Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, про стягнення в солідарному порядку заборгованості за теплову енергію за період з 01.10.2020 по 31.12.2023 з відповідачів в розмірі 58\~193, 99 грн, яка утворилася за адресою: [ADDRESS] . У позові зазначив, що відповідачі належним чином не виконують обов`язки по оплаті послуг, які надаються. На ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідачі є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] і, оскільки у встановленому законодавством порядку не відмовились від отримання житлово-комунальних послуг. Станом на 31.12.2023 у відповідачів утворилася заборгованість в розмірі 58\~193 грн 99 коп. Ухвалою судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28.02.2024 вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі про стягнення заборгованості за комунальні послуги, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не з`явилась, в поданому позові просила справу проводити без участі їх представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про місце, день та час слухання справи повідомлялись шляхом направлення рекомендованих повідомлень на адресу місця їх проживання та місця реєстрації. Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідачів про розгляд справи та реалізації ними права судового захисту своїх прав та інтересів. Про причини неявки в судове засідання суд відповідачі не повідомили, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавали, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи без її участі не надали, не подавали відзиву на позов. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247\~ЦПК України не здійснювалося. Із врахуванням доказів по справі суд приходить до наступних висновків. Положеннями ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Правовідносини з приводу постачання теплової енергії регулюються нормами Законів України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про теплопостачання». Відповідно до ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Статтями 7, 8 даного Закону визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, відповідно до яких споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів та відповідний обов`язок щодо оплати наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, а обов`язком виконавця - забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а відповідно ст.9 зазначеного Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, відповідно до умов договору. За змістом ст.1 Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 № 2633 IV, споживач теплової енергії фізична особа, яка використовує теплову енергію. Теплова енергія товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі продажу. Згідно ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату Теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. ТОВ «НіжинТеплоМережі» є виконавцем житлово-комунальних послуг, а саме: послуг з постачання теплової енергії. Докази на підтвердження договору між сторонами на надання житлово-комунальних послуг відсутні, при цьому відсутність договору не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до ст.68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.\~ Згідно положень ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг відносяться, зокрема, послуги з централізованого постачання гарячої води та опалення. Статтями 20, 21 даного Закону визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, відповідно до яких споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком виконавця є надання таких послуг вчасно та відповідної якості. У положенні ст.13 Конституції України зазначено, що власність зобовязує. Вказана норма кореспондує ч.4 ст.319 ЦК України та ст. 322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа. Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Отже, чинне законодавство визначає обов`язок для співвласника, незалежно від фактичного проживання, сплачувати комунальні послуги на утримання житла. Згідно інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками (по частці) квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.20-21). Станом на час розгляду справи зареєстроване місце проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] -\~ [ADDRESS] . Особовий рахунок № [NUMBER] відкрито на ім`я [PERSON] . ТОВ «НіжинТеплоМережі» щомісячно з 01.10.2020 по 31.12.2023 нараховувало відповідачам оплату за надані послуги з постачання теплової енергії, однак, останні не сплачували кошти за вказані послуги, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 58\~193, 99 грн. Зазначена обставина підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості за спожиту теплову енергію (а.с.3). Вказаний розрахунок відповідачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] будь-якими доказами спростований не був. Із врахуванням викладеного вбачається, що відповідачі користуються наданими позивачем послугами, але не сплачують їх, що є підставою для стягнення заборгованості у вищезазначеному розмірі з відповідачів на користь позивача. При цьому, судом враховується, що відсутність договору між сторонами на надання та отримання послуг не тягне за собою наслідків, що зумовлюють звільнення відповідачів від сплати послуг, оскільки позивачем послуги надавалися, відповідачі зобов`язані і за відсутності договору сплачувати кошти за отримані послуги, оскільки між сторонами в силу загальних засад і змісту цивільного законодавства фактично виникли цивільно-правові відносини згідно ст.4, 11 ЦК України. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, оскільки за п. 5 ч. 3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальніпослуги» споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Такий висновок\~викладений у\~постановах Верховного\~Суду України\~від 30.10.2013\~у справі\~№6-59цс13, Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №922/4239/16. Також суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові Верховного Суду України від 27.03.2013 по справі № 6-6ц13, відповідно до якої наймач згідно ст.68 ЖК України зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги; законодавство не передбачає звільнення від сплати за отримані послуги у випадку ненадання окремих житлово-комунальних послуг. Згідно ст.614 ЦК України особа звільняється від відповідальності за невиконання зобов`язання лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні такого зобов`язання. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Також судом враховується, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи, - відсутні. Розмір заборгованості за надані послуги відповідачами у відповідності до вимог ст.77 ЦПК України не спростований, а тому зазначена сума боргу підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. Як зазначено вище, відповідачі не надали суду у встановленому порядку відзиву на позов чи заперечення, у зв`язку з чим несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням даних процесуальних дій, в даному випадку,- ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із врахуванням задоволення позову повністю та сплати позивачем 3028 грн судового збору, вказана сума судового збору підлягає стягненню із відповідачів на користь позивача по 757 грн з кожного.

Outcome: approved