Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

27 лютого 2024 року до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] , у якій просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/6 всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. З відповідачем вони не дійшли домовленості про надання матеріальної допомоги на її утримання. Ухвалою судді від 04.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 18.03.2024 через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. А заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України, до відзиву додаються: документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем до відзиву не надано документу, що підтверджує надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачеві. Від так відзив відповідача від 18.03.2024 судом до уваги не приймається, оскільки поданий всупереч передбаченому ЦПК України порядку, а тому суд проводить розгляд справи за наявними матеріалами. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити його з підстав зазначених у позові. Пояснила, що аліменти на утримання дитини вже стягнуто рішенням суду. Крім того, не заперечувала, що відповідач добровільно надає допомогу на утримання сина. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні та зазначив, що він добровільно надає кошти на утримання дитини і дружини. Крім того він має на утриманні ще одну дитину, на яку за рішенням суду сплачує аліменти. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, надані в ході розгляду справи, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] з 02.02.2023 перебувають у зареєстрованому шлюбі. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , який проживає з матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини, серії [NUMBER] від 02.08.2023 та витяги з реєстру Донецької територіальної громади. [PERSON] перебуває на обліку в УСЗН Ізюмської РДА та отримує допомогу при народження дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою УСЗН в Ізюмському районі Харківської області від 29.01.2024. Сторонами не заперечується, що за рішенням суду з відповідача вже стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі частини. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років суд виходить із положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», а також бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Так, статтею 75 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Частиною 2 статті 84 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з вимогами частини 4 статті 84 Сімейного кодексу України, право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до вимог статті 77 Сімейного кодексу України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Частиною 1 статті 80 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, беручи до уваги, що відповідач жодних доказів, які б підтверджували зазначені ним обставини суду не надав, крім того, матеріали справи не містять доказів наявності на утримання у відповідача інших осіб, відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Чеки надані відповідачем в судовому засіданні про придбання речей судом до уваги не приймаються, оскільки вони свідчать, що придбані ним продукти та речі призначені для дитини. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Внаслідок задоволення позову про стягнення аліментів, судовий збір відповідно до ст.\~141\~ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved