Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-28 00:00:00

24 листопада 2023 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , у якій позивач просить суд: 1) Визначити місце проживання доньки [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] ; 2) Стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1\\4 частини доходів (заробітку) відповідача, але не менше 50 відсотків мінімально прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення донькою повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02 серпня 2019 року між сторонами було укладено шлюб, який розірвано рішенням суду від 19 жовтня 2022 року. Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . З народження дитина проживає поруч з позивачем. З вересня 2023 року дитина відвідує БЦЗДО № 8. Оплатою послуг перебування у дошкільному закладі займається мати дитини, яка постійно цікавиться розвитком навчанням та вихованням дитини. Матеріальну підтримку позивач надає на власний розсуд та за власним бажанням. Відповідач не проявляє до дитини батьківської любові та відповідальності, відмовляється добровліьно надавати кошти на утримання дитини, через щ дитина повністю знаходиться на утриманні позивача. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 листопада 2023 року вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. Ухвалою суду від 28 листопада 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 16 січня 2024. 15 січня 2024 року на адресу суду надійшло клопотання від представника позивача адвоката Рашкової В.В. про розгляд справи за відсутності сторони позивача та підтримання позовних вимог. 16 січня 2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача адвоката Писаренка М.О., згідно з яким останні просив суд частково задоволити позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. Відзив обґрунтовано тим, що відповідач має роботу, самостійний дохід і місце проживання, а позивач ніде не працює, негативно характеризується за місцем проживання, неодноразово в присутності відповідача била дитину використовувала ненормативну лексику. Відповідач добровільно надає матеріальну допомогу на утримання доньки, яку позивач використовує у власних інтересах. Відповідач регулярно забезпечує доньку продуктами харчування та одягом, а на залишок сплачує за житло та забезпечує свій мінімально прийнятний рівень життя. Відповідач згоден платити на утримання позивача 1000,00 грн. 16 січня 2024 року на адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 16 січня 2024 року, від представника відповідача адвоката Писаренка М.О. Підготовче засідання у справі відкладено на 01 лютого 2024 року. Ухвалою суду від 01лютого 2024 року закрито підготовче засідання управі та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 березня 2024 року. За клопотанням представника відповідача про відкладення судового розгляду справи, призначеного на 11 березня 2024 року, останнє судом відкладено та повторно призначено на 20 березня 2024 року. За клопотанням представника відповідача від 20 березня 2024 року про відкладення судового розгляду справи, призначеного на 20 березня 2024 року та надання йому можливості приймати участь в наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, останнє судом відкладено та повторно призначено на 29 березня 2024 року. Ухвалою суду від 20 березня 2024 року надано можливість представнику відповідача адвокату Писаренко М.О. приймати участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. 29 березня 2024 року на адресу суду надійшло клопотання від представника відповідача адвоката Писаренко М.О. про відкладення судового розгляду справи, призначеного на 29 березня 2024 року на іншу дату та надання йому можливості приймати участь в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду В судовому засіданні представник позивача адвокат Рашкова В.В. заперечила проти відкладення судового розгляду за клопотанням представника відповідача, зазначавши про те, що відповідач та його представник вп`яте не з`являються до суду та адресують на його адресу клопотання про відкладення судового розгляду аналогічного змісту. Вказане, на думку адвоката, є навмисним затягуванням судового розгляду та свідчить про зловживання представником відповідача своїми процесуальними правами. Враховуючи те, що відповідач та його представник втретє не з`явилися за викликом суду в судове засідання, клопотання представника відповідача адвоката Пасаренко М.О. про відкладення судового розгулу втретє подане до суду без зазначення поважності причин відкладення, участь адвоката в режимі відеоконференції була забезпечена ухвалою суду від 20 березня 2024 року, проте секретар судового засідання доповів про відсутність представника відповідача в судовому засіданні в режимі відеоконференції, а помічник адвоката в телефонному режимі повідомив секретаря про неможливість прийняти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи в судовому засіданні 29 березня 2024 року без участі відповідача та його представник. Представник відповідача скористався своїм процесуальним правом на подачу відзиву на позовні заяву, у якій виклав свою правову вирішення спору у даній справі. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. З приводу відзиву, поданого представником відповідача пояснила, зо відповідач фактично не заперечує позовні вимоги щодо визнання місця проживання дитини, проте заперечує спосіб та порядок стягнення аліментів. Натомість, згідно норм Сімейного кодексу України, саме позивач у справах про стягнення аліментів вирішує питання щодо способу та розміру стягнених аліментів. Норми Сімейного кодексу визначають про те, у разі перебування на утримання однієї неповнолітньої дитини в одного із подружжя, з другого із подружжя мають біти стягнуті аліменти в розмірі 1\\4 від усіх видів доходу відповідача, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінумуму на дитину відповідного віку. Відповідачем запропоновано до стягнення з нього аліментів в розмірі 1000,00 грн, у твердій грошовій сумі, з час вона категорично не погоджується та зазначає, що 0000,00 грн. є менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений судом своєчасно та належним чином, направив на адресу суду висновок органу опіки та піклування щодо вирішення\~ спору у даній справі. Думка дитини в судовому засіданні не з`ясовувалася у зв`язку з тим, що на момент розгляду справи дитина досягла лише 4 років. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне: Сторони перебували у шлюбі між собою, у якому [INFO] народилася спільна донька [PERSON] , яка зареєстрована за однією адресою з матір`ю позивачем у справі в селі Чупира Білоцерківського району Київської області, а фактично проживає спільно з матір`ю в місті Біла Церква Київської області з квітня 2022 року, що підтверджується актом складеним в приміщенні КП БМР ЖЕК № 7. Відповідач зареєстрований та проживає в місті Києві. Позивачем укладено декларацію про вибір сімейного лікаря [PERSON] в КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Маловільшанської сільської ради» в м. Біла Церква Київської області. Відповідно до психолого-педагогічної характеристики [PERSON] , дівчинка відвідує Білоцерківський заклад дошкільної освіти № 8. До закладу дівчинку приводить та забирає мама [PERSON] . Ніколь завжди приходить у чистому, охайному одязі, в доброму настрої.\~ Фізичний розвиток дитини відповідач її віку, стан здоров`я задовільний. Дівчинка спокійна, вихована, врівноважена, комунікабельна, товариська.\~ Дані співбесіди з вихователем дають підстави зробити висновок про те, що нарікань чи зауважень щодо виховання та догляду за Ніколь у педагогічних працівників немає. Рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 195 від 12 березня 2024 року надано до суду висновок щодо вирішення спору між батьками про визначення місця проживання їх дітей, згідно з яким орган опіки та піклування дійшов висновку та вважає доцільним і таким, що відповідає інтересам дітей проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з їх матір`ю [PERSON] . При вирішенні справи суд виходить з наступного: Згідно з вимогами п.п.1, 2 ст. 9 Конвенції з прав дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної ради № 789-XII від 27.02.91\,\~ - держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» - кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини. Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України - мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з вимогами статті 160 Сімейного кодексу України - місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до вимог статті 161 Сімейного кодексу України - якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування. Згідно з вимогами статті 171 Сімейного кодексу України - дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Згідно з вимогами статті 179 Сімейного кодексу України - аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до вимог статті 180 Сімейного кодексу (СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України) . Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення. Згідно з вимогами статті 192 Сімейного кодексу України - розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона, згідно з вимогами частини першої статті 81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, відповідно до частини першої-третьої статті 89 ЦПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Приймаючи до уваги те, що відповідно до висновку органу опіки та піклування, погодженого рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області, щодо доцільності визначення місця проживання [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] , суд вважає за доцільне задоволити позовні вимоги в частині визначення місця проживання дитини. Враховуючи те, що донька з народження спільно проживає з позивачем, суд вважає за доцільне задоволити позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини з відповідача на користь позивача з дати подання позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Суд не бере до уваги посилання відповідача у своєму відзиві з приводу того, що він надає допомогу на утримання і виховання дитини та має можливість сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, у зв`язку з тим, що позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача аліментів у визначеній частці від розміру доходу відповідача, останній згідно відзиву на позовну заяву надав пояснення щодо наявності у нього статусу фізичної особи-підприємця та фактичної відсутності стабільного доходу. З урахуванням якнайкращих інтересів дитини суд вважає, що стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у спосіб та розміри, визначені позивачем, а саме у частці від доходу відповідача, суд вважає за доцільне позовні вимоги в частині стягнення аліментів задоволити у повному обсязі.\~\~ Стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. буде суперечити інтересам дитини та ч. 2 ст. 182 СК України, згідно з якою\~ розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік», розмір прожиткового мінімуму на дитину віком до шести років з 01 січня 2024 року становить 2563,00 грн., 50 відсотків з якого буде перевищувати 1000,00 грн. Відповідно до частини першої-другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи зміст наведених правових норм, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір за подання до суду позовної заяви в частині позовної вимоги про стягнення аліментів, в розмірі 1073,60 грн. в дохід держави та стягнути із відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір за подачу позовної заяви в частині позовної вимоги щодо визначення місця проживання дітей, в сумі 1073,60 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved