Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

26 серпня 2021 року ТОВ «Прості займи» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Договором надання фінансових послуг №180831-145811 від 31.08.2018 року в розмірі 72131,25 грн., з яких сума кредиту - 3000,00 грн., проценти за користування кредитом - 63660,00 грн., пеня - 500,00 грн., індекс інфляції за весь період прострочення - 1940,13 грн., 3% річних від простроченої суми - 3031,12 грн., а також судові витрати на судовий збір в розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 31.08.2018 року між ТОВ «Прості займи» та [PERSON] було укладено Договір надання фінансових послуг №180831-145811, за яким [PERSON] отримав кредит в сумі 3000,00 грн. шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 60,00 грн. за кожен день (загальною сумою 1080 грн.), строком на 18 календарних днів, тобто до 17.09.2018 року. Кредитний договір було укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі товариства в електронній формі, яка відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової форми. ТОВ «Прості займи» є фінансовою установою та здійснює діяльність щодо надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Товариство виконало свої зобов`язання з приводу надання грошових коштів. Кошти за кредитним договором перераховані на банківську картку відповідача платіжною системою ТОВ «Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» (WayForPay), яка є учасником внутрішньодержавної платіжної системи «FLASHPAY», що підтверджено довідкою. Відповідач заповнив свої дані на сайті позивача, ознайомився з правилами та умовами позики (оферта) переглянувши їх за посиланням www.bistrozaim.ua, підтвердив свою згоду шляхом проставлення відмітки у відповідному пункті заяви. Після подачі заявки, відповідач отримав унікальний код підтвердження оформлення позики через СМС на свій мобільний номер, зазначений ним при реєстрації на сайті Товариства, який ввів і таким чином підтвердив подачу заявки та підписав договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором у вигляді алфавітно-цифрової послідовності. Згідно з Кредитним договором, відповідач взяв на себе зобов`язання повернути кредит у розмірі 3000,00 грн., та сплатити проценти у розмірі 1080,00 грн. у строк 18 днів до 17.09.2018 року. Станом на 17.09.2018 року термін платежу за договором настав. Однак відповідач не виконав свої зобов`язання, а саме не повернув отримані на підставі укладеного договору кошти та не сплатив проценти. Станом на 26.07.2021 року заборгованість відповідача за кредитним договором складається з: суми кредиту в розмірі 3000,00 грн., процентів за користування кредитом в розмірі 63660,00 грн., пені в розмірі 500,00 грн., індексу інфляції за весь період прострочення в розмірі 1940,13 грн. та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 3031,12 грн. Загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 72131,25 грн. Разом з тим, 11.12.2018 року відповідач частково здійснив внесення коштів на рахунок Товариства в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором (пені), але в повному обсязі не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором. За таких обставин позивач звернувся до суду для захисту своїх законних прав та інтересів. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14.09.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 11.01.2022 року задоволено позовні вимоги ТОВ «Прості займи». Ухвалено стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Прості займи» заборгованість за Договором надання фінансових послуг №180831-145811 від 31.08.2018 року станом на 26 липня 2021 року в сумі 72131,25 грн., з яких сума кредиту - 3000,00 грн., проценти за користування кредитом - 63660,00 грн., пеня - 500,00 грн., індекс інфляції - 1940,13 грн., 3% річних від простроченої суми - 3031,12 грн. Ухвалено стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Прості займи» судові витрати на судовий збір в сумі 2270,00 грн. (а.с.145-148). 10.08.2022 року [PERSON] подав заяву про перегляд заочного рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 11.01.2022 року у справі №537/4463/21. В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] не знав про місце і час розгляду справи, оскільки не отримував судових повісток, за місцем реєстрації не проживає. Разом з тим [PERSON] визнав, що не виконав зобов`язань за Договором надання фінансових послуг №180831-145811 від 31.08.2018 року у визначений строкдо 17.09.2018 року. [PERSON] визнав, що отримав у ТОВ «Прості займи» позику строком на 18 днів з 31.08.2018 року до 18.09.2018 року. А тому відсотки за користування позикою та пеня мали нараховуватися лише у зазначений строк з 31.08.2018 року до 18.09.2018 року. По закінченню строку кредитування в охоронних правовідносинах права та вимоги позикодавця забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України., які регламентують наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Що зазначено у правових позиціях Великої Палати Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 року по справі №202/4494/16-ц, у постанові від 28.03.20218 року у справі №14-10цс18, у постанові від 04.07.2018 року у справі №14-154цс18. За таких обставин [PERSON] просив скасувати заочне рішення за позовом ТОВ «Прості займи» про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором. (а.