Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

18.03.2024 року судом зареєстровано заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Галіциної В.В. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в цивільній справі № 127/29033/23. Заяву мотивовано тим, що в провадженні суду знаходиться цивільна справа №127/29033/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення права власності. Оскільки безпідставний і необґрунтований позов [PERSON] стосувався припинення права власності відповідача на ідеальну частку в нерухомому майні та припиненні права власності позивача на ідеальну частку у транспортному засобі, відповідач була змушена укласти договір з адвокатом, який би професійно представляв її інтереси в суді. Позивач особисто неодноразово в судові засідання у справі не з`являвся, що призвело до того, що через необґрунтовані дії позивача, 14.03.2024 року через повторну неявку сторони позивача судом було постановлено ухвалу про залишення без розгляду позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про припинення права власності. Вважає, що за таких обставин є всі підстави для стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат, оскільки пред`явлення даного позову і обраний позивачем спосіб захисту не відповідають вимогам закону. На підставі ст. ст. 141, 142 ЦПК України просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10\~000 грн. 22.03.2024 року судом зареєстровано клопотання представника позивача адвоката Грабіка М.С. про зменшення витрат на правничу допомогу до 1\~000 грн. Дослідивши зміст заяви та клопотання суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 19.09.2023 року Вінницьким міським судом Вінницької області було зареєстровано позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про припинення права власності позивача на ідеальну частку автомобіля, припинення права власності відповідача на ідеальну частку нерухомого майна, стягнення судових витрат. Спрощене позовне провадження у справі № 127/29033/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення права власності було відкрито 03.10.2023 року. 16.10.2023 року судом зареєстровано відзив на позов. Судові засідання у справі призначались неодноразово, на: 01.11.2023 року 11.30год., на 07.12.2023 року на 14.30 год., на 17.01.2024 року на 15.00 год., на 15.02.2024 року на 14.00 год., на 14.03.2024 року на 11.30 год. До початку з`ясування обставин у справі представники сторін повідомили, що між сторонами дійсно тривалий час існує спір з приводу поділу майна, тому неодноразово заявляли клопотання про оголошення перерви для надання сторонам можливості вирішити спір мирним шляхом. В судові засідання 15.02.2024 року о 14.00 год. та 14.03.2024 року об 11.30 год. позивач [PERSON] та його представник адвокат Гуменюк Н.В. повторно не з`явились, причини неявок суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у їх відсутності не надавали. Про день та час розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином. 14.03.2024 року на підставі ст. 257 ч. 1 п. 3 ЦПК України суд постановив ухвалу про залишення без розгляду позову [PERSON] до [PERSON] про припинення права власності. Відповідач надала суду квитанцію № б/н від 09.10.2023 року про сплату адвокату Галіциній В.В. витрат на правничу допомогу в сумі 10\~000 грн. згідно договору № 75 про надання правничої допомоги в цивільній справі № 127/29033/23. Представник позивача просив суд зменшити розмір витрат до 1\~000 грн. Мотивував тим, що між сторонами більше 7 років тривають майнові спори з моменту укладення мирової угоди про розподіл майна. Вважає, що саме з вини [PERSON] умови мирової угоди не виконуються, у зв`язку з чим [PERSON] неодноразово звертався до суду за захистом своїх прав. Зауважив, що стороною відповідача не надано акту виконаних робіт, не підтверджено їх вартість. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 59 Конституції України визначено: кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частинами1,\~3\~статті\~133\~ЦПК\~України\~визначено,\~що\~судові\~витрати\~складаються\~з\~судового\~збору та\~витрат,\~пов`язаних\~з\~розглядом\~справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до\~ч.\~5\~ст.\~142\~ЦПК\~України\~у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Крім того, у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог\~частини дев`ятої\~статті 141 цього Кодексу. Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Таким чином, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, відповідачу необхідно довести, а суду встановити та зазначити в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи та в чому вони виражені. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. В залежності від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними права дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі (п. 2 ч. 2 ст. 44 ЦПК України). Частиною 9 ст. 141 ЦПК України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Відповідно до роз`яснень, які міститься у п.38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача. Відповідно до вимог ст. 258 ЦПК України судовим рішенням є, зокрема, ухвала. Залишення заяви (позову) без розгляду вирішується судом шляхом постановлення ухвали. У випадках, передбачених цим кодексом, судовий розгляд закінчується постановленням ухвали. Тобто, у даному випадку ухвалою суду від 14.03.2024 року розгляд справи № 127/29033/23 було закінчено без ухвалення рішення по суті вимог. Обґрунтовуючи заяву\~про\~компенсацію\~витрат на\~правничу\~допомогу\~заявник зазначала, що позов до [PERSON] був пред`явлений безпідставно, позивачем невірно обраний спосіб захисту, в подальшому позивач і представник повторно не з`явились в судові засідання, тому позов був залишений без розгляду. Однак, заявником не доведено, а судом не встановлено, які саме недобросовісні дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи пред`явив позивач необґрунтований позов, чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору, чи недобросовісна поведінка мала неправомірну мету - ущемити права та інтереси відповідача, чи були дії позивача умисні і який ступінь його вини і чим це підтверджується. Навпаки, і судом і представниками сторін вживались заходи для подальшого мирного врегулювання спору, враховуючи те, що [PERSON] і [PERSON] протягом тривалого часу фактично не вирішили питання з приводу поділу майна. Враховуючи наведені норми закону, положення ст. 4 ЦПК України, конкретні обставини даної справи, суд дійшов висновку, що звернення [PERSON] до суду з позовом до [PERSON] про припинення права власності не свідчить про безпідставність та необґрунтованість позову та недобросовісність дій позивача. Повторна неявка сторони позивача не може бути розцінена як необґрунтовані дії позивача. За таких обставин заява представника [PERSON] адвоката Галіциної В.В. про стягнення судових витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed