Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди та стягнення коштів. В своїй позовній заяві посилалась на те, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . 12 липня 2022 року нею, [PERSON] , та [PERSON] укладено договір оренди житлового приміщення, і цього ж дня відповідач вселився у вказаний будинок. В період з 12 липня 2022 року по 16 січня 2023 року відповідач проживав в орендованому будинку та сплачував на картковий рахунок позивача суму згідно договору оренди в розмірі 3000 грн. на місяць. 16 січня 2023 року відповідач зателефонував позивачу та повідомив, що в орендованому будинку від впливу низьких температур пошкоджена система опалення за його відсутності в будинку кілька днів. Пояснив це необізнаністю про можливі наслідки відключення опалення при низьких температурах повітря. 17 січня 2023 року приміщення було оглянуто в присутності відповідача та виявлено пошкодження радіаторів системи опалення, трубопровідних систем, газової колонки, газового котла. Згідно висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічного дослідження експлуатація інженерних мереж будинку, які непридатні до використання, можлива лише після проведення їх ремонту. Вартість ремонтно-відновлювальних робіт, проведення яких необхідно для усунення пошкоджень, складає 87021 грн. До цього часу будинок знаходиться в непридатному до використання стані. Матеріальна шкода орендодавцю не відшкодована. Приміщення не повернуто орендодавцю в належному стані згідно п. 1.2. договору оренди житлового приміщення. Тому позивач позбавлена можливості проживати в будинку або задавати його в найм. Орендна плата за період з січня по червень 2023 року становить 18000 грн. (6 міс. х 3000 грн.) Крім того, відповідачем не оплачена вартість послуги розподілу природного газу в розмірі 1751,24 грн. Тому позивач просила суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь суму вартості ремонтно-відновлювальних робіт, проведення яких необхідно для усунення пошкоджень системи опалення та водопостачання житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] в розмірі 87021 грн., суму орендної плати за житло за період з січня 2023 року по червень 2023 року в розмірі 18000 грн., суму витрат на оплату послуг розподілу природного газу в розмірі 1751,24 грн. Також просила суд стягнути з відповідача на її користь судові витрати в розмірі 20250,43 грн., з яких 9176,83 грн. вартість проведення будівельно-технічної експертизи, 1073,60 грн. судовий збір, 10000 грн. витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 28 липня 2023 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати в спрощеному позовному провадженні (а.с.71). Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні суду не подавалися. Відповідач [PERSON] надав відзив на позовну заяву, у якому проти позовних вимог заперечив (а.с. 78-83). У відзиві посилався на те, що при переданні йому будинку в оренду акт приймання передачі сторонами не складався. При цьому також не здійснювалась перевірка системи водопостачання, водовідведення, електромережі та опалення. За весь час оренди він добросовісно виконував умови договору оренди від 12 липня 2022 року та належно використовував житло. В осінньо-зимовий період, а саме в листопаді-грудні 2022 року, відповідач увімкнув газовий котел та з`ясував, що система опалення (газовий котел) працює нестабільно таз перебоями, що виражалося в постійному вимиканні котла. Це взагалі не дозволяло обігріти будинок. Про неналежну роботу газового котла відповідач повідомив телефоном позивача. Позивач надала йому номер телефону майстра газових котлів з пропозицією звернутися до нього. Відповідач викликав майстра, який дещо налагодив систему опалення, хоча зазначив, що котел потрібно замінити, оскільки строк його експлуатації сплив, і ремонт продовжить його роботу на короткий термін. Після ремонту котел декілька днів пропрацював без самовільного вимикання. В подальшому почав знову вимикатись. Після вмикання працював декілька годин та знову вимикався. Про дані дефекти відповідач повідомив позивача. При укладенні договору оренди про вказані недоліки позивач відповідача не попереджала. По причині неможливості проживати в даному будинку відповідач 11 грудня 2022 року повідомив позивача, що продовжувати договір оренди наміру не має та виїжджає з займаного приміщення. Хоча строк договору оренди закінчився, в другій половині січня 2023 року відповідачу зателефонував чоловік позивача та повідомив, що система опалення нібито розмерзлася. Враховуючи, що діями відповідача позивачу матеріальна шкода не завдавалася, з будинку він виїхав 11 грудня 2022 року, і хто проживав в будинку після цього йому невідомо, відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Інші заяви по суті справи та клопотання сторони суду не подавали. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, уповноваживши [PERSON] представляти її інтереси в суді. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечили. В його задоволенні просили відмовити. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим 22 лютого 2008 року державним нотаріусом Другої Полтавської державної нотаріальної контори (а.с. 54). 12 липня 2022 року власником житла [PERSON] , що в договорі дє як орендодавець, та [PERSON] , що діє в договорі як орендар, укладено договір оренди житлового приміщення (надалі в тексті рішення договір оренди) (а.с. 43-45). Згідно даного договору орендодавець надає орендареві та членам його родини в користування строком на шість місяців житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 1.2. договору оренди за згодою сторін договором встановлюється плата за оренду житла у розмірі 3000 грн. в місяць, до складу якої не включені витрати по оплаті комунальних і інших послуг. Пунктом 1.3. встановлено, що орендар сплачує самостійно кожного місяця комунальні платежі згідно показань лічильників: газ, світло, водопостачання. В судовому засіданні сторони визнавали, що відповідач розпочав користування вказаним житловим будинком одразу після укладення договору оренди від 12 липня 2022 року. Тому на підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК України вказана обставина є такою, що не підлягає доказуванню. Посилаючись на те, що система опалення в будинку працювала некоректно, котел опалення постійно вимикався, відповідач повідомив суду, що 11 грудня 2022 року виселився з будинку, про що повідомив власника житла. Проте, будь-яких доказів того, що він залишив житло саме в цей день, а не пізніше, зокрема після закінчення строку дії договору, відповідач суду не надав. При цьому правовідносини, що виникли між сторонами, були врегульовані договором оренди від 12 липня 2022 року, укладеним сторонами. Так, згідно п. 1.1. житловий будинок позивачем надано відповідачу в оренду строком на шість місяців. Оскільки договір не передбачає дату, коли закінчується строк договору оренди, суд при вирішенні справи керується статтями 252 254 Цивільного кодексу України. Так, згідно ч. 1 ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Згідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно частини 3 ст. 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. На підставі викладеного судом встановлено, що договір оренди житлового приміщення, укладений [PERSON] та [PERSON] , діяв з 13 липня 2022 року до 12 січня 2023 року (шість місяців). При цьому будь-яких доказів, з яких би вбачалось, що договір було розірвано до спливу вказаного строку, або він визнаний недійсним, тощо сторони суду не надали. Тому при вирішенні справи суд керується зазначеним договором, що регулював правовідносини, які виникли між сторонами. Також судом встановлено, що відповідачем на виконання п. 1.2. договору оренди внесено оплату за оренду будинку за п`ять місяців. Вказана обставина підтверджується історією по картковому рахунку [PERSON] в АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 31 травня 2023 року (а.с. 46-53). З наведеної історії по картковому рахунку вбачається, що [PERSON] сплачував кошти на рахунок [PERSON] в розмірі по 3000 грн.: 14 серпня 2022 року, 14 вересня 2022 року, 16 жовтня 2022 року,12 листопада 2022 року, 15 грудня 2022 року. Тобто відповідачем сплачено орендну плату за п`ять з шести місяців, на які йому в оренду передавалось житло. Зазначений договір оренди від 12 липня 2022 року не передбачав можливості автоматичного продовження терміну його дії. Крім того, вказаний договір не містить умов щодо застосування особливої процедури передавання житла власником орендарю чи орендарем власнику, в тому числі щодо передачі комплекту ключів чи підписання акту приймання-передачі житла, на що сторони посилались в судовому засіданні. Таким чином суд приходить до висновку, що згідно умов вказаного договору оренди передбачено обов`язок орендаря оплатити користування житлом в межах строку дії договору, тобто з 13 липня 2022 року по 12 січня 2023 року. Оскільки встановлено, що відповідачем орендна плата внесена не в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення орендна плата за шостий місяць дії договору в сумі 3000 грн. Оскільки поза межами дії договору оренди сплата орендної плати не передбачена, в задоволенні позовних вимог про стягнення орендної плати за період з 13 січня 2023 року по 30 червня 2023 року необхідно відмовити. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за послуги розподілу природного газу у розмірі 1751,24 грн., суд бере до уваги, що пунктом 1.3. договору оренди передбачено, що орендар сплачує самостійно кожного місяця комунальні платежі згідно показань лічильника: газ, світло, водопостачання. Оплата послуг з розподілу природного газу вноситься не згідно показань лічильника, як це передбачено п. 1.3. договору оренди. Порядок формування ціни на вказану послугу передбачено Методикою визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу, затвердженою Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 25.02.2016\~ № 236, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 03 листопада 2016 р. за № 1434/29564. Так,\~згідно розділу\~ІІ \~вказаної Методики\~розрахунок вартості\~послуги розподілу\~природного газу\~для кожного\~побутового споживача\~у році\~формується індивідуально\~та залежить\~від обсягу\~спожитого ним\~газу за\~попередній газовий\~рік (період\~з 1 жовтня року по 30 вересня наступного року). Щомісячний платіж при цьому визначається як 1/12 газового року, помножена на тариф\~на місяць (з ПДВ)). Договором оренди передбачена сплата орендарем комунальних платежів згдіно показників лічильника. Оплата інших комунальних послуг, в тому числі вартості послуги розподілу природного газу договором не передбачена. Крім того, на підтвердження даної позовної вимоги про стягнення вартості послуги розподілу природного газу позивачем до матеріалів справи залучено копію рахунку АТ «Полтавагаз», згідно якого заборгованість у розмірі 1751,24 грн. виникла станом на червень 2023 року та визначена з врахуванням вартості послуги за червень 2023 року. Як встановлено судом, після 12 січня 2023 року строк договору оренди сплинув, відповідно, обов`язок відповідача оплачувати отримані ним комунальні послуги за адресою будинку по [ADDRESS] після 12 січня 2023 року відсутній. На підставі викладеного, в задоволенні даної позовної вимоги необхідно відмовити. Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування шкоди, завданої пошкодженням системи опалення та водопостачання житлового будинку, суд встановив наступне. Як підтверджується висновком експерта №275 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження по заяві від 25 січня 2023 року, складеним 25 квітня 2023 року експертом Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. Проф.. М.С. Бокаріуса», 25 січня 2023 року до вказаного Центру надійшла заява [PERSON] на проведення будівельно-технічного дослідження з метою встановлення: чи придатні до експлуатації пошкоджені інженерні мережі опалення та водопостачання житлового будинку [ADDRESS] , та яка вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень житлового будинку по [ADDRESS] ? Експертом надані наступні висновки. По першому питанню: інженерні мережі опалення житлового будинку [ADDRESS] знаходяться в аварійному стані та не придатні до експлуатації. Інженерні мережі водопостачання житлового будинку [ADDRESS] знаходяться в незадовільному стані та можуть експлуатуватися лише після проведення їх ремонту. По другому питанню: вартість ремонтно-відновлювальних робіт, проведення яких необхідно для усунення пошкодження систем опалення та водопостачання житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] з урахуванням вартості будівельних матеріалів, використання яких необхідно для усунення пошкоджень, на момент проведення дослідження складає 87021 грн. з урахуванням ПДВ (а.с.7-41). При цьому, як вбачається з висновку, об`єктом дослідження є ушкоджені інженерні мережі опалення та водопостачання житлового будинку [ADDRESS] . За результатами проведеного натурного обстеження встановлено наступні дефекти та пошкодження інженерної системи опалення та водопостачання: - значні масові тріщини трубопроводів та радіаторів системи опалення по всій протяжності система опалення будинку; - тріщини металевих трубопроводів системи водопостачання; - тріщини на змішувачах та трубопроводах системи водопостачання ( в кухні 1-2 та ванній кімнаті 1-6); - зміна кольору, потемніння нижньої частини обладнання газового котла опалення; - зміна кольору металевих деталей водонагрівача, вкриття іржею, деформація металевих частин. В результаті виявлених, зазначених вище, пошкоджень системи водяного опалення, відбувся витік теплоносія (води), в результаті чого, на підлозі приміщень житлового будинку наявні темні плями на опорядженні підлоги, в тому числі під газовим котлом. За результатами проведеного аналізу стану систем опалення, холодного та гарячого водопостачання, встановлено, що інженерні мережі опалення житлового будинку знаходяться в аварійному стані, та не придатні до експлуатації. Інженерні мережі холодного та гарячого водопостачання, знаходяться в незадовільному стані та можуть експлуатуватися лише після проведення їх ремонту. Відповідно до ч.1 та 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Проте, будь-якими доказами у справі не доведено коли саме відбулося пошкодження систем водопостачання та опалення будинку. З матеріалів справи вбачається, що з заявою про проведення експертизи позивач звернулась до експерта 25 січня 2023 року, тобто через 13 днів після закінчення строку договору оренди. Чи відбулося пошкодження системи за час дії договору оренди, чи після його закінчення, з матеріалів справи не вбачається. Крім того, залученими до справи доказами не підтверджується вина відповідача у спричинені таких пошкоджень будинку. Як передбачено пунктами 2.2.1. 2.2.3. орендар зобов`язаний використовувати здане йому за договором оренди житло за призначенням, дотримуватись вимог користування житловими приміщеннями, утриманням житлового будинку та прибудинкової території в Україні, вчасно повідомляти орендодавцеві про виявлені несправності елементів будинку. Будь-які докази, що відповідач використовував здане йому за договором оренди житло не за призначенням, або що він не дотримувався вимог користування житловими приміщеннями, утримання житлового будинку та прибудинкової території в Україні, в матеріалах справи також відсутні. Судом встановлено, що системи опалення будинку та водопостачання тривалий час перебували у використанні. Як підтверджується вказаним вище висновком експерта, система опалення має 80% фізичного зносу, виявлено масове пошкодження трубопроводів, незадовільна робота приладів опалення і запірної арматури; значне порушення теплоізоляції трубопроводів. Система водопостачання має 60% фізичного зносу. Експертом виявлено несправність змішувачів і запірної арматури, ушкодження трубопроводів (а.с. 14). При цьому долученими до справи доказами також не підтверджується які саме з вказаних недоліків виникли внаслідок розмерзання систем, а які внаслідок фізичного зносу елементів та конструкцій. Таким чином, з досліджених судом доказів вбачається, що дійсно на даний час системи теплопостачання та водопостачання будинку перебувають в аварійному та незадовільному стані відповідно, та потребують ремонту. Проте долученими доказами не підтверджується, що вказана шкода позивачу завдана діями відповідача та що вона перебуває в прямому причинному зв`язку з діями або бездіяльністю відповідача. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України с уд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Оскільки позивачем не надано доказів, що підтверджують заподіяння їй шкоди внаслідок дій або бездіяльності відповідача, в задоволенні позовної вимоги про відшкодування шкоди необхідно відмовити в повному обсязі. Таким чином позов підлягає до часткового задоволення, а саме в частині стягнення орендної плати за один місяць В задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові вимерти позивача, які підтверджуються долученими до справи доказами, складаються з витрат на оплату судового збору у розмірі 1073,60 грн. та витрат на проведення експертного дослідження в розмірі 9176,83 грн. (а.с. 6, 42). Оскільки судом позов задоволено частково, а саме на 3%, з відповідача н користь позивача підлягає до стягнення 32,21 грн. на відшкодування витрат зі сплати судового збору пропорційно до задоволених відносно нього позовних вимог (1073,60 /х 3% = 32,21 грн). Оскільки висновком експерта позивач доводила позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, в задоволенні яких судом відмовлено, витрати на проведення даного експертного дослідження відшкодуванню позивачу не підлягають.

Outcome: partial