Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивував тим, що 12 березня 2021 року між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» укладено кредитний договір № 5065295064, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у гривні у розмірі 18 539 грн строком на 18 місяців. Сторонами погоджено плату за користування кредитними коштами згідно графіку. Позивач набув право вимоги до відповідача на підставі договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року, укладеного між ПАТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» (а.с. 10-11), та договору факторингу № НФ/11/7-Ф від 02 грудня 2022 року, укладеного між позивачем та ПАТ «Таскомбанк». Однак відповідач неналежно виконав умови кредитного договору, в частині неповернення у встановлений строк наданих кредитором грошових коштів. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 5065295064 від 12 березня 2021 року загальна заборгованість відповідача за невиконання умов договору станом на 05 грудня 2022 року становить у розмірі 21 878,23 грн, яка складається із простроченої заборгованості за тілом кредиту у розмірі 18 539 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 2,21 грн, заборгованості за щомісячними процентами у розмірі 3 337,02 грн. У зв`язку з чим просить суд стягнути вказану заборгованість та судові витрати. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13 липня 2023 року позовну заяву передано за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 вересня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31 січня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 лютого 2024 року продовжено розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 12 березня 2021 року між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» укладено кредитний договір № 5065295064, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у гривні у розмірі 18 539 грн строком на 18 місяців. Сторонами погоджено плату за користування кредитними коштами згідно графіку (а.с. 4, 5, 6, 91, 94, 97, 108-121). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 5065295064 від 12 березня 2021 року загальна заборгованість відповідача за невиконання умов договору станом на 05 грудня 2022 року становить у розмірі 21 878,23 грн, яка складається із простроченої заборгованості за тілом кредиту у розмірі 18 539 грн, відсотків за користування кредитом у розмірі 2,21 грн, заборгованості за щомісячними процентами у розмірі 3 337,02 грн (а.с. 9). Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором станом на 05 грудня 2022 року у розмірі 21 878,23 грн, яка складається із простроченої заборгованості за тілом кредиту у розмірі 18 539 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 2,21 грн,заборгованості за щомісячними процентами у розмірі 3 337,02 грн. Підставою для задоволення позовних вимог зазначає неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, в частині неповернення у встановлений строк наданих кредитором грошових коштів. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень в яких заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що не звертався до фінансових установ, кредитного договору по справі не підписував. Додані до позову копія паспорту та копія реєстраційного номеру облікової картки платника податків відрізняються від реальних, які має відповідач, а відтак є ознаки шахрайських дій стосовно відповідача. Оскільки відповідач не виявляв волі щодо підписання кредитного договору він є нікчемним. Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження перерахування грошових коштів відповідачу. Також позивачем не надано доказів переходу до нього права вимоги до відповідача за спірним кредитним договором (а.с. 49-55). Позивач скористався процесуальним правом подачі відповіді на відзив на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, в яких зазначає, що під час підписання кредитного договору позичальником проведено верифікацію відповідача та сторонами погоджено усі істотні умови договору. Твердження відповідача про ненадання первинних фінансових документів, що підтверджують перерахування коштів є хибними. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів щодо вчинення стосовно нього шахрайських дій. Щодо тверджень про ненадання позивачем первинних бухгалтерських документів на підтвердження перерахування кредитних коштів повідомляє, що до позовної заяви додано копію чеку Товариства з обмеженою відповідальністю "САВ-ДІСТРИБЬЮШН" № 0gtZ2arwi5Q від 12 березня 2021 року, акт приймання-передачі смартфону APPLE iPhone 11 128 GB від 12 березня 2021 року та видаткову накладну № КРФТ-0012-45412833 від 12 березня 2021 року (а.с. 67-72). Частиною 2 статті 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як убачається з досліджених доказів умови договорів позичальником належним чином не виконані, в передбачені договором строки кредити не погашені. Твердження відповідача, що додані до позову копія паспорту та копія реєстраційного номеру облікової картки платника податків відрізняються від реальних, які має відповідач, а відтак є ознаки шахрайських дій стосовно відповідача суд оцінює як спосіб захисту від позову з метою уникнення виконання взятих на себе зобов`язань згідно договору Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Вимоги щодо належності, допустимості, достатності та достовірності доказів сформульовані у статтях 77-80 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 с. 80 ЦПК України) Згідно ч. 1 ст. 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження шахрайських дій відповідачем не надано, чим не виконано вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Інші доводи відповідача спростовуються матеріалами справи та фактично встановленими судом обставинами. Отже, відповідно до укладених між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Позивач набув право вимоги до відповідача на підставі договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року, укладеного між ПАТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» (а.с. 10-11), та договору факторингу № НФ/11/7-Ф від 02 грудня 2022 року, укладеного між позивачем та ПАТ «Таскомбанк» (а.с. 12-14, 15, 16). Оскільки передача прав вимоги до боржника відбулася за кредитним договором № 5065295064 від 12 березня 2021 року, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог по цій справі. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2684 грн (а.с. 31) відповідно до Закону України "Про судовий збір", який відповідно до вимог ст. 133, 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України судові витрати підлягають покладенню на позивача.

Outcome: approved