Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , призначити її опікуном дитини, та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є рідною тіткою [PERSON] Проживаючи у [ADDRESS] вона вже опікувалась останнім, який був зареєстрований за її адресою. Вказує, що з вересня 2019 року його мати [PERSON] перестала цікавитись життям свого сина [PERSON] , перестала надавати йому допомогу, кошти, продукти харчування. Батько [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] . Позивач зазначає, що у зв`язку із воєнними діями постало питання евакуації та виїзду у більш безпечне місце проживання. Проте, [PERSON] відмовилась від виїзду та вивозу сина із зони бойових дій. Так, 10.04.2022 року вони приїхали проживати в [ADDRESS] . Тож, як вказує позивач, фактично з вересня 2019 року по даний час [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, зокрема, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні своєї дитини, не піклується про фізичний, духовний розвиток сина, його навчання, підготовку до самостійного життя. Всі питання щодо виховання [PERSON] вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Він знаходиться на повному її утриманні. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні 21.02.2024 року позовні вимоги підтримали з викладених у позові підстав та просили їх задовольнити. До судового засідання подали до суду заяви, в яких просили справу розглядати без їх участі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - органу опіки та піклування Війтовецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області Мариніна А.О., яка була опитана в судовому засіданні 21.02.2024 року, вважає, що в інтересах дитини та з метою її захисту доцільним є позбавлення прав громадянки [PERSON] відносно її сина [PERSON] . Свідок [PERSON] , який був опитаний судовому засіданні 21.02.2024 року, пояснив, що він є рідним братом [PERSON] . Його тітка (позивач) та дядько (чоловік позивача) опікувались ними, оскільки їх мати ними не займалась та зловживала алкогольними напоями. Останній раз спілкувався з рідною мамою 16.05.2022 року, однак вона не цікавилась [PERSON] зовсім. Він та його брат [PERSON] до тітки відносяться дуже добре, як до мами. Позитивно відноситься до того, щоб тітка стала опікуном його брата. Свідок [PERSON] , який був опитаний судовому засіданні 21.02.2024 року, пояснив, що він є чоловіком позивача. [PERSON] в основному проживав у них, або в бабусі. Вони влаштували дитину до школи та водили на заняття. Відповідач зловживала алкогольними напоями, тому не опікувалась дітьми. [PERSON] на зв`язок не виходить і не виходила. Він не проти, щоб його дружина (позивач) була опікуном [PERSON] , позбавивши батьківських прав відповідача. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в силу ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається такою, що повідомлена про час та місце слухання справи належним чином, суд вважає за можливе справу слухати у її відсутності. Заслухавши 21.02.2024 року учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про його народження (а.с. 15). Батько дитини - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 23). Мати дитини - [PERSON] ухиляється від виховання та утримання свого сина, не виявляє стосовно нього турботи, не піклується про створення належних умов для фізичного і духовного розвитку сина, не цікавиться його життям та здоров`ям, про дитину піклується його рідна тітка [PERSON] , що підтверджуються висновком органу опіки Війтовецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області від 11.01.2024 року, про доцільність та можливість позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] . Окрім того, наказом начальника відділу «Служби у справах дітей» Війтовецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області № 9 від 21.09.2023 року, тимчасово влаштовано дитину [PERSON] , з числа внутрішньо-переміщеної особи, в сім`ю тітки [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , у зв`язку із тим, що мати дитини [PERSON] тимчасово залишилась у м. Лисичанську, а батько дитини загинув (а.с. 20). Також, згідно із довідкою-характеристикою № 306, виданою старостою Купільського старостинського округу Війтовецької селищної ради Хмельницької області, позивач [PERSON] перебуває у шлюбі та проживає разом із чоловіком [PERSON] та [PERSON] . За місцем проживання характеризується з позитивного боку, у побуті завжди ввічлива, тактовна, працелюбна. За характером спокійна, врівноважена, розсудлива. Із сусідами підтримує добрі взаємини (а.с. 13). Згідно із характеристикою дитини [PERSON] , останній навчається в Купільському ліцеї з 06.05.2022 року. За період навчання виявив достатній та високий рівень знань, на уроках активний, дисциплінований, являється старостою класу, має друзів. Хлопчика виховує рідна тітка - [PERSON] . Вдома створено всі необхідні житлово-побутові умови для нормального розвитку дитини. Вона підтримує постійний зв`язок зі школою та класним керівником, завжди відвідує батьківські збори (а.с. 18). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою ВРУ № 789-XII від 27.02.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Згідно із п. 16 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, судом встановлено, що відповідач життям свого сина [PERSON] не цікавиться, самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно свого сина, а тому суд приходить до висновку, що [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав щодо сина [PERSON] . Відповідно до ч. 4 ст.167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Згідно із ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Так, згідно із ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Орган опіки та піклування не заперечує щодо призначення громадянки України [PERSON] опікуном [PERSON] . З урахуванням того, що батько дитини помер, а мати не бажає приймати участь у вихованні дитини, при цьому малолітній [PERSON] проживає разом із своєю тіткою - позивачем і судом не встановлено перешкод для призначення [PERSON] опікуном дитини, суд приходить до висновку, що слід встановити опіку над малолітнім [PERSON] , призначивши його опікуном тітку [PERSON] . За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням вказаної норми законодавства, позовна вимога про стягнення аліментів також є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. У такому випадку, судовий збір стягується з відповідача у розмірі, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Згідно із ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 164, 180-182, 243 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved