Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

У грудні 2023 із позовом до Вінницького районного суду Вінницької області звернулося ТОВ «Росвен Інвест Україна», яке просило стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором про надання коштів у позику №2400647 від 25.09.2021 у розмірі 39360 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 25.09.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів у позику №2400647 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». 15.07.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен Інвест Україна», було укладено договір факторингу №2-15072022, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні Договору факторингу у порядку та строки встановлені Договором факторингу. Відповідно до додатку 1 до договору факторингу №2-15072022 від 15.07.2022, заборгованість [PERSON] за кредитним договором складала: 39360 гривень. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області 02.01.2024 цивільну справу передано Вінницькому міському суду для розгляду за підсудністю. Ухвалою суду від 31.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом із позовною заявою надав заяву в якій просив суд розгляд справи здійснити у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачка у встановлений судом строк відзив не подала. Враховуючи неявку відповідачки, яка була належно повідомлена про місце, дату та час судового засідання та не повідомила про причини неявки, відсутність відзиву, суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити рішення в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Судом встановлено, 25.09.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів у позику № 2400647 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Цього ж дня ТОВ «Лінеура Україна» направило відповідачці, пропозицію (оферту) укласти Договір про надання коштів у позику № 2400647 після заповнення відповідачем відповідної електронної заявки на отримання фінансового кредиту на сайті первісного кредитора в мережі інтернет, що знаходиться за адресою https://credit7.ua/. 25.09.2021 відповідач прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладання договору, на умовах визначених офертою. Таким чином, 25.09.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір за умовами якого відповідачу було надано кредит у сумі 12 000 гривень, строком на 30 днів. Стандартна процентна ставка склала 1,90 % в день, занижена процентна ставка 0,86% в день. Реальна річна процентна ставка 24079,41 % річних. 15.07.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем було укладено договір факторингу №2-15072022, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні Договору факторингу у порядку та строки встановлені Договором факторингу. Відповідно до додатку 1 до договору факторингу №2-15072022 від 15.07.2022, заборгованість [PERSON] за кредитним договором складала: 39360 гри, яка складається з наступного: - 12 000 грн - заборгованість по тілу кредиту; - 27360 грн - заборгованість по відсоткам. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). На підставі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями ст. 611 ЦК України визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Суд дослідивши надані докази прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі з тих підстав, ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] уклали кредитний договір при цьому погодили усі його істотні умови. Відповідачка прострочила взяті на себе зобов`язання у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача, оскільки він відповідно до укладеного договору факторингу отримав право вимоги. Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір у сумі 2684 грн оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі. На підставі ст. ст.1048,1049,1050,1052 ЦК України,

Outcome: approved