Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

У позовній заяві представник позивача просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача 2600,00 гривень збитків в порядку регресу. Вимоги обґрунтовано тим, що 19 серпня 2021 року о 19:50 годині на автодорозі М-06 на 554 км мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Renault Master», номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля «Fiat Doblo», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Винним у цій пригоді є відповідач [PERSON] . На момент ДТП автомобіль «Fiat Doblo» був забезпечений договором страхування, укладеним із ПрАТ «СК «ВУСО». Цю подію ПрАТ «СК «ВУСО» визнало страховим випадком та на підставі страхового акту виплатило потерпілій особі (через автосервіс) страхове відшкодування в сумі 87713,00 грн. Автомобіль винуватця ДТП «Renault Master» був забезпечений відповідним полісом у ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», яке також визнало цю подію страховим випадком і на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило виплату страхового відшкодування, розрахованого з вирахуванням розміру франшизи (2600,00 грн), в розмірі 85113,00 грн. За таких обставин та враховуючи положення пункту 36.6 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.9 Закону України «Про страхування», ст.1191 ЦК України, ПрАТ «СК «ВУСО» набуло до відповідача [PERSON] як винуватця ДТП право регресної вимоги щодо стягнення страхового відшкодування в розмірі франшизи в сумі 2600,00 грн. 21 жовтня 2021 року ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП « [PERSON] » уклали договір про відступлення права вимоги, за яким остання як новий кредитор набула до відповідача права вимоги на відшкодування в порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування. На надіслану вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу з метою досудового врегулювання спору відповідач не відреагував, тому за захистом своїх прав позивач звернувся до суду. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 19 січня 2024 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У зв`язку з поверненням адресованого відповідачу поштового відправлення з копією вказаної ухвали та матеріалами позову без вручення за закінченням терміну зберігання, ухвалою від 29 лютого 2024 року судом постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача через систему «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач про розгляд справи по суті двічі належним чином був повідомлений шляхом надіслання на адресу його зареєстрованого місця проживання, а також шляхом публікації судового оголошення на офіційному сайті судової влади, однак в судові засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, про причини неможливості розгляду справи за його відсутності не сповістив. За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. 19 серпня 2021 року о 19:50 годині на автодорозі М-06 на 554 км мала місце дорожньо-транспортна пригода, у якій [PERSON] , керуючи автомобілем «Renault Master», номерний знак [NUMBER] , в порушення п.13.1 Правил дорожнього руху не врахував дорожньої обстановки, стану транспортного засобу, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Fiat Doblo», номерний знак [NUMBER] , що спричинило пошкодження транспортних засобів. Постановою Любомльського районного суду Волинської області від 17 вересня 2021 року у справі № 163/1925/21, яка набрала законної сили 28 вересня 2021 року, винуватим у ДТП визнаний відповідач [PERSON] . Обидва автомобілі були застраховані у встановленому порядку, а саме автомобіль автомобіль «Fiat Doblo», номерний знак [NUMBER] , згідно договору № 15594737-02-14-01 від 02.03.2021 у ПрАТ «СК «ВУСО», а «Renault Master», номерний знак [NUMBER] , згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № ЕР/204799912 в ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», страхувальник [PERSON] 20 серпня 2021 року співробітники ПрАТ «СК «ВУСО» здійснили огляд автомобіля «Fiat Doblo» та виявлені внаслідок ДТП пошкодження зафіксували у відповідному акті. Згідно рахунку-фактури № 72 від 31.08.2021, виставленого СПД-ФО [PERSON] , вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Fiat Doblo» склала 87713,00 грн. 06 вересня 2021 року ПрАТ «СК «ВУСО» затвердило страховий акт № 2166030 про виплату страхувальнику [PERSON] страхового відшкодування в загальній сумі 87713,00 грн. Указану суму страхового відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО» перерахувало автосервісу, де здійснено відновлювальний ремонт автомобіля «Fiat Doblo» СПД-ФО [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням № 43928 від 06.09.2021. Із полісу № ЕР/204799912 на автомобіль «Renault Master», номерний знак [NUMBER] , вбачається, що за заподіяну шкоду майну страховий ліміт становить 130000,00 грн, франшиза 2600,00 грн. 21 жовтня 2021 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП « [PERSON] » укладений договір № 21/10/2021 від 21.10.2021 про відступлення права вимоги, за умовами якого ПрАТ «СК «ВУСО» (первісний кредитор) передало (відступило) ФОП « [PERSON] » (новий кредитор) права вимоги до боржників (перелік наведений у додатку №1 до цього договору), а ФОП « [PERSON] » як новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти в сумі, що дорівнює ціну договору у порядку та строки, встановлені цим договором. Згідно із п.4.1 ціна договору складає 128527,98 грн. Відповідно до додатку № 1 до указаного договору до переліку боржників включений відповідач [PERSON] із сумою боргу 2600,00 грн за договором страхування № 15594737-02-14-01. Квитанцією № ПН2776856 від 25.10.2021 підтверджується сплата ФОП « [PERSON] » коштів за договором в сумі 128527,98 грн. 25 жовтня 2021 року ФОП « [PERSON] » на адресу відповідача [PERSON] та [PERSON] надіслала повідомлення про відступлення права вимоги та акт (вимогу) № 2166030-1 про відшкодування збитків в порядку регресу, а саме 2600,00 грн, яка є сумою франшизи, оскільки ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» здійснило виплату на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» в межах ліміту, передбаченого полісом №204799912 з вирахуванням розміру франшизи 2600,00 грн. Відповідно до ст.3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно з п.п.9.1, 9.4 ст.9 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Відповідно до п.77 ч.1 ст.1 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування та/або законодавством. Відповідно до ст.12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно з п.36.6 ст.36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Статтею 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як вставлено з досліджених доказів розмір франшизи відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № ЕР/204799912, яким забезпечено автомобіль винуватця ДТП, становить 2600 грн. ПрАТ «СК «ВУСО», яке в повному обсязі покрило вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілої у ДТП сторони у формі виплаченого страхового відшкодування, набуло права регресної вимоги до відповідача як винуватця ДТП на частину виплаченого страхового відшкодування в сумі 2600,00 грн, якою є сума франшизи та у відповідності до вищенаведених законодавчих положень не відшкодовується страховиком винуватця ДТП - ПрАТ «СК «Український страховий стандарт». Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі договору № 21/10/2021 від 21.10.2021 про відступлення права вимоги від ПрАТ «СК «ВУСО» до ФОП « [PERSON] » перейшло право грошової вимоги до боржників по страхових відшкодуваннях. Таким чином, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача 2600,00 грн в порядку регресу. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи вище викладене, з огляду на встановлену вину відповідача у скоєнні ДТП, здійснення страхової виплати зі сторони ПрАТ «СК «ВУСО», а також переходу права вимоги про відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування до ФОП « [PERSON] », суд дійшов висновку про підставність заявлених позовних вимог, відповідно, їх задоволення. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України сплачений за позовом судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача. До стягнення представник позивача також заявив 10916,40 гривень витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження цих витрат надав: копію договору № 17 про надання правової (правничої) допомоги від 10 лютого 2021 року, укладеного між адвокатським об`єднанням «Правовий горизонт» в особі його керівника адвоката Мазуренка С.С. та ФОП « [PERSON] »; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС № 6069/10 від 18.05.2017; ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АІ № 1497087 від 07.12.2023; копію додаткової угоди № 1 від 11 січня 2022 року акт приймання-передачі правової (правничої) допомоги до договору про надання правової (правничої) допомоги № 17 від 10.02.2021; копію квитанції до прибуткового касового ордера від 11 січня 2022 року про прийняття адвокатським об`єднанням «Правовий горизонт» від ФОП « [PERSON] » 10916,40 гривень. У частині 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За змістом наведеної норми, витрати на правничу допомогу адвоката повинні бути підтверджені належними доказами. Із додаткової угоди № 1 (акту приймання-передачі) від 11 січня 2022 року вбачається, що у ньому наведений перелік видів правової допомоги: вивчення матеріалів страхової (регресної справи), формування правової позиції (01/2022 р.); підготовка та відправка адвокатських запитів до поліції та суду (01/2022 р.); підготовка позовної заяви (01/2022 р.); підготовка процесуальних документів (01/2022 р.); підготовка заяв, клопотань у Любомльський районний суд (2022 р.); представництво інтересів позивача у Любомльському районному суді (2022 р.). У пункті 6 цієї додаткової угоди зазначено, що правова (правнича) допомога вважається наданою адвокатом та прийнятою клієнтом після підписання даного акту приймання-передачі правової (правничої) допомоги та скріплена печаткою (за наявності). Отже, враховуючи зміст додаткової угоди, належить вважати, що зазначені у ній види наданої правової допомоги мали місце у 2022 році. Проте, із матеріалів справи вбачається, що сама позовна заява датована 25 грудням 2023 року, додані до неї копії документів завірені 07.12.2023 роком, у тому числі надані Любомльським районним судом 14.12.2023 року, що вочевидь унеможливлює їх завірення адвокатом раніше від цієї дати. Оплата згідно доданої копії квитанції до прибуткового касового ордера відбулася 11 січня 2022 року. Тобто, зазначені у додатковій угоді (акті приймання-передачі) правничі послуги відбулися майже за два роки до подання цього позову, тому з огляду на їх фактичне прийняття замовником у 2022 році, що вочевидь не узгоджується із матеріалами цього позову, у суду відсутні підстави вважати, що надані документи на підтвердження передбачених ст.137 ЦПК України витрат стосуються саме цієї справи. У зв`язку із цим у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу адвоката слід відмовити за їх недоведеністю належними доказами.

Outcome: approved