с.163-166). Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 01.09.2022 року залишено без руху заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення. (а.с. 173-174). Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 09.09.2022 року задоволено клопотання [PERSON] про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення. Поновлено [PERSON] строк на подання заяви про перегляд заочного рішення цього суду від 11.01.2022 року у справі №537/4463/21. Прийнято заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення, призначено судове засідання для розгляду заяви по суті. (а.с.180-181). Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 01.12.2022 року задволено заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення. Скасовано заочне рішення цього суду від 11.01.2022 року у справі №537/4463/21. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. (а.с. 192-193). 02.08.2023 року представник позивача [PERSON] - адвокат Більда В.В. подав суду письмові пояснення, які за змістом є фактично відзивом на позов, в яких за обставин, наведених у заяві про перегляд заочного рішення просив відмовити в задоволенні позову ТОВ «Прості займи» про стягнення з [PERSON] заборгованості за Договором надання фінансових послуг №180831-145811 від 31.08.2018 року. Також просив розглянути справу без їх участі. (а.с. 219-223). Позиція учасників справи в судовому засіданні. Представник позивача ТОВ «Прості займи» не з`явився в судове засідання, хоча був повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи, просив розглянути справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Більда В.В. в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Обставини справи встановлені судом. Мотиви суду при ухваленні рішення. Суд, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ст.2 ЦПК України). Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що ТОВ «Прості займи» є юридичною особою та зареєстровано як фінансова установа. Основним видом діяльності Товариства є інші види кредитування, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та статуту. Відповідно до Правил, затверджених рішенням Загальних зборів засновників Товариство з обмеженою відповідальністю «Прості займи», Товариство надає кошти у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. 31 серпня 2018 року відповідач [PERSON] звернувся до позивача із заявою-анкетою для отримання кредиту, в якій зазначив, що ознайомився з Умовами надання та обслуговування кредитів та Правилами про порядок надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, що розміщені на офіційному сайті pzaim.zp.ua та www.bistrozaim.ua та погоджується з ними. 31 серпня 2018 між ТОВ «Прості займи» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансових послуг №180831-145811. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит на особисті потреби в розмірі 3000,00 грн. строком на 18 днів до 17.09.2018 року та зобов`язався його повернути і сплатити проценти у розмірі 1080 грн., дата початку нарахування процентів 28.09.2018 (розмір процентів 2% за кожен день користування кредитом (60 грн. в день), тобто 730% річних). Дата початку нарахування процегтів за користування кредитом - 31.08.2018 року. При виникненні заборгованості відповідач зобов`язався сплатити на користь позивача неустойку у вигляді штрафу у розмірі 3% за кожен день користування у межах встановленого строку та пеню у розмірі 3,64% від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на 15-й день - 5,02%, на 30-й день - 7,67%, у порядку, що передбачений розділом 4 Умов. (а.с.11). Договір було укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства в електронній формі, яка відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової форми. Товариство виконало свої зобов`язання з приводу надання грошових коштів. Кошти в сумі 3000,00 грн. за кредитним договором перераховані на банківську картку відповідача платіжною системою ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» (WayForPay), яка є учасником внутрішньодержавної платіжної системи «FLASHPAY», що підтверджується довідкою від 26.07.2021 року №577. 11.12.2018 року позичальником [PERSON] було сплачено за кредитним договором заборгованість 1000 грн., що підтверджено довідкою ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» (WayForPay) від 26.07.2021 року №577, а також розрахунком заборгованості самого позивача (а.с.32, 33-57). Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог статті 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина друга статті11Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 5 частини першої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що Правила про порядок надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Прості займи» перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні статей 641, 644 ЦК України є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до вимог статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.610 ЦК України, порушення зобов`язання є й невиконання або виконання, порушення умов, визначених змістом зобов`язання. В ч.2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання. В ст.546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Відповідач [PERSON] визнав, що належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за договором, заборгованість по основному боргу не повернув, чим порушив права позивача. Відповідно до розрахунку ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» заборгованості за договором про надання фінансових послуг № 180831-145811 від 31.08.2018 року станом на 26.07.2021 року становить 72131,25 грн. 00 коп., у тому числі: 3000 грн. - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 63660,00 грн. - заборгованість за відсотками; 500 грн. пені; 0 грн. штраф, 1940,13 грн. - індекс інфляції за весь період прострочення; 3031,12 грн. - 3% річних від простроченої суми. З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконав в повному обсязі, оскільки у передбачений в договорі строк 17.09.2018 року кошти (суму позики) та нараховані відсотки за користування позикою не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики - 3000 грн. та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 31.08.2018 року по 17.09.2018 року в сумі 1080 грн. Разом з тим з розрахунку позивача вбачається, що 11.12.2018 року позичальником [PERSON] було сплачено за кредитним договором заборгованість 1000 грн., якими було погашено пеню, нараховану за порушення виконання зобов`язань за договором. (а.с.32). Таким чином, вимога позивача ТОВ «Прості займи» в частині стягнення з відповідача заборгованості за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики 3000 грн. та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 31.08.2018 року по 17.09.2018 року в сумі 1080 грн. - є доведеною. Разом з тим, вимога позивача ТОВ «Прості займи» в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за період з 18.09.2018 року по 26.07.2021 року - задоволенню не підлягає, з огляду на таке. Згідно до статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного сторонами кредитного договору № 180831-145811 від 31.08.2018 року ТОВ «Прості займи», як фінансова установа, надало відповідачу суму позики, яку він зобов`язувався повернути у повному обсязі до 17.09.2018 року. Таким чином, позикодавець ТОВ «Прості займи» відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 17.09.2018 року. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки за користування кредитом. Як вбачається з розрахунку заборгованості, визначена позивачем ТОВ «Прості займи» до стягнення заборгованість по нарахованих та несплачених відсотках за користування позикою в сумі 63660 грн. включає період з 18.09.2018 року по 26.07.2021 року, який виходить за межі строку кредитування. Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, тому заявлена позикодавцем ТОВ «Прості займи» вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування позикою за період з 18.09.2018 року по 26.07.2021 року є безпідставною та задоволенню не підлягає. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, 1940,13 грн. - індекс інфляції за весь період прострочення та 3031,12 коп. - 3% річних від простроченої суми, суд враховує наступне. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з наданих ТОВ «Прості займи» розрахунку збитків від інфляції та розрахунку 3 % річних, за період з 18.09.2018 року по 26.07.2021 року нараховано збитки від інфляції в сумі 1940,13 грн. за весь період прострочення та 3% річних в сумі 3031,12 грн. від простроченої суми. Суд не повністю погоджується з правильністю нарахування зазначених сум, оскільки в ці суми ТОВ «Прості займи» було враховано розмір відсотків за користування кредитом, нарахованих за період з 18.09.2018 року по 26.07.2021 року. Враховуючи вищенаведене правове регулювання та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, суд приходить до висновку про те, що позивачем доведено, що позичальник (відповідач) в порушення взятих на себе зобов`язань не виконав належним чином умови кредитного договору та не повернув у визначені строки отримані в кредит кошти, а також не сплатив передбачені договором відсотки за користування кредитом, отже з [PERSON] підлягає стягненню 5782,16 грн., з яких тіло кредиту - 3000 грн., відсотки за період користування кредитом з 31.08.2018 року по 17.09.2018 року - 1080 грн., пеня за прострочення виконання зобов`язання 500 грн., на підставі ст.625 ЦК України за прострочення виконання зобов`язання в період з 18.09.2018 року по 26.07.2021 року індекс інфляції - 852,73 грн., 3% річних від простроченої суми - 349,43 грн. В іншій частині вимог, позов задоволенню не підлягає. Отже, позовні вимоги ТОВ «Прості займи» підлягають частковому задоволенню. Такі висновки суду першої інстанції відповідають правовим позиціям Черкаського апеляційного суду у постанові від 07.12.2021 року у справі №711/2904/21, Житомірського апеляційного суду у постанові від 11.01.2022 року у справі №277/984/21. Враховуючи часткове задоволення позову, на підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції підлягає розподілу пропорційно задоволеним позовним вимогами. Позовні вимоги задоволено на суму 5782,16 грн., що складає 8,02% від ціни позову 72131,25 грн., а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 182,05 грн. (2270 грн. х 8,02%=182,05 грн. ). Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Outcome: partial