Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 23493,60 грн, та понесені судові витрати. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 28 січня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір №26193-01/2022. 31.01.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №31012023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ЄАПБ» права Вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу № 31012023 від 31.01.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 23493,60 грн, з яких: 7800,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 15693,60 грн сума заборгованості за відсотками. Позивач вказує, що з моменту отримання права вимоги, а саме з 31.01.2023 ним не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій, проте заборгованість, що виникла у відповідача у зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань у загальній сумі, що становить 23493,60 грн, яка має бути погашена. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 06.10.2023 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» у позові просив в разі неявки відповідача розглядати справу за відсутності представника банку; не заперечує проти винесення заочного рішення судом. Також в матеріалах справи містяться довідки про доставку електронного листа (ухвали про відкриття провадження) на адресу позивача від 10.10.2023. Відповідач про розгляд справи обізнаний, про що свідчить розписка про вручення судової кореспонденції з датою вручення 26.10.2023; відзиву на позов не подав, заяви будь-якого змісту на адресу суду не надходило. На підставі положень статей 274-279 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі сторін. Вивчивши позов, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 28.01.2022 між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №26193-01/2022, відповідно до якого товариство надало [PERSON] фінансовий кредит у розмірі 7800,00 грн, строком на 30 днів, тобто до 25.02.2022 з відсотковою ставкою\~912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,50% на добу. Вказаний договір був підписаний шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором W286. Відповідачем [PERSON] електронним цифровим підписом було підписано також додаток 1 до вказаного договору у якому погоджено графік розрахунків та орієнтована сукупна вартість кредиту, яка становить 13650 грн з урахуванням суми кредиту та відсотків за користування кредитом. 13.05.2022 між [PERSON] та ТОВ «ФК «Інвеструм» було укладено додаткову угоду №3 до договору про надання фінансового кредиту та погоджено змінений графік розрахунків з врахуванням відстрочення виконання зобов`язання за договором, згідно якого сума до оплати за договором становить 19749,60 грн з урахуванням суми кредиту та відсотків за користування кредитом. 31 січня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з поверненням боргів» укладено договір факторингу № 31012023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Вказана передача відбулась відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу. До матеріалів справи долучено акт прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу №31012023 від 31.01.2023. Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 31.01.2023 до Договору факторингу № 31012023 від 31.01.2023, ТОВ «ФК ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 23493,60 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №26193-01/2022 від 28.01.2022, заборгованість боржником [PERSON] за період з 31.01.2023 по 31.07.2023 не погашена та складає 23493,60 грн, з яких: сума основного боргу 7800, 00 грн, сума заборгованості за відсотками 15693,60 грн. Згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства (частини перша статті 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 75 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК) Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтями 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Суд вважає, що позивачем доведено на підставі наданих належних доказів обставини, які вказують, що відповідачу були надані кредитні кошти. Такі кошти відповідач використовував і у нього утворилась заборгованість. За вказаних обставин, суд вважає, що в даному випадку позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд, шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення заборгованості за кредитами. Згідно з умовами кредитних договорів, відповідачем взято на себе зобов`язання використовувати кредит на зазначені в договорі цілі, сплачувати відсотки за користування кредитом, здійснювати погашення кредиту щомісячними платежами, однак вказані зобов`язання не виконано, що призвело до виникнення боргу Відповідачем за весь період користування кредитними коштами не було сплачено жодних коштів, що і мало наслідком виникнення заборгованості, яку ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просить стягнути. Отже, позивачем доведено факт отримання відповідачем кредитів, а оскільки позичальником порушено умови договорів щодо повернення кредитодавцеві суми позики, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами підлягають задоволенню. За вказаних обставин, суд вважає, що в даному випадку позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд, шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення заборгованості за кредитами. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати. Відповідно доч.ч.1,2 ст.141\~ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову- на відповідача; у разі відмови в позові -на позивача; у разі часткового\~задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене із відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2684,00 грн судового збору, сплачених позивачем при подачі позову до суду, що підтверджується відповідною квитанцією наявною в матеріалах справи.

Outcome: approved