Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

В провадженні Галицького районного суду м. Львова перебували матеріали справи за позовом [PERSON] ,\~ [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання права власності в порядку спадкування та стягнення грошових коштів. \~ \~ \~ \~Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 27 лютого 2024 року позов було\~ задоволено\~повністю.\~Визнано за\~ [PERSON] в\~порядку спадкування\~за законом\~після смерті\~батька [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] \~,\~право власності\~на недоотриману\~доплату до\~пенсії за\~період з\~01.04.2019\~року по\~30.09.2022\~року у\~розмірі 68\~625,98\~грн.\~Стягнуто з\~Головного управління\~Пенсійного фонду\~України у\~Львівській області\~на користь\~ [PERSON] ,\~грошові кошти,\~набуті ним\~в порядку\~спадкування у\~вигляді недоотриманої\~доплати до\~пенсії за\~період з\~01.04.2019\~року по\~30.09.2022\~року у\~розмірі 68\~625\~грн.\~98\~коп.\~Визнано за\~ [PERSON] в\~порядку спадкування\~за законом\~після смерті\~сина [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] ,\~право власності\~на недоотриману\~доплату до\~пенсії за\~період з\~01.04.2019\~року по\~30.09.2022\~року у\~розмірі 34\~312,99\~грн.\~Стягнуто з\~Головного управління\~Пенсійного фонду\~України у\~Львівській області\~на користь\~ [PERSON] ,\~грошові кошти,\~набуті нею\~в порядку\~спадкування у\~вигляді недоотриманої\~доплати до\~пенсії \~за період\~з 01.04.2019\~року по\~30.09.2022\~року у\~розмірі 34312\~грн.\~99\~коп. 01.03.2024\~року представником\~ позивачів\~адвокатом Пилипцем\~Р.Ю. було подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення. Свої вимоги останній мотивував тим, що в результаті розгляду справи позивачем [PERSON] було понесено витрати на професійну допомогу адвоката. Відтак, просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у поданій заяві просив провести судове засідання без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, подала до суду заперечення, у яких зазначила що заявником не надано детального опису виконаних робіт, пов`язаних з наданням правової допомоги, а лише їх перелік. Крім того, заявником не надано жодних доказів оплати вказаних послуг позивачем. З огляду на наведене, просила у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити повністю. Дослідивши матеріали заявленого клопотання, суд дійшов до висновку про необхідність його задоволення виходячи з наступного. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст. 2 ЦПК України). Судові витрати, відповідно до ст. 133 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому, згідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Положеннями статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат. Водночас суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання. Указані висновки узгоджуються із позицією Великої Палати Верховного Суду щодо порядку стягнення витрат на правову допомогу, викладеною у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15. З матеріалів заяви про ухвалення додаткового рішення вбачається, що 20.09.2023 року між позивачем [PERSON] та адвокатом Пилипцем Р.Ю. було укладено договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № 32/23. Відповідно до пунктів 4.1-4.2 вказаного договору, за надання правової допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар. Розмір гонорару встановлюється у фіксованому розмірі та становить 5000,00 грн. та має бути сплачений клієнтом впродовж строку дії договору, але не пізніше 10 календарних днів з дня набрання законної сили рішенням суду у справі про визнання права власності та стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області грошових коштів, набутих в порядку спадкування. Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг від 29.02.2024 року, адвокатом були надані послуги у сфері права, а саме: -консультація з питань, що пов`язані з визнанням права власності та стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування; -ознайомлення з матеріалами (документами); -вивчення судової практики в аналогічних спорах; -підготовка проекту позовної заяви та подання її до суду; -підготовка проекту відповіді на відзив на та подання її до суду; -участь у судових засіданнях; -підготовка та подання до суду заяви про стягнення витрат на правову допомогу шляхом ухвалення додаткового рішення. Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 року по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 року по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Частинами першою та другою статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв Відповідно до правових позицій Верховного суду, викладених у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі N 755/9215/15-ц та від 07.07.2021 у справі N 910/12876/19у розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Фіксований розмір гонорару означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону N 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Враховуючи категорію справи, її складність, наявність відзиву та відповіді на відзив, кількість судових засідань та обсяги матеріалів справи, предмет спору, характер та обсяг виконаної роботи адвокатом, принцип співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, критерій розумності їхнього розміру, суд вважає, що заявлений представником позивача розмір витрат на правничу допомогу в сумі 5000 гривень є логічним, співмірним та справедливим, а відтак і таким, що підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved