Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

04.01.2024 р. [PERSON] звернувся до Білопільського районного суду Сумської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 08.01.2024 р. справу передано за підсудністю до Ріпкинського районного суду Чернігівської області. Справа передана головуючому судді 31.01.2024 р. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 31.01.2024 р. позовну заяву було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали. Ухвалою Ріпкинського районного суд Чернігівської області від 28.02.2024 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання на 27.03.2024 р. Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони перебувають у шлюбі. Однією сім`єю проживали до 26.04.2023 р. З цього часу їхня сім`я розпалась. Основою до розпаду сім`ї послугувало не зійшлись характером. Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу є неможливим. Позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися. Повідомлені про день, час та місце розгляду справи належним чином. Від відповідача надійшла заява про визнання позову та про розгляд справи без її участі, зареєстрована 27.03.2024 р. за вх. № 1129/24. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони 15.02.2023 р. зареєстрували шлюб. Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає про таке. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У статті 110 Сімейного кодексу України зазначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд вважає, що що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та не має підстав вважати, що внаслідок розірвання шлюбу будуть порушені права сторін. Крім того, позивач не просила надати строк на примирення, від відповідача таке клопотання теж не надходило. Тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved