Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що між нею та відповідачем був укладений шлюб, в період шлюбу народились діти: [PERSON] ,2010р.н. та [PERSON] ,2018 р.н. Після припинення шлюбних відносин діти за взаємною згодою сторін залишились проживати з [PERSON] , вона приходила до їх місця проживання та виконувала свої батьківські обов`язки, проте згодом відповідач почав їй перешкоджати у вільному спілкуванні з дітьми. Тому позивач просить постановити рішення, яким зобов`язати відповідача не чинити їй перешкоди у вихованні та спілкуванні з дітьми та встановити їй час та спосіб виховання синів, а саме: вільне спілкування з дітьми по телефону, поштовому та /або електронному зв`язку через Інтернет; перебування дітей з матір`ю кожну першу та третю суботу та неділю кожного місяця з 10.00год суботи до 19.00год.неділі, з правом забирати дітей за її місцем мешкання, без присутності відповідача та його представників; перебування дітей з матір`ю під час зимових канікул- перший тиждень канікул з 10.00год. першого дня до 19.00год. останнього дня, з правом забирати дітей за її місцем мешкання, без присутності відповідача та його представників; перебування синів з матір`ю під час літніх канікул - перший тиждень канікул у червні та перший тиждень у серпні місяці кожного року, починаючи з неділі 19.00год. до 19.00год.наступної неділі, з правом забирати дітей за її місцем мешкання, без присутності відповідача та його представників; перебування синів з матір`ю, щорічно, у липні місяці, не менше 14 календарних днів поспіль на період відпустки, для літнього відпочинку та оздоровлення з можливістю виїзду за межі України, з правом забирати дітей до місця мешкання позивача, без присутності відповідача та його представників. Ухвалою суду від 25 липня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального провадження. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає, оскільки перешкод для спілкування з дітьми не чинить, позивач сама покинула дітей і зникла з їх життя, з лютого 2020 року та по лютий 2021 року взагалі не з`являлась для зустрічей та спілкування з дітьми, хоча знала про наявність у молодшого сина діагнозу «дитячий церебральний параліч». В 2021 році спілкувалась з старшим сином. В 2022 році відповідач вступив до лав Національної Гвардії України, для догляду за дітьми винаймав няню, оскільки мати дітьми не займалась, в 2023 року за станом здоров`я припинив службу, тому знову повноцінно займається вихованням дітьми. Поданий позов вважає меркантильним небажанням позивача брати фінансову участь у вихованні дітей, оскільки після того як вона покинула дітей, він звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів і суд задовольнив його позовні вимоги. Ухвалою суду від 05 грудня 2023 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, пояснила, що перебувала у шлюбі з відповідачем, коли завагітніла другою дитиною, з чоловіком почались сварки, дитина народилась недоношеною, було важко, від відповідача фізичної допомоги не було, а 20.02.2020 [PERSON] вигнав її з хати, дітей забрав собі. Перший час навідувала дітей по вихідним, готувала, прала, займалась їх вихованням, потім він знову їх перевіз, змінив номер телефона старшому сину і заборонив йому з нею спілкуватись. Після початку війни доступу до дітей не було взагалі. Де навчається син їй не відомо, до суду раніше не зверталась, сподіваючись вирішити дане питання добровільно. Представник позивача, адвокат Вотінцев С.В. позовні вимоги підтримав на підставах зазначених в позові, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що не заперечує проти зустрічей матері з дітьми, проте не у спосіб нею зазначений, оскільки старший син професійно займається спортом, двічі на день має тренування та регулярні змагання, крім того не бажає спілкуватись з матір`ю. Щодо зустрічей з правом забирати молодшого сина за місцем проживання позивача, зазначив, що остання не має спеціального засобу для перевезення хворого сина, ортопедичного матрацу, крісла тощо. Також зазначив, що мати має низьку соціальну відповідальність, оскільки має приводи до органів поліції, заборгованість зі сплати аліментів. Щодо приховування дітей, вважає це наклепом, оскільки маючи спільних знайомих, позивач знала всі місця, де він проживав з дітьми, проте жодного разу з 2021 не приходила, син змінював номер телефону у зв`язку з пошкодженням мобільного телефону. Зазначив, що вимоги позову не відповідають реальним можливостям, тому, покладаючись на розсуд суду, просив встановити іншу модель зустрічей з матір`ю. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, направивши заяви про розгляд справи без їх участі, при прийнятті рішення врахувати інтереси дітей,. Представник Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації, просив розгляд справи проводити без присутності представника служби, надали висновок про визначення способів участі матері [PERSON] у вихованні малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Суд, вислухавши пояснення сторін, свідка [PERSON] , перевіривши матеріали справи та дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного висновку. Відповідно до частин восьмої-десятої статті 7 СК регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно із частинами першою, другою статті 159 СК, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , виданим Печерським районним у м.Києві відділі державної реєстрації атків цивільного стану Головного територіального управління юстиції в м.Києві, та серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м.Києві. (а.с. 8,9) Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 25.03.2020, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано.(а.с.10-13) Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 18.10.2021, місце проживання дітей - [PERSON] ,2010р.н. та [PERSON] , 2018 р.н. визначено з батьком [PERSON] (а.с.75-79) Відповідно до рішення Сквирського районного суду Київської області від 18.10.2021, з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] ,2010 р.н. та [PERSON] , 2018 р.н. в розмірі 1/3 частини доходів від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08.07.2021 і до досягнення дітьми повноліття.(а.с.80-83) Судом встановлено, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . Батько дітей [PERSON] працює у військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України м.Києва на посаді командира взводу, має стабільний дохід, є учасником бойових дій. [PERSON] є учнем 8-го класу загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №328 Оболонського району м.Києва( навчається на дистанційній формі навчання) та вихованцем ДЮСШ «Юний Спартаковець», має 2 розряд з дзюдо, був переможцем та призером чемпіонатів м.Києва та всеукраїнських турнірів, разом з батьком [PERSON] приймає активну участь у громадській діяльності ДЮСШ. Допитаний в якості свідка [PERSON] , в судовому засіданні пояснив, що проживає з батьком, з матір`ю не має бажання зустрічатись, оскільки остання не цікавиться його життям, не спілкується та не допомагає, також додав, що має обмаль вільного часу, оскільки професійно займається спортом. Малолітній [PERSON] , 2018 р.н., з 16.02.2021 перебуває на диспансерному обліку як дитина з інвалідністю. Згідно з медичним висновком від 25.01.2021, [PERSON] хворіє, діагноз: дитячий церебральний параліч, спастична диплегія, ІV рівень за GMFCS. F 88\\70, недорозвинення мовлення І рівня (G 80.1), рекомендовано спостереження у невролога, програми реабілітації, массаж, лікувальна фізкультура, ортопедична корекція, санаторно-курортне лікування.(а..57-58) З рахунків на оплату, довідок та маршрутних листів вбачається, що [PERSON] оплачував та проходив з [PERSON] комплексні програми медичної реабілітації в ПП «Центр стимуляції мозку» в 2020 році (листопад- грудень), в 2021 році (січень-червень, серпень), в 2022 році ( січень-, лютий). В серпні 2022 року- консультації медичний центр «Добробут».(а.с.97-143,146-184) Відповідно до довідки спеціального навчально-виховного комплексу «Мрія» від 22.09.2023, [PERSON] , 2018 р.н. є вихованцем вказаного закладу і знаходиться на частковому державному утриманні.(а.с.59) В судовому засіданні встановлено та не заперечувалось сторонами, що [PERSON] за станом здоров`я та розвитку потребує спеціального догляду, відповідних умов проживання та перебування. Матір дітей - [PERSON] працює в Комітеті з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти та науки України на посаді провідного спеціаліста планово-фінансового відділу, проживає в гуртожитку [ADDRESS] ), сплачує аліменти. Встановлені фактичні обставини справи на підставі поданих учасниками справи доказів свідчать про те, що між матір`ю та батьком дітей склалися неприязні стосунки і у добровільному порядку досягти згоди щодо способу участі матері, яка проживає окремо від дітей, у їх вихованні і спілкуванні із нею сторони не можуть. Позивач, яка є матір`ю дітей, хоча певний період і не спілкувалась з дітьми, проте наразі має бажання піклуватися про дітей та любить їх, позитивно характеризується( відомості про приводу до органів Національної поліції та наявності заборгованості про аліментам не підтверджені належним чином), працевлаштована, однак не має умов для перебування малолітніх дітей, в том числі дитини з інвалідністю. Обставин, які б свідчили про аморальну або неналежну поведінку матері по відношенню до дітей, що може зашкодити розвиткові дітей, судом не встановлено. Таким чином, жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право мати на спілкування із малолітніми дітьми, чи обставин, які б свідчили про спілкування матері з дітьми, яке перешкоджало б нормальному розвитку дітей, судом не встановлено, відповідачем не доведено, та матеріали справи таких доказів не містять. З метою забезпечення виключно прав та інтересів дітей Святошинська районна у м.Києві державна адміністрація 27.11.2023 рекомендувала визначити матері участь у вихованні дітей шляхом побачень ІІ та ІV неділю місяця з 10.00 до 14.00год.. Вирішуючи спір щодо участі у вихованні та порядку зустрічей матері з дітьми, суд бере до уваги передусім інтереси дітей з урахуванням конкретних обставин справи, а також керується встановленим сімейним законодавством безальтернативним принципом участі матері у спілкуванні та вихованні дітей, який може бути лише обмежений судом в інтересах дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків вимагатиме від судів ретельної перевірки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v.UKRAINE, №10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). При вирішенні питання про періодичність побачень матері з дітьми, судом враховано графік зайнятості дітей, відвідування школи, гуртків та вік дітей, час необхідний для встановлення довірливих відносин між матір`ю та дитиною, а також майбутнє дорослішання дитини. Суд приймає до уваги висновок служби у справах дітей щодо графіку побачень, разом з тим зауважує на відсутності матері у житті дітей останні роки а також відсутності за місцем проживання матері умов для перебування дітей, в тому числі дитини з інвалідністю, що унеможливлює перебування дітей за місцем її проживання та забезпечення їх спілкування за місцем проживання відповідача або в місцях загального користування в присутності відповідача, який займається та керує процесом реабілітації хворого [PERSON] . Вимога позивача про забезпечення реалізації її прав шляхом перебування синів з матір`ю під час літніх канікул ( перший тиждень червня та серпня кожного року), не відповідає якнайкращим інтересам дитини, оскільки, з урахуванням спортивної кар`єри [PERSON] та стану здоров`я [PERSON] , такий графік не сприятиме дотриманню звичних умов для дітей щодо організації, розпорядку повсякденного життя дітей і процесу реабілітації [PERSON] який встановлюють лікарі незалежно від канікул дітей. Суд вважає доцільним також визначити і час для спільного відпочинку матері з дітьми на території України у літній час ( 14 календарних днів поспіль на період її відпустки) без прив`язки до місця проживання, однак за бажанням [PERSON] та з забезпеченням умов проживання/перебування хворого [PERSON] у вільний від лікування/ реабілітації час. Визначаючи день побачень з дітьми, суд виходить того, що вихідний день неділя є вільним днем для дітей та нічого не може перешкоджати побаченням з матір`ю. Крім того, мати повинна дотримуватись режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, установлених для дітей відповідного віку. Встановлений судом спосіб участі матері у вихованні дітей не виключає можливості спілкування з ними за допомогою засобів зв`язку у зручний для дітей час. З врахуванням встановлених обставин та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наведених вище підстав. Також суд зазначає, що визначений судом спосіб участі матері у вихованні та спілкуванні з синами, з урахуванням вікових змін дітей, їх розвитку та потреб чи у випадку виникнення негативних наслідків для дітей за результатами спілкування з матір`ю, може бути змінений в майбутньому за позовом батьків за наявності відповідних підстав. Одночасно суд зазначає, що дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у спілкуванні з дитиною та її вихованні у інший спосіб шляхом досягнення згоди між позивачем та відповідачем.

Outcome: partial