Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

21 грудня 2022 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи» «Полтавагаз» звернулося до Козельщинського районного суду Полтавської області зі позовною заявою до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу, у якій позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи» «Полтавагаз» 6666,11 грн основного боргу на рахунок [NUMBER] в філії Полтавське облуправління АТ «Державний ощадний банк України», код ЄДРПОУ 03351912, та 2481,00 грн - судового збору на р/р [NUMBER] в філії - Полтавське облуправління АТ «Державний ощадний банк України», код ЄДРПОУ 03351912. Процесуальні рішення/дії у справі Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 16 січня 2023 року цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи» «Полтавагаз» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу передано за підсудністю на розгляд Автозаводському районному суду м. Кременчука за зареєстрованим місцем проживання відповідачки. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 20 лютого 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 25.04.2023. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 22.12.2023 справу повернуто за територіальною підсудністю на розгляд до Козельщинського районного суду Полтавської області. 22 січня 2024 року цивільна справа надійшла до Козельщинського районного суду Полтавської області. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2024 справу розподілено головуючій судді Козир В.П. Ухвалою суду від 25 січня 2024 року прийнято до свого провадження позовну заяву АТ «Оператор газорозподільної системи» «Полтавагаз» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 22 лютого 2024 року. Протокольною ухвалою суду від 22 лютого 2024 року у зв`язку з неявкою відповідачки та відсутністю відомостей про її повідомлення про дату, час та місце судового засідання, судове засідання відкладено на 20 березня 2024 року, повторно викликано учасників справи, у тому числі відповідачку - шляхом розміщення на вебсайті «Судова влада України» оголошення про призначення справи до розгляду. Представник позивача АТ «Оператор газорозподільної системи» «Полтавагаз», належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, не з`явився, подав заяву про проведення судового засідання без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 56). Відповідачка [PERSON] у судове засідання 20 березня 2024 року повторно не з`явилася, причини неявки у судове засідання не повідомила, заяв, клопотань та відзив на позовну заяву до суду не подавала. У розумінні п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідачка вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду від 20 березня 2024 року вирішено проводити заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Аргументи сторін Позиція позивача (а.с. 3-5) Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачка [PERSON] являється споживачем природного газу та перебуває у договірних відносинах з АТ «Полтавагаз». На відповідачку як на абонента відкрито особовий рахунок № [NUMBER] для здійснення оплати послуг. На виконання вимог договору позивачем надані послуги з розподілу газу. Відповідачка не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання, а саме не сплачує за надані їй послуги з розподілу природного газу, чим порушує права АТ «Полтавагаз», та внаслідок чого, станом на 12 грудня 2022 року виникла заборгованість у розмірі 6666,11 грн. Позиція відповідача Відповідачка не скористалася своїм правом на надання відзиву на позовну заяву, будь-яких заперечень на позов суду не надала, власну позицію щодо предмета спору не висловила. У зв`язку з ненадання відзиву відповідачем суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, що відповідає положенням ч. 7, 8 ст. 178 ЦПК України. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» здійснює свою діяльність на підставі ліцензії, виданої на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, від 15.06.2017 № 778. Відповідно до заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) від 27.06.2016, яка міститься в матеріалах справи, споживачу [PERSON] присвоєно персональний код ідентифікації споживача (ЕІС-код) [NUMBER], о/р 13100491, як суб`єкта ринку природного газу за адресою об`єкта розподілу природного газу: [ADDRESS] , група споживання - (15) індивідуальні для комплексного споживання (індивідуальне опалення та приготовлення їжі та/або підігрів води), з опалювальною площею від 50 до 100 м кв. включно, а фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (а.с. 7). Заява-приєднання містить підпис відповідачки. Згідно з наданою позивачем картки абонента [PERSON] , особовий рахунок [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] , заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу за період з січня 2020 року по листопад 2022 року складає 6 666,11 грн. (а.с.8). Така заборгованість нарахова у відповідності до тарифів, встановлених НКРЕКП, та відповідачкою не спростована вірність розрахунку. Доказів сплати заборгованості відповідачкою матеріали справи не містять. Застосовані судом норми права Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України з обов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Відповідно до ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена. Згідно зі ст. 642 ЦК України в ідповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції. Згідно з п. 5 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що виконавцями комунальних послуг, послуг з постачання та розподілу природного газу - постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача. За змістом п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 67 Житлового кодексу України встановлено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) беруться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно зі ст. 68 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги вноситься щомісячно. Правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу, визначає Закон України «Про ринок природного газу». Відповідно до п. 23 ч. 1 ст.1 Закону України «Про ринок природного газу» побутовий споживач це фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. Згідно з п. 35 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу. Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Типовий договір розподілу природного газу (далі - Договір) є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ, яким на території Полтавської області є АТ «Полтавагаз», обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» та Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30 вересня 2015 року №2494 (далі - Кодекс газорозподільних систем або Кодекс або КГС). При вирішенні всіх питань, що не обумовлені Договором, сторони зобов`язуються керуватися Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом газорозподільних систем. Згідно з главою 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем Договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ (газорозподільчої системи). Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. Для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) Оператор ГРМ в установленому главою 3 розділу VI Кодексу порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) або додатка 2 (для споживачів, що не є побутовими) до типового договору розподілу природного газу. Відповідно до пункту 1.3. Типового договору розподілу природного газу - фактом приєднання споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання та/або документально підтверджене споживання природного газу. У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Згідно з умовами Договору Оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та оплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, що визначені Договором. Порядок розрахунків за договором розподілу природного газу встановлено главою 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем. Пунктом 1 гл. 6 розділу VI Кодексу встановлено, що розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою. Відповідно до Кодексу газовий рік - період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня заступного календарного року (п. 4 гл. 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем). Відповідно до п. 4 гл. 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем для нового споживача та/або його об`єкта, що має фактичний період споживання природного газу менший ніж дев`ять місяців (крім об`єктів споживачів, що не є побутовими), або за умови відсутності споживання природного газу споживачем та/або його об`єктом протягом усього попереднього газового року річна замовлена потужність споживача (його об`єкта) визначається Оператором ГРМ за замовчуванням на рівні: 39 куб. м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується тільки для приготування їжі; 126 куб. м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується для підігріву води та приготування їжі; 314 куб. м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, або об`єкта споживача, що не є побутовим. Постановою НКРЕКП від 24.12.2019 № 3037 (з змінами та доповненнями) встановлено тариф на розподіл (доставку) природного газу для АТ «Полтавагаз» з 01.01.2020 по 01.07.2020 в розмірі 1,14 грн за 1 куб. м на місяць (з урахуванням ПДВ), з 01.07.2020 - 1,308 грн за 1 куб. м на місяць (з урахуванням ПДВ). Постановою НКРЕКП від 16.12.2020 № 2460 встановлено тариф на послуги розподілу природного газу - у розмірі 1,93 грн за 1 куб. м на місяць (без урахування ПДВ), тобто 2,316 грн за 1 куб. м на місяць (з урахуванням ПДВ), зазначена постанова набрала законної сили з 01 січня 2021 року. Постановою від 30.01.2021 № 129 було внесено зміни в попередню постанову та зазначено наступне - «1) в абзаці другому пункту 1 цифри «1,93» замінити цифрами «1,78»». Вказана вище постанова набрала законної сили 01.02.2021, тобто з 01.02.2021 встановлено тариф на послуги розподілу природного газу - у розмірі 1,78 грн за 1 куб. м на місяць (без урахування ПДВ), 2,136 грн за 1 куб. м на місяць (з урахуванням ПДВ). Постановою НКРЕКП від 22.12.2021 № 2764, яка набрала чинності 01.01.2022, встановлено тариф на послуги розподілу природного газу - у розмірі 1,76 грн за 1 куб. м на місяць (без урахування ПДВ), 2,112 грн за 1 куб. м на місяць (з урахуванням ПДВ). Висновки суду та мотиви прийнятого рішення Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що відповідачка [PERSON] є побутовим споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] , з якою укладений договір розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, який затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2498, та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1384/27829. Фактом приєднання споживача (відповідачки) до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу Отже, між позивачем та відповідачкою виникли правовідносини з приводу надання послуг з розподілу природного газу та їх оплати, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем та Цивільним кодексом України. Заборгованість відповідачки [PERSON] за надані послуги з розподілу природного газу за період з січня 2020 року по листопад 2022 року складає 6 666,11 грн, що підтверджується наданою позивачем карткою абонента. Доказів сплати відповідачкою у повному обсязі заборгованості за послуги з розподілу природного газу за вказаний період матеріали справи не містять. Розрахунок заборгованості, наведений у картці абоненту, здійснений позивачем, відповідачкою не спростовано, конррозрахунок заборгованості не надано. Отже, суд виснує, що позивачем правомірно нараховано відповідачці плату за послугу з розподілу природного газу на підставі тарифів, що діяли у періоди нарахування. Ураховуючи вищенаведене, суд вбачає наявними підстави для стягнення з відповідачки заборгованості за послуги з розподілу природного газу, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. При цьому необхідності зазначення таких відомостей як номер чи вид рахунку позивача, на який слід здійснити зарахування стягнутих з відповідачки коштів, назви банківської установи (про що просив позивач у позовній заяві) ст. 265 ЦПК не встановлює. Відповідно до ч. 3 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки. Такі відомості як номер, вид рахунку, назва банківської установи та її МФО не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних заявах стягувача до органу виконавчої служби, а не у резолютивній частині рішення. Тому суд у резолютивній частині рішення не зазначає реквізити банківських рахунків позивача. Розподіл судових витрат Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору, про що свідчить квитанція про сплату судового збору (а.с. 2). З врахуванням того, що позов позивача підлягає задоволенню, суд в силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України, приходить до висновку про стягнення судових витрат у вигляді судового збору зі відповідачки на користь позивача у сумі 2 481,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved