Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаною заявою, вказавши заінтересовану особу: Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування заяви зазначає, що [PERSON] є власником квартири в [ADDRESS] . Будучи людиною похилого віку попросила сина - [PERSON] , змінити зареєстроване місце проживання з [ADDRESS] на її місце проживання і реєстрації за адресою: [ADDRESS] , щоб він зміг доглядати її, а після її смерті спростити його переоформлення спадщини на нього. 21.09.2023 року син звернувся до Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради, щоб змінити реєстрацію місця проживання, однак за результатами розгляду заяви 22.09.2023 року [PERSON] було відмовлено у реєстрації місця проживання (перебування) з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) на підставі того, що у поданому до заяви свідоцтві про право на спадщину за законом від 28.02.1997 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-609, записаного у реєстрову книгу № 121 за реєстровим № 16593 від 07.03.1997 року невірно зазначено прізвище власника, який надає згоду на реєстрацію місця проживання [PERSON] замість [PERSON] . При оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.02.1997 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-609, записаного у реєстрову книгу № 121 за реєстровим №16593 від 07.03.1997 року в ньому була допущена помилка, яка перешкоджає їй володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд, а саме: її прізвище у вказаному документі зазначено « [PERSON] », що не відповідає його правильному написанню « [PERSON] ». Правильне написання прізвища - [PERSON] , що підтверджується її паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 17.11.1999 року та довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера - платника податків від 18.09.2002 року, згідно яких вона - [PERSON] , Відтак, правильне написання її прізвища є « [PERSON] » і в свідоцтві про право на спадщину за законом від 28.02.1997 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-609, записаного у реєстрову книгу №121 за реєстровим №16593 від 07.03.1997 року, воно вказано невірно. Причина сумніву щодо правильності написання її прізвища виникла у зв?язку із особливостями правопису під час перекладу з російської мови на українську станом на момент здійснення повноважень посадової особи, що заповнювали свідоцтво про право на спадщину за законом. Однак, внаслідок такої помилки, в неї на даний час, виникла певна невідповідність між документами, що посвідчують її особу та правовстановлюючим документом на належну їй власність, який був виданий на її прізвище. У зв?язку із чим виникає необхідність встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.02.1997 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-609, записаного у реєстрову книгу №121 за реєстровим № 16593 від 07.03.1997 року. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави 11 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі. Заявник в судове засідання не з`явилася, надала заяву де просила справу розглянути у її відсутність, заяву просила задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про судове засідання. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги заявника обґрунтовані та підлягають задоволенню виходячи із слідуючого. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири в [ADDRESS] . Будучи людиною похилого віку попросила сина - [PERSON] , змінити зареєстроване місце проживання з [ADDRESS] на її місце проживання і реєстрації за адресою: [ADDRESS] , щоб він зміг доглядати її, а після її смерті спростити його переоформлення спадщини на нього. 21.09.2023 року син звернувся до Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради, щоб змінити реєстрацію місця проживання, однак за результатами розгляду заяви 22.09.2023 року [PERSON] було відмовлено у реєстрації місця проживання (перебування) з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) на підставі того, що у поданому до заяви свідоцтві про право на спадщину за законом від 28.02.1997 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-609, записаного у реєстрову книгу № 121 за реєстровим № 16593 від 07.03.1997 року невірно зазначено прізвище власника, який надає згоду на реєстрацію місця проживання [PERSON] замість [PERSON] . Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право звернутися за захистом своїх прав до суду. Причина сумніву щодо правильності написання її прізвища виникла у зв?язку із особливостями правопису під час перекладу з російської мови на українську станом на момент здійснення повноважень посадової особи, що заповнювали свідоцтво про право на спадщину за законом. Однак, внаслідок такої помилки, в неї на даний час, виникла певна невідповідність між документами, що посвідчують її особу та правовстановлюючим документом на належну їй власність, який був виданий на її прізвище. У зв?язку із чим виникає необхідність встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.02.1997 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-609, записаного у реєстрову книгу №121 за реєстровим № 16593 від 07.03.1997 року. Вирішуючи питання про встановлюючи даного юридичного факту суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Зі змісту ст. 315 ЦПК України слідує, що суд розглядає справи про встановлення факту, в тому числі належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Аналогічне вбачається з роз`яснень, викладених у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Заявник в позасудовому порядку не може вирішити питання щодо усунення розбіжностей у вказаному документі, оскільки законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, а тому він має бути встановлений в судовому порядку. Задоволення заяви має юридичне значення для заявника. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених заявником та підтверджених документами. На підставі наведеного, суд

Outcome: approved