Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-24 00:00:00

04.12.2023 року від представника позивача засобами поштового зв`язку до суду надійшла позовна заява до відповідача [PERSON] , в якій представник просить суд: - стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 189050,00 грн. за договором позики № 0636683869, заборгованість у розмірі 29000,00 грн. за кредитним договором № 2952102016/743863, всього заборгованість у загальному розмірі 218050,00 грн. та судові витрати по справі. І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 16 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та [PERSON] укладено договір позики № 0636683869. Договір позики підписано шляхом підписання Акцепту оферти від 16 вересня 2021р. на укладення Договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту 0636683869 від 16 вересня 2021р. та отримання кредиту згідно Заявки - анкети та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису позичальника. Згідно Договору позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту, Основними умовами кредиту передбачено всі істотні умови договору, а саме: розмір кредиту, строки користування кредитом, строк дії Договору, відсоткові ставки за користування кредитом, загальна вартість кредиту та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього Договору. Всі інші умови які визначають порядок і умови надання товариством грошових коштів у позику на умовах фінансового кредиту, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов Договору та Електронного договору, а також регулюють відносини, що виникають між товариством і позичальником викладені у Правилах, з якими ознайомився позичальник до укладення договору, та які є невід`ємною частиною договору (Оферти та Акцепту Оферти). 24.11.2022 року між ТОВ «Інфінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 24/11-22/2, у відповідності до умов якого ТОВ «Інфінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Інфінанс» Права Вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Таким чином, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 189050 грн., з яких: - \~ \~ \~ \~20000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - \~ \~ \~ \~169050 грн. - сума заборгованості за відсотками; - \~ \~ \~ \~0 грн. - сума заборгованості за пенею. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 24.11.2022 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. 21 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2952102016/743863, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Невід`ємною частиною Договору є Публічна пропозиція (оферта) товариства на укладання договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті товариства - https://www.eurogroshi.com.ua/. Підписавши цей Договір клієнт підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства. 12.08.2022 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №12082022. У відповідності до умов якого ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» Права Вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 12.08.2022 до Договору факторингу №12082022 від 12.08.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 29000 грн., з яких: - \~ \~ \~ \~8000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - \~ \~ \~ \~21000 грн. - сума заборгованості за відсотками; - \~ \~ \~ \~0 грн. - сума заборгованості за пенею. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 12.08.2022 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість перед позивачем за договорами на загальну суму 218050,00 грн. (том 1 а.с. 3-7). 05.02.2024 року від представника відповідача адвоката Індутного-Шматько Станіслава Миколайовича через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву. Розрахунки позивача не відповідають умовам наданих ним же паперових копій електронних доказів, оригінали яких відсутні, а саме всього по копіям 2 договорів: не 218050,00 грн., а 41500,00 грн. У наданих позивачем паперових копіях договору, графіків платежів та паспорта споживчого кредиту зазначені конкретні строки по 30 днів. Проте, суми відсотків, які вимагає стягнути позивач, нараховані за більший строк, внаслідок чого їх сума в декілька разів збільшена порівняно з умовами паперових копій наданих ним же. Доказів фактичного перерахунку коштів, як то меморіальний ордер чи інший первинний бухгалтерський документ, що підтверджує перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника первісним кредитором, виписки з рахунку кожного первісного кредитора за дату виплати коштів відповідачу, з якої можна встановити рух коштів, нараховані і сплачені/несплачені суми за кожним видом платежу по періодам, суду не надано. Щодо довідок фінансових компаній, які видаються односторонньо зацікавленою особою для подання до суду, представник відповідача зазначає, що в них можуть бути внесені будь-які вигідні позивачу відомості. Ні листи, ні довідки фінансових компаній не є первинними бухгалтерськими документами, ані регістрами зведеного обліку (виписки) про переказ коштів. Докази набуття права вимоги саме до відповідача не є достатніми, а доказів повідомлення відповідача про вимоги позивача до моменту подання позову взагалі немає. Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог (том 1 а.с. 56-72). 09.02.2024 року від представника позивача [PERSON] через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив. Представник позивача зазначає, що договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до Правил є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не було б укладено. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до відповідача. Всі нарахування за порушення кредитних зобов`язань здійснювались виключно первісним позикодавцем. Представник позивача просить суд позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] задовольнити у повному обсязі (том 1 а.с. 159-170). 14.02.2024 року від представника відповідача адвоката Індутного-Шматько Станіслава Миколайовича через систему «Електронний суд» надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких він просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі (том 1 а.с. 186-200). Представник позивача разом з позовною заявою просив розглядати дану справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (том 1 а.с. 7, 159-170, том 2 а.с. 1-7, 67-39). Представник відповідача просив всі подані ним заяви/клопотання задовольнити. Заперечував проти позову та просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі. Також просив розглянути справу без його участі (том 1 а.с. 153). ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 08 січня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором (том 1 а.с. 49). 30.01.2024 року до суду надійшла заява відповідача [PERSON] про ознайомлення з матеріалами справи. Відповідач ознайомився з матеріалами цивільної справи у повному обсязі 30.01.2024 року (а.с. 51). 05.02.2024 року від представника відповідача адвоката Індутного-Шматько Станіслава Миколайовича через систему «Електронний суд» надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді (том 1 а.с. 52). 05.02.2024 року від представника відповідача адвоката Індутного-Шматько Станіслава Миколайовича через систему «Електронний суд» надійшли клопотання про витребування доказів, про надання оригіналів для оглдяу та виключення копій з числа доказів у справі, заперечення відповідача щодо клопотання позивача про витребування доказів (том 1 а.с. 126-129, 132-138, 141-147, 150). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2024 року клопотання представника відповідача про витребування доказів - задоволено (том 1 а.с. 156-157). 15.02.2024 року від представника позивача [PERSON] через систему «Електронний суд» надійшла заява на виконання ухвали суду про витребування доказів (том 2 а.с. 1-7). 16.02.2024 року від представника позивача [PERSON] через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про витребування доказів (том 2 а.с. 67-69). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів (том 2 а.с. 73-74). Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. 16 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та [PERSON] укладено договір позики № 0636683869. Договір позики підписано шляхом підписання Акцепту оферти від 16 вересня 2021 р. на укладення Договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту №0636683869 від 16 вересня 2021р. та отримання кредиту згідно Заявки - анкети №3818268 від 16 вересня 2021 р. та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису позичальника (8q6u9n). Відповідно до умов договору кредит у розмірі 20000,00 грн. надається строком на 30 днів, відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом (за умови належного виконання умов та відсутності пролонгації), річна відсоткова ставка 638,75% (за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації), загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 30500,00 грн. (за умови належного виконання умов та відсутності пролонгації), реальна річна процентна ставка 16873,96% (за умови належного виконання умов договору та за відсутності пролонгації), максимальна відсоткова ставка 3,5% за один день користування кредитом застосовується за умови неналежного виконання умов договору або скасування Програми лояльності, максимальна річна відсоткова ставка 1277,5% (за умови неналежного виконання умов договору або скасування Програми лояльності).Відповідач підтвердив, що ознайомився до укладення договору з Правилами, викладеними на веб сайті товариства, та одночасно підписав Паспорт споживчого кредиту та Заявку-анкету на отримання кредиту, які є невід`ємною частиною Договору (Оферти та Акцепту Оферти). Паспортом споживчого кредиту встановлено, що кредит буде надано шляхом перерахування кредитодавцем грошових коштів за реквізитами платіжної картки клієнта, зазначеної споживачем. Відповідно до Заявки-Анкети [PERSON] зазначив реквізити банківської платіжної картки: [NUMBER] (том 1 а.с.8-13). Відповідно до копії квитанції за сплату №108923516 від 16.09.2021 на картку № [NUMBER] зараховано 20000,00 грн. (том 1 а.с. 14). 24 листопада 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 24/11-22/2. Відповідно до п. 1.2. умов якого перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору (том 1 а.с. 15-17). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №24/11-22/2 від 24.11.2022 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 189050,00 грн, з яких: 20000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 169050,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (том 1 а.с. 18, 180-181). Відповідно до розрахунка заборгованості за кредитним договором\~№0636683869\~від 16.09.2021\~за період\~з 24.11.2022\~по 30.09.2023,\~заборгованість [PERSON] перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» станом на 30.09.2023 року не погашена, залишок заборгованості складає 189050,00 грн., з яких: 20000,00 грн. заборгованість по основному боргу, 169050,00 грн. заборгованість по відсоткам (том 1 а.с. 19). 21.10.2021\~року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 2952102016/743863. Відповідно до умов договору, товариство надає споживачу кредит в межах суми 8000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності. Кредит надається строком на 30 днів, до 19.11.2021. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 456,25% річних від суми кредиту в розрахунку 1,25% на добу, тип процентної ставки фіксована. Кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Невід`ємною частиною договору є Публічна пропозиція (оферта) товариства на укладення договору, яка розміщена на сайті товариства https://www.eurogroshi.com.ua/ (п. 1.8.). Відповідно до п 6.1. договору він підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідача (R92489) (том 1 а.с. 23-25). Відповідно до копії інформаційної довідки за Вих. № 4149/10 від 26.10.2023 року, ТОВ «Платежі Онлайн» як технологічний оператор платіжних послуг повідомляє, що на сайті Торговця через платіжний сервіс «Platon» 21.10.2021 року була проведена успішна транзакція №33484-37035-98434, сума транзакції - 8000,00 грн. на номер карти [NUMBER] (том 1 а.с. 174). 12 серпня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 12082022. Відповідно до п. 1.2. умов якого перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору (том 1 а.с. 26-28). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №12082022 від 12.08.2022 до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в розмірі 29000,00 грн. (том 1 а.с. 29, 182-183). Відповідно до розрахунка заборгованості за кредитним договором №1952102016/743863 від 21.10.2021 за період з 12.08.2022 по 30.09.2023, заборгованість [PERSON] перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» станом на 30.09.2023 року не погашена, залишок заборгованості складає 29000,00 грн., з яких: 8000,00 грн. заборгованість по основному боргу, 21000,00 грн. заборгованість по відсоткам (а.с. 30). ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять його умови. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За приписами статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Тобто відповідачем за допомогою електронного підпису було надано згоду на укладення договорів про надання фінансового кредиту та позики. Зазначені договори є публічними договорами иприєднання. