Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] через свого представника адвоката Шляніна І.В. в жовтні 2023 року звернулася до суду із вказаним позовом про визнання за нею права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті дідуся [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог представник позивачки зазначив, [PERSON] та [PERSON] володіли квартирою [ADDRESS] , відповідно до Свідоцтва про право власності №203 від 28 січня 1994 року, виданого Виконавчим комітетом Жовтневої районної Ради народних депутатів. [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті спадкоємцем став її чоловік [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина щодо майна, яке належало спадкодавцеві за життя, а саме: квартири [ADDRESS] . [PERSON] залишив заповіт, складений 09 грудня 2020 року та посвідчений Бережко С.М. , державним нотаріусом Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за номером 1-410. Згідно з заповітом, спадкодавець заповів усе своє майно, в тому числі квартиру [ADDRESS] , своїй онучці, яка є позивачкою у справі. Позивачка 05 грудня 2022 року звернулася із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вакуленко Світлани Олександрівни, але постановою від 20 червня 2023 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] , через невідповідність ідентифікаційного номеру [PERSON] ідентифікаційному номеру, зазначеному в заповіті. Тому через відсутність можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом позивачка вимушена звернутися до суду. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Жукової О.Є. від 05 жовтня 2023 року по справі відкрите провадження, визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 27.10.2023 року представником відповідача Рєпенко О.П. було подано відзив на позовну заяву про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом, у якому вона просила ухвалити рішення у справі на розсуд суду на підставі наявних доказів. Ухвалою суду від 31.10.2023 було витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вакуленко Світлани Олександрівни належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи № 62/2022, відкритої після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 15.11.2023 до суду приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вакуленко С.О. було надано засвідчені копії матеріалів спадкової справи № 62/2022, відкритої після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 06 грудня 2023 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 25 січня 2024 року. Представник позивача, який діє на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги, у судове засідання не з`явився, але надав суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та без участі позивачки, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача також надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, просила ухвалити рішення на розсуд суду і не покладати на відповідача судові витрати. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 28 січня 1994 року, виданого Виконавчим комітетом Жовтневої районної Ради народних депутатів, [PERSON] та [PERSON] у рівних частках володіли квартирою [ADDRESS] . [PERSON] був чоловіком [PERSON] , що вбачається зі Свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 04 березня 1955 року. Відповідно до Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03 грудня 2006 року [PERSON] померла [INFO] . Згідно зі Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15 березня 2022 року [PERSON] помер [INFO] . Із матеріалів спадкової справи № 62/2022, відкритої після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , встановлено, що [PERSON] залишив заповіт, складений 09 грудня 2020 року та посвідчений Бережко С.М. , державним нотаріусом Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за номером 1-410. Згідно із вказаним заповітом, спадкодавець заповів усе своє майно, в тому числі квартиру [ADDRESS] , своїй онучці - [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] . Також із наявних у матеріалах спадкової справи № 62/2022, відкритої після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , копій матеріалів спадкової справи №149/2021 відкритої після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , судом встановлено, що [PERSON] 29.10.2021 подав до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Хамули Н.Г. заяву про прийняття спадщини за законом після померлої дружини [PERSON] як єдиний спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час смерті за однією адресою. 05 грудня 2022 року позивачка звернулася із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вакуленко Світлани Олександрівни. Її заява була зареєстрована 05 грудня 2022 року та заведена спадкова справа № 62/2022. 20 червня 2023 року приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вакуленко С.О. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії і відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] через невідповідність ідентифікаційного номеру [PERSON] ідентифікаційному номеру, зазначеному в заповіті, а саме: ідентифікаційний номер [PERSON] - [NUMBER] , а ідентифікаційний номер, зазначений у заповіті - [NUMBER]. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.02.1984 судом встановлено, що батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , а зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.04.1961 судом встановлено, що батьком [PERSON] є [PERSON] , а його матір`ю - [PERSON] . Тобто [PERSON] , [INFO] , є онукою [PERSON] . При цьому, відповідно до Картки фізичної особи - платника податків [PERSON] одержала ідентифікаційний номер [NUMBER] . Відповідно до заповіту та довідки приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вакуленко С.О. від 20 червня 2023 року, [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після свого діда [PERSON] , який помер [INFO] . Судом враховано, що ст. 15 ЦК України надає право громадянам України на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, для чого, у відповідності з вимогами ст. 16 цього ж Кодексу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ч.ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом зазначених норм спадкового законодавства у справах про визнання права власності у порядку спадкування судам необхідно встановити, яке саме майно належало спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, про визнання право власності на яке в порядку спадкування за законом заявлені позовні вимоги. Відповідно до частини першої ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 4.14. ст. 4 гл. 10 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Матеріалами справи підтверджено, що квартира [ADDRESS] , відповідно до копії свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло від 28.01.1994, у рівних частках належала подружжю - [PERSON] та [PERSON] . Після смерті дружини [PERSON] як єдиний спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час смерті за однією адресою, звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але за життя отримати Свідоцтво про право на спадщину не встиг. У той же час, [PERSON] залишив заповіт, яким заповів усе своє майно, в тому числі квартиру [ADDRESS] , своїй онучці - [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] . Але відповідно до Картки фізичної особи - платника податків [PERSON] одержала ідентифікаційний номер [NUMBER] . Однак, оскільки жодними наявними у справі доказами не спростовано, що саме [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , є онукою [PERSON] , суд приходить до висновку про те, що саме на користь позивачки [PERSON] склав свій заповіт. Враховуючи вищевикладене, оскільки під час судового розгляду матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , дійсно є онукою померлого [PERSON] і, відповідно, його спадкоємицею за заповітом, прийняла спадщину шляхом надання заяви про прийняття спадщини, право власності спадкодавця на спірну квартиру не оспорюється жодною особою, права та законні інтереси інших осіб не порушено, суд приходить до висновку, що з урахуванням надання позивачкою належних та допустимих доказів належності спадкодавцю на праві власності квартири [ADDRESS] , суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову і визнання за [PERSON] права власності на вказану квартиру.

Outcome: approved