2020 - Січень 2023) [Інфляційні нарахування] = 29\~250,13 грн. (сума боргу) ? 147,112% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 29\~250,13 грн. (сума боргу) = 13\~780,32 грн. Інфляційне збільшення: 29\~250,13 x 1.47112114 - 29\~250,13= 13\~780,32 грн. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для частково задоволення позову в цій частині та солідарного стягнення з відповідачів інфляційного збільшення у розмірі 13\~780 грн. 32 коп. Щодо вимоги позивача про стягнення 3 відсотків річних суд зазначає наступне, 3% річних - розрахунок здійснюється за формулою: [Проценти] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка (%)] / 100% ? [Кількість днів] / [Кількість днів у році]. Де: [Сума боргу] сума простроченого боргу; [Процентна ставка (%)] проценти річних; [Кількість днів] кількість днів прострочення зобов`язання; [Кількість днів у році] кількість днів у календарному році. Період прострочення грошового зобов`язання з 01.01.2020 року по 01.01.2023 року, кількість днів у періоді 1096, а тому 3 % річних за вказаний період склала 2 634 грн. 91 коп. Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення суми інфляційних втрат та 3 % річних за період прострочення сплати грошових коштів за послуги водопостачання та водовідведення є обґрунтованими, і в цій частині підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення на користь позивача за період з 01.01.2020 року по 01.01.2023 року, розраховані із основної суми боргу 29 250 грн. 13 коп., інфляційні нарахування у розмірі 13 780 грн. 32 коп. та\~3% річних від суми боргу у розмірі 2 634 грн. 91 коп. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення\~заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення підлягають задоволенню частково в межах позовної давності у сумі 45 665 грн. 36 коп., з яких: 29 250 грн. 13 коп. заборгованість за послугами водопостачання та водовідведення, 13 780 грн. 32 коп. інфляційне збільшення суми боргу, 2 634 грн. 91 коп. 3 % річних. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідачів на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 997 грн. 98 коп., а тому, в рівних частинах з відповідачів підлягає стягненню судовий збір у сумі 249,49 грн. На підставі ст.ст. 15, 16, 509, 525, 526, 625 ЦК України, Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та

Outcome: partial