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За положеннями абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність Банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (фінансова установа). Оскільки умови договорів приєднання розробляються товариством, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим товариство має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У рішенні від 11.07.2013 №7-рп/2013 Конституційний Суд України вказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Відповідно до ч.4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Виходячи з наведених норм чинного законодавства, договір, в тому числі і кредитний, може бути укладений шляхом приєднання до запропонованих умов однією із сторін оформлений у формулярах або інших стандартних формах. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обов`язок кредитодавця надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається в письмовій формі. На підставі п. 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до положень ст. 5, 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту. Відповідно до вимог статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до акцепту (оферти) від 16 вересня 2021 року на укладення договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0636683869/25 від 16 вересня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» надає клієнту [PERSON] фінансовий кредит в розмірі 20000 грн., а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених цим договором. Заявою-анкетою на отримання кредиту №3818268 від 16 вересня 2021 року встановлено, що кредит буде надано шляхом перерахування грошових коштів на платіжну картку клієнта (а.с. 9-10). Отже, передумовою надання кредиту шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника є його заява із зазначенням банківського карткового рахунку, на який позикодавець має перерахувати необхідні позичальнику кошти. Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до пункту 1 договору про надання фінансового кредиту №2952102016/743863 від 21.10.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» зобов`язується передати позичальнику ( [PERSON] ) фінансовий кредит в межах суми 8000,00 грн., зазначеної клієнтом в заявці, на умовах строковості, зворотності, платності, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути товариству таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити товариству плату (проценти) від суми позики (а.с. 23). До матеріалів справи не долучено заяви [PERSON] на отримання фінансового кредиту від Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група». Позивачем до суду надані докази в паперовій формі, щодо укладення договору надання позики від 16 вересня 2021 року, а саме: акцепт оферти, заявка-анкета на отримання кредиту, паспорт споживчого кредиту; а також копія індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту від 21.10.2021 з додатком №1 та інформація та контактні дані кредитодавця, де зазначено, що їх підписання здійснено клієнтом за допомогою електронного підпису. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження ознайомлення відповідача з усіма істотними умовами договору. Згідно постанови Верховного Суду від 29.01.2021 у справі №922/51/20 учасник справи на обґрунтування своїх вимог і заперечень має право подати суду електронний доказ в таких формах: 1) оригінал; 2) електронна копія, засвідчена електронним цифровим підписом; 3) паперова копія, посвідчена в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, у якій учасник справи має право подати електронний доказ (частина третя статті 96 ГПК України), який, в свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (пункт 1 частини другої статті 73 ГПК України). Таким чином подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу. Згідно правого висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, яка висловлена при розгляді справи № 757/28231/13-ц, єдиним належним доказом достовірності наданих копій могло бути лише дослідження оригіналів електронних доказів. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву заперечував проти паперової форми електронного доказу у разі ненадання його оригіналу та просив вважати такі докази недопустимими. Як вбачається з матеріалів справи позивачем подано паперові копії електронних доказів. Оригінали електронних доказів суду надані не були. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні таз ведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19. При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Разом із тим, суд зауважує, що позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не надано доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів. Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. У своїй позовній заяві представник позивача просив розглянути справу у їх відсутність. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа 755/18920/18, провадження 61-17205ск19. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2024 року у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів відмовлено. Доданий до матералів справи роздрукований розрахунок заборгованості за договорами (за період 16.09.2021 року по 24.11.2022 року за договором, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс», за період 21.10.2021 року по 12.08.2022 року за договором, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група», як на підставу задоволення позовних вимог є необґрунтованими, оскільки зазначені розрахунки заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Більше того зазначені розрахунки виконані в неналежній якості, у зв`язку з чим неможливо розібрати їх зміст (том 1 а.с. 175-179). Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа №219/1704/17, провадження №61-1211св19. Щодо інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» про перерахування 21.10.2021 року 8000,00 грн. на номер карти [NUMBER] , суд критично ставиться до неї як до доказу, оскільки вона лише підтверджує проведення платежу в системі. В матеріалах справи відсутня заявка відповідача, в якій він зазначає реквізити платіжної банківської картки. Відповідно до квитанції про сплату №108923516 від 16.09.2021 року на картку [NUMBER] перераховано 20000,00 грн. Реквізити одержувача: ТОВ «Інфінанс». У зв`язку із недоведенням позивачем факту перерахування кредитних коштів з метою доведення виконання умов договору про надання фінансового кредиту №0636683869/25 від 16 вересня 2021 року, договору про фінансового кредиту №2952102016/743863 від 21.10.2021 року, а також фактичного користування відповідачем кредитними коштами, підстави для стягнення на користь позивача заборгованості за основною сумою боргу та заборгованості за відсотками відсутні (том 1 а.с.14, 174). На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову. З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається, зокрема у разі відмови в позові - на позивача. Отже судові витрати зі сплати судового відшкодуванню не підлягають

Outcome: dismissed