Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до Ворошиловської районної в місті Донецьку ради, Кіровської районної у м. Донецьку ради Донецької області, Калінінської районної в місті Донецьку ради, Куйбишевської районної в місті Донецьку ради, Макіївської міської ради в якій просила суд визнати за нею Визнати за [PERSON] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на майно: двокімнатну квартиру, загальною площею 54,6 кв.м., житловою площею 38,3 кв.м., розташовану за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 284604614101; однокімнатну квартиру, загальною площею 34,9 кв.м., житловою площею 20,9 кв.м., розташовану за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 122689614101; однокімнатну квартиру, загальною площею 36,4 кв.м., житловою площею 21,6 кв.м., розташовану за адресою [ADDRESS] реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 122539814101; двокімнатну квартиру, загальною площею 83,1 кв.м., житловою площею 43,6 кв.м., розташовану за адресою [ADDRESS] реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 67348114101; будівлю з господарськими спорудами, загальною площею 5814,6 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1173009; нежитлові будівлі, загальною площею 8423,49 кв.м, які розташовані за адресою: [ADDRESS] реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 16417579; вбудоване нежитлове приміщення магазину № [NUMBER] «[INFO]», загальною площею 2290,60 кв.м, розташоване за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2436676; будівлю меблевого торгівельно-виставочного комплексу літ.А-4, загальною площею 6429,2 кв.м, розташовану за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 20926615. У обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після смерті матері відкрилася спадщина на нерухоме майно. Право власності на об`єкти нерухомого майна зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Крім того є в наявності і копії правовстановлюючих документів, однак оригінали даних документів втрачено у зв`язку військовою агресією РФ та тимчасовою окупацією частини Донецької області. За життя [PERSON] заповіт не залишила. Позивач після смерті матері прийняла спадщину. Однак приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коніченко Н.М. було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю оригіналів документів, які посвідчують право власності спадкодавця на майно. Отже позивачка будучи спадкоємицею після смерті матері позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права, у зв`язку з чим вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою від 09 листопада 2023 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі неявки відповідачів не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі, кожен окремо, в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, відзив на позов не надали. Про причину неявки суд не повідомили. Суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами. З`ясувавши обставини справи, та перевіривши їх письмовими доказами, суд встановив наступні обставини. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Позивач по справі є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . (а.с.16) [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з: двокімнатної квартири, загальною площею 54,6 кв.м., житловою площею 38,3 кв.м., розташованої за адресою [ADDRESS] ; однокімнатної квартири, загальною площею 34,9 кв.м., житловою площею 20,9 кв.м., розташованої за адресою [ADDRESS] ; однокімнатної квартири, загальною площею 36,4 кв.м., житловою площею 21,6 кв.м., розташованої за адресою [ADDRESS] ; двокімнатної квартири, загальною площею 83,1 кв.м., житловою площею 43,6 кв.м., розташованої за адресою [ADDRESS] ; будівлі з господарськими спорудами, загальною площею 5814,6 кв.м, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; нежитлових будівель, загальною площею 8423,49 кв.м, розташованих за адресою: [ADDRESS] ; вбудованого нежитлового приміщення магазину № [NUMBER] «[INFO]», загальною площею 2290,60 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; будівлі меблевого торгівельно-виставочного комплексу літ. А-4, загальною площею 6429,2 кв.м, розташованої за адресою: [ADDRESS] . У передбачений законом строк позивач звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коніченко Н.М. з заявою про прийняття спадщини. За підставі заяви позивача заведена спадкова справа за № 3/2023 та зареєстрована в спадковому реєстрі за № 70325565. Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коніченко Н.М. від 11 серпня 2023 року позивачці відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. Як зазначає позивач у позові, право власності на об`єкти нерухомого майна, що належать її матері зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, також у неї є копії документів підтверджуючих право власності спадкодавця, однак оригінали зазначених документів втрачені у зв`язку з військовою агресією РФ проти України та тимчасовою окупацію частини Донецької області. Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV від 01 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Верховний Суд у своїй постанові №363/4852/17 (провадження 61-19831св19) від 03 червня 2020 року звернув увагу на те, що державна реєстрація не є способом набуття права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності на нерухоме майно або інших речових прав. Наявність факту реєстрації права власності [PERSON] у Державному реєстрі речових права на нерухоме майно та за відсутності оригіналів правовстановлюючих документів позбавляє позивача права на отримання спадщини. Згідно ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу) Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно положень Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Під час розгляду справи судом встановлено, що спадкодавцю на праві приватної власності належить нерухоме майно, позивачка, яка є дочкою спадкодавця та є спадкоємицею спадкового майна, звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Також судом встановлено, що у позивачки існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі вона не може, при цьому є єдиною спадкоємицею першої черги за законом. Таким чином, постанова приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу від 11 серпня 2023 року про відмову видати позивачці свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] померлої, разом з вказівкою про необхідність звернутися до суду, відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та неможливість отримання дублікат, перешкоджає позивачці захистити свої спадкові права в позасудовий спосіб і є підставою для визнання за [PERSON] права власності на успадковане майно після смерті [PERSON] , що відповідає приписам ст.16 ЦК України про право на захист особою свого цивільного права шляхом визнання за нею права власності на майно. Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку. Надані позивачем докази прийняті судом до уваги, підстав для їх відхилення не вбачається. Кожний аргумент, наведений позивачем, відноситься до предмета спору, обґрунтований з огляду на законодавство і містить підстави для задоволення позову [PERSON] в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved