Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] звернувся в суд з даним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер двоюрідний брат - [PERSON] зі сторони його матері, який постійно проживав та був зареєстрованим в [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами та інше спадкове майно. Вказаний спадковий будинок по [ADDRESS] належав нині померлій матері [PERSON] , [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON] та фактично вступив у володіння спадковим нерухомим майном, оскільки на момент смерті матері був зареєстрований та проживав з спадкодавцем за однією адресою. Однак за життя [PERSON] не оформив нотаріально своїх спадкових справ на будинок смерті [PERSON] . Позивач зазначив, що здійснив поховання [PERSON] за власні кошти, з урахуванням, що у померлого окрім нього з найближчих родичів нікого не було. Вказав, що його мати [PERSON] , доводиться рідною сестрою [PERSON] по материнській лінії, оскільки батьки у них різні, батько [PERSON] загинув під час Другої Світової війни, тому їх мати почала спільно проживати з іншим чоловіком та народила [PERSON] , але свідоцтво про смерть та народження померлих не зберіглися. З заявою про прийняття спадщини після смерті дворюрідного брата [PERSON] він звернувся до приватного нотаріуса лише 12.12.2023 року. Листом - роз`яснення № 525/02-14 від 12.12.2023 року нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки пропущений встановлений строк для звернення з заявою про прийняття спадщини, а також не надано документів, які б підтверджували родинні відносини з спадкодавцем. За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних матеріалів та без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ст.ст. 191ч.2, 247 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.200ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В підготовче судове засідання позивач та його представник не з`явились. Представник позивача [PERSON] направила до суду заяву, в якій просить справу розголянути в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити з підстав, зазначених в позові. Представник відповідача Лугинської селищної ради в підготовче судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутності, проти задоволення заяви не заперечує. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220,1222,1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша ст.1269 ЦК України). В ст. 1272 ЦК України визначено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу , не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 №5 « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що відповідно до п.1 ст.273 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Факт родинних відносин між позивачем та померлим [PERSON] підтверджується поданими позивачем письмовими доказами, зокрема свідоцтвами про смерть, довідками Лугинської селищної ради, свідоцтвом про народження позивача, свідоцтвом про народження [PERSON] , архівною довідкою. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, так як впливає на реалізацію його спадкових прав. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що факт родинних відносин між [PERSON] та померлим [PERSON] , який помер [INFO] , підтверджений належними доказами та не був спростований відповідачем. З огляду на вказане, суд вважає вимоги про встановлення факту родинних відносин обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06 травня 2019 року по справі № 196/1157/16(№ 61-27722св18) виклав наступні висновки: «Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.» Судом встановлено, що звертаючись до суду з позовом [PERSON] зазначав про те, що своєчасного не звернувся із заявою про прийняття спадщини, оскільки потрібні були чималі матеріальні витрати з якими у нього були труднощі, і він зокрема поніс немалі матеріальні витрати по похованню двоюрідного брата, також будучи необізнаним в законодавстві та процедурі оформлення спадкового майна, строках прийняття спадщини, також на час подання заяви про прийняття спадщини він хворів. Після смерті [PERSON] він наводив лад у будинку та біля нього, оскільки померлий не був хазяйновитим господарем та вживав алкогольні напої. Після приведення до ладу будинку почав проживати в ньому без реєстрації, бо в період військового стану в Україні повітряними тривогами та проблемами з електропостачанням і відповідно обігрівом квартир, особливо в зимовий період у місті виникли труднощі з проживанням, а тому заради своєї безпеки він оселився в даному будинку. На переконання суду, вказані докази доводять поважність причин пропуску позивачем строків для прийняття спадщини, а тому суд вважає за можливе задовольнити позов в цій частині та встановити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю два місяці з дня набрання рішенням законної сили. Законодавцем не надається ніякого значення тривалості періоду, який пройшов з дня закінчення строку для прийняття спадщини, що не виключає можливості подачі до нотаріуса заяви про прийняття спадщини за наявності поважності причин його пропуску, також і після спливу значної кількості часу. При таких обставинах суд вважає, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, а тому позовні вимоги задовольняє.

Outcome: approved