Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON] , факт підтверджений свідоцтвом про смерть від 11.10.2021 серії [NUMBER] . Після її смерті залишилась спадщина у вигляді квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належала спадкодавцю на підставі ордеру № А21077 від 22.06.1965 виданого Виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів робітників. [PERSON] померла від хвороби (COVID-19), [PERSON] (позивач) самостійно займався похованням померлої, за власний кошт, через похоронний дім «Омега», про що свідчить рахунок № [NUMBER] від 12.10.2021. У листопаді 2021 заявник звернувся до нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки з 2012 до часу відкриття спадщини постійно проживав разом с спадкодавцем однією сім`єю, але у прийнятті заяви позивачу було відмовлено на тій підставі, що він не є спадкоємцем за законом, заповіту спадкодавець не складала. Факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю повинен бути встановлений у судовому порядку. Позивач знайомий з померлою з самого дитинства. Вона працювала вчителем у школі в якій позивач навчався. Будучі подругою матері позивач та померла [PERSON] завжди тепло відносилась до позивача та його родини, вони були частими гостями один у одного. Починаючи з 2012, [PERSON] у розмовах почала часто скаржитись що її стан здоров`я погіршується і їй все важче виконувати хатню роботу та доглядати за квартирою. Ані дітей, ані інших родичів у неї не було, всі вони померли раніше, тому вона звернулась до заявника та його матері із проханням за можливістю частіше приходити до неї та допомагати. Позивач запевнив [PERSON] , що він не залишить її на самоті. З того часу позивач з матір`ю стали постійно навідувати [PERSON] . З 2014 року через похилий вік та постійні хвороби, [PERSON] також вже фізично не мала можливості самостійно забезпечувати власне існування та побут, вона потребувала сторонньої допомоги майже щоденно. Однією із хвороб, що почала прогресувати в той час був цукровий діабет, стан її здоров`я викликав серйозні хвилювання у позивача. На той час позивач мешкав на орендованій квартирі. Тож коли одного разу [PERSON] запропонувала йому переїхати жити до неї, він погодився. Звісно молодого чоловіка значно комфортнішим було окремо проживання, але залишити жінку у скрутному становщі він не міг. Працюючи лікарем, у Державній клінічній Лікарні № 12 м. Києва за адресою: [ADDRESS] , на посаді - Лікаря з медицини невідкладних станів, відділу невідкладних станів, багато часу позивач проводив на роботі, а після неї одразу ж відвідував [PERSON] Віддаленість місця роботи позивача від місця проживання померлої, в сукупності із фізичним та моральним навантаженням, робили часті відвідування не простою справою, а сумісне проживання значно вирішувало ці труднощі. Проживаючи разом, у позивача з`являлась можливість економити час що витрачався на дорогу та він міг бути поруч на випадок критичних ситуацій. Тож фактично з весни 2014 позивач почав постійно проживати з [PERSON] однією сім`єю. За відсутності родичів померла відносилась до позивача як до власного сина. Він в свою чергу також дуже тепло ставився до неї, забезпечував її потреби, придбав ліки, оплачував комунальні послуги та усі витрати пов`язані з побутом, а після смерті займався її похованням. Протягом років спільного проживання, позивач намагався якомого більше морально підтримувати [PERSON] адже позитивні емоції додають життєвих сил. Сусідка [PERSON] може підтвердити факт постійного проживання позивача з [PERSON] . Зазначені вище відомості можуть бути підтвердженні показами свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позивач допоміг [PERSON] влаштуватися на роботу у КНП Київській клінічній лікарні № 12, де вона пропрацювала довгий час, робота була не важкою, але підтримувала померлу у тонусі. Після смерті [PERSON] позивач і досі продовжує проживати у вказаній квартирі, доглядає за нею, піклується та годує домашнього улюбленця, кота якого вони завели разом з померлою. Як зазначалося, про існування інших спадкоємців позивачу не відомо нічого, окрім того, що всі вони померли ще за життя [PERSON] . Для того, щоб отримати свою частку у спадковому майні Позивач вимушений звернутись до суду за захистом свого права на спадкове майно.Тому позивач просив суд встановити факт проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини [INFO] . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.03.23 позовна заява залишена без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. 18.04.2023 на виконання вимог ухвали від 22.03.2023 стосовно усунення недоліків, подав до суду уточнену позовну заяву. 01.05.2023 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чорней Віта Володимирівна, про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини передати за територіальної підсудності на розгляд Деснянському районному суду м. Києва. 31.05.2023 ухвалою судді Лісовської О.В. Деснянського районного суду м. Києва відкрито провадження, розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. 06.07.2023 на адресу суд надійшов відзив від відповідача 1 [PERSON] в якому він вказує, що позовні вимоги не визнає, вважає їх не обгрунтованими та не підтвердженими належними та допустимими доказами, відомості про начебто спільне проживання з померлою [PERSON] неправдивими. В дійсності, позивач, скориставшись своїм становищем лікаря та безпорадним станом [PERSON] під час її швидкоплинного захворювання на COVID-19 та перебування у важкому стані в лікарні, користуючись довірою померлої та її безпорадним станом, одержав від неї ключі від її квартири для годування домашньої тварини (кота), а після її раптової смерті, користуючись непоінформованістю близьких родичів померлої про факт смерті, проник до квартири померлої, отримав доступ до її особистих речей та документів та намагається у протиправний спосіб незаконно заволодіти її майном. Відповідач вважає, що позов є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Померла за життя не склала заповіт. [PERSON] мала близьких родичів, які мають право на спадщину за законом, а саме: [PERSON] , [INFO] , рідний брат померло; [PERSON] , [INFO] , племінник, спадкоємиць другої черги у порядку спадкової трансмісії після смерті свого батька [PERSON] ; [PERSON] , [INFO] , спадкоємиць п`ятої черги; [PERSON] , [INFO] , спадкоємиць п`ятої черги. Так рідний брат померлої [PERSON] дізнався про смерть сестри від працівників поліції 20.12.2022 (підтверджується листом Шевченківського управління поліції ГУ НП у м. Києві від 09.01.2023 № 15-АЗ/125/56-2023 у відповідь на адвокатський запит від 03.01.2023 № 1-03/2022/ФО адвоката Волкова А.С. Наразі у провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває справа № 761/9581/23 за позовом [PERSON] (спадкоємця у порядку спадкової трансмісії) до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини. [PERSON] проживала в [ADDRESS] , зазначений будинок був збудований ЖБК «Весна» введений в експлуатацію 09.04.1965 року, знаходиться у затишному місці біля станції метро «Лук`янівська», уявляє собою п`ятиповерхову будову типу «хрущовка» з трьома під`їздами. Усі сусіди добре знають один одного майже з дитинства, багато хто з них наразі досяг пенсійного віку, ведуть спокійний спосіб життя пенсіонерів (впродовж дня прогулюються біля будинку, спостерігають за життям зі своїх вікон). За таких обставин поява у будинку сторонніх осіб не лишається непоміченою. За інформацією ЖБК «Весна», опитаних посадовими особами поліції та представником відповідача друзів та сусідів [PERSON] перед смертю (у жовтні 2021) вона передала ключі від квартири своєму знайомому для того, аби той годував та доглядав домашнього кота. У жовтні 2021 до квартири [PERSON] почав періодично навідуватися невідомий чоловік. Як з`ясувалося згодом, ним виявився позивач [PERSON] , який позиціонував себе як цивільний чоловік [PERSON] . Після смерті [PERSON] . [PERSON] почав частіше навідуватися. Як повідомили сусіди, з квартири періодично стали доноситися гучні сторонні звуки на кшалт пересування меблів, вони стали помічати, що невідомий чоловік (позивач) почав виносити з квартири речі [PERSON] , сваритися з сусідами та головою ЖБК «Весна». [PERSON] за життя суворо дотримувалася культурних та національних традицій єврейського народу, у той же час християнських релігійних традицій не спровідувала, Українську православну церкву (Московського патріархату) не відвідувала з принципових міркувань. [PERSON] була незаміжньо., дітей не мала. За словами родичів та сусідів мала суворий та твердий характер, була активною та працездатною, але віддавала перевагу одинокому способу життя, у відносинах з сторонніми людьми була вкрай обережною, до себе близько нікого не підпускала. З особливою обережністю ставилася до квартирного питання, адже квартира для людини радянської доби є найбільшою цінністю, тому вона побоювалася різного роду відносин, які могли б призвести до зазіхань на її квартиру. Це означає, що твердження позивача про те, що [PERSON] запросила його проживати разом, відносилася до нього як до сина через відсутність родичів є далекими від правди. Попри твердження позивача про теплі та майже родинні стосунки з [PERSON] , начебто запрошення проживати разом, за 8 років такого спільного проживання [PERSON] не тільки не склала на позивача заповіт, але й не вчинила жодних дій, аби зареєструвати місце проживання позивача в її квартирі, не вчинив таких дій і [PERSON] . Цей факт не заперечується позивачем у позовній заяві та підтверджується копіями паспорта позивача та витягів з Реєстру територіальних громад м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні. В дійсності позивач проживає та зареєстрований у квартирі [ADDRESS] (цей факт підтверджується позовною заявою [PERSON] , в якій він повідомив про своє місце проживання у квартирі [ADDRESS] . Неправдивою є інформація позивач про те, що він знайомий з [PERSON] з дитинства, оскільки вона начебто працювала вчителем у школі, в якій він навчався. Спростовуючи дане твердження позивача, відповідач наголощує, що [PERSON] має медичну освіту, все своє життя працювала в медичних закладах лаборантом, жодного дня в школах чи інших навчальних закладах, тим більше вчителем, не працювала і не могла працювати. Твердження позивача про те, що він турбувався за [PERSON] , придбавав для неї ліки, оплачував комунальні послуги, покривав усі витрати, пов`язані з побутом, вони разом вели господарство, є неправдивим, жодних доказів на підтвердження зазначених витрат (окрім витрат на поховання) позивач не надав. За свідченнями сусідів та друзів, наданими представнику відповідача, [PERSON] отримувала пенсію та заробітну плату, забезпечувала себе повністю самостійно і не потребувала і не брала ні від кого матеріальної чи фінансової допомоги. Тобто позивачем не надано жодного доказу на підтвердження спільного проживання з спадкодавцем, а наведені позивачем відомості в обгрунтування пред`явленого позову, є неправдивими та спростовуються відповідачем. Ухвалою суду від 12.07.2023 витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В. копію спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 24.07.2023 на адресу суду надійшла відповідь на відзив в якому представник позивача вказав, що ніхто з родичів померлої не опікувався тим, щоб доглянути її під час хвороби, в тому числі її похованням після смерті, всім цим займався позивач. Як вже неодноразово зазначалось, за своє життя [PERSON] жодного разу не говорила і не повідомляла позивачу про те, що в неї є якісь родичі. Вона з власної волі не заповідала своє майно ні кому із рідних. А тому,

Outcome: dismissed