Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна служба "Респект" звернулось до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 18 798,42 грн., яка утворилась за період з 26.10.2020р. по 31.03.2022р., а також судові витрати. В обґрунтування позову зазначило, що на підставі Договору про передачу житлового будинку секції 6 з вбудовано-прибудованими приміщеннями на перетині [ADDRESS] з балансу на баланс від 30.11.2017р. секцію №6 багатоповерхового будинку по [ADDRESS] , було передано на баланс позивача для здійснення утримання будинку та прибудинкової території. Відповідно до Акту прийому-передачі закінченого будівництва житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями на перетині вул. Боженка та Лабораторної в Голосіївському районі м. Києва 6 секція та підземного паркінгу від 30.11.2017р., секцію № 6 та підземний паркінг багатоповерхового будинку по [ADDRESS] передано на утримання позивача. 26.10.2020р. між позивачем та відповідачем укладено Договір про надання послуг з утримання паркомісць і споруд у підземному паркінгу. Свої обов`язки по оплаті витрат на утримання паркомісця відповідач не виконує належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість. Оскільки в добровільному порядку відповідач не сплачує заборгованість, ТОВ «Експлуатаційна служба «Респект» звернулось до суду за захистом права, яке вважає порушеним, та просить стягнути заборгованість за надані послуги. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 28.11.2023р. відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися поштою без отримання відповідачем. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом приходить до наступних висновків. Так судом встановлено, що відповідач є власником машиномісця за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. 26.11.2020р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна служби «Респект», як виконавцем, та [PERSON] , як споживачем, укладено Договір №23 про надання послуг з утримання паркомісць і споруд у підземною паркінгу, предметом якого стало забезпечення виконавцем надання послуг з утримання паркомісць і споруд підземному паркінгу, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а споживачем своєчасної оплати цих послуг у строк та на умовах, передбачених Договором. Статтею 2 Договору сторони визначили, що вартість щомісячної плати за надані експлуатаційні послуги становить 55,14 грн. за 1 кв.м. площі паркомісця. Вартість щомісячних комунальних послуг (централізоване опалення, постачання холодної води і водовідведення, електропостачання) входить до складу вартості щомісячної плати за надані експлуатаційні послуги, вказаної в п. 2.1. Договору. В разі зміни факторів, які впливають на ціну, сторони вносять відповідні зміни шляхом укладення додаткових угод до Договору. Згідно з п. 3.1. Договору послуги оплачуються споживачем у безготівковій формі на підставі рахунку виконавця на поточний рахунок, який зазначено у платіжному повідомленні, що надається споживачеві кожного місяця. Оплата послуг споживачем здійснюється не пізніше 15 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Нормою частини 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За статтею 610 Цивільного кодексу України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. У відповідності до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуги з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Частина 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 вказаного Закону споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, а з таким правом споживача прямо кореспондується і його обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону). Відповідач споживає житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території (квартплата), про що отримує від позивача відповідні рахунки на оплату. У відповідності до ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежно ї якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. У разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя для перевірки якості наданих послуг. Порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача. Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості. Відповідач у встановленому законом порядку не відмовився від надання послуг позивачем, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості відповідно до порядку, визначеному ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що б дало підстави для звільнення від їх оплати, відповідачем надано не було. Разом з тим, відповідач не сплачує вказані послуги належним чином, у зв`язку з чим у нього виникла перед позивачем заборгованість. Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача перед ним станом на 15.11.2023р. складає 18 798,42 грн. Відповідач контррозрахунку суми боргу до матеріалів справи не надав. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої особи (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Отже, позивач і відповідач є сторонами у зобов`язанні, а згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявності заборгованості за спожиті послуги з утримання будинку та прибудинкової території. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Висновки суду щодо розподілу судових витрат Відповідно до приписів пункту 1 частини першої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (стаття 133 ЦПК України). Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. за подання позову майнового характеру, а тому, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вся сума в розмірі 2 684,00 грн. Крім того, в матеріалах справи наявний Договір про надання професійної (правничої) допомоги від 02.10.2023 p., укладений між ТОВ «Експлуатаційна служба «Респект» та Адвокатським об`єднанням «АО», де Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати професійну правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а замовник зобов`язується оплатити замовлення в порядку та строк, обумовлені сторонами. 11.10.2023р. між сторонами Договору укладена Додаткова угода №2, за якою сторони Договору дійшли згоди та визначили об`єм правничої допомоги по стягненню заборгованості за комунальні послуги, надані [PERSON] (власник паркінг/гараж № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] ), а саме ТОВ «ЕС «Респект» надані наступні правничі послуги: збір необхідної інформації та доказів, формування правової позиції; підготування позовної заяви та розрахунку заборгованості, підготовлені та направлені листи та інші процесуальні документи, представництво інтересів клієнта в Голосіївському районному суді міста Києва. Згідно п. 5 Додаткової угоди №2 від 11.10.2023р. визначено, що за надані правничі послуги гонорар складає 5 000,00 грн., розрахунок за надання правничих послуг буде проведений клієнтом упродовж 30 днів після набрання законної сили рішення. Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16. Враховуючи викладене, а також те, що між позивачем та адвокатським об`єднанням за договором узгоджено оплату послуг після набрання рішенням законної сили, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Outcome: approved