Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

08.03.2024 року до суду надійшла заява адвоката Калініна С.К., представника [PERSON] , про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] , представник позивача адвокат Калінін Сергій Костянтинович до товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК», третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Справа призначена до розгляду на 18.03.2024 року . Відповідно до поданої заяви заявник просить ухвалити додаткове рішення та стягнути із відповідача на користь [PERSON] , судові витрати по оплаті послуг Адвокатського бюро «Калінін і партнери» за надання професійної правничої правової допомоги в сумі 5 500 грн. В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на наступне: 29.02.2024 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області було ухвалене рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] , представник позивача адвокат Калінін Сергій Костянтинович до товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК», третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович , про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, яким позовні вимоги були задоволені. Проте при ухваленні рішення суд не вирішив питання про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, т а судом при прийняття рішення не враховані докази, які 22.02.2024 року представником позивача зареєстровані в системі «Електронний суд», що й стало підставою для подання даної заяви. В судове засідання сторони не з`явились, про дату час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Вирішуючи вимоги за заявою про ухвалення додаткового рішення про відшкодування понесених судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до пп. 3 п.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо не вирішене питання про судові витрати. Відповідно до абзацу 2. ч. 2 ст. 259 СК України - Суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті. Враховуючи, що представником позивача в позовній заяві поставлені вимоги про відшкодування витрат на правовому допомогу та 22.02.2023 року представником відповідача надані такі докази, суд приходить до висновку, що існують підстави для ухвалення додаткового рішення в частині розподілу понесених судових витрат за надання правової допомоги. При цьому питання щодо розподілу судових витрат по сплаті судового збору судом вирішені в ухваленому рішенні. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат за надання правової допомоги суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.1, 2, 3, 4 , 5 ст. 137 ЦПК України - Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України - При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. З урахування зазначеного вище, вирішуючи питання про відшкодування понесених позивачем судових витрат за надання правової допомоги, суд виходить з наступного. Матеріали цивільної справи містять копію договору 15.11.2023 року про надання правничої допомоги, укладений між адвокатським бюро «Калінін і партнери»» і [PERSON]. додаток № 1 до договору № б/н23 від 15.11.2023 року про надання правничої допомоги, акт виконаних робіт, де детально описано які послуги надавались адвокатом, їх тривалість та вартість, а також копії платіжної інструкцій №@2PL993582 про сплату [PERSON] , 1000.00 грн., за договором № б/н23 від 15.11.2023 року. також 22.02.2024 року до суду надійшла копія платіжної інструкції № @2PL221179 від 18.01.2024 року на суму 4 500.00 грн. При ухвалені рішення з відповідача на користь стягнено 1000 .00 на відшкодування понесених судових витрат за надання правової допомоги. Вирішуючи питання про стягнення понесених судових витрат в сумі 4 500.00 грн. за платіжною інструкцією № @2PL221179 від 18.01.2024 суд виходить з наступного. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Заявником надані докази на підтвердження понесення витрат за надання правової допомоги в загальній сумі 5 500.00 грн. ( 1 000.00 грн і 4 500.00 грн) Вирішуючи питання щодо розміру стягнення понесених судових витрат за надання позивачеві правової допомоги, суд виходить з наступного. У постанові Великої Палати Верховного суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц та у постанові Верховного суду від 18 серпня 2021 року у справі № 300/3178/20 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї що лише підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Судом враховується, що справа не є складною та відноситься до категорії малозначних, справа розглядалась протягом не значного періоду часу без виклику учасників розгляду справи. Також судом враховується що адвокатом зібрані всі необхідні докази для розгляду справи, що надало можливість суду розглянути спір в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін та витребування додаткових доказів. а також та обставина, що відповідачем не подана заява про зменшення судових витрат. З урахуванням всіх вищенаведених обставин, а також пропорційності понесених судових витрат відносно предмета спору, суд приходить до висновку про задоволення вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат за надання правової допомоги. Та вважає за можливе стягнути їх в загальній сумі 4 500.00 грн.. оскільки 1000.00 грн., на відшкодування понесених с удових витрат стягнена при ухваленні рішення від 29.02.2024 року.

Outcome: approved