Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

1. Зміст позовних вимог. В грудні 2023 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 05 грудня 2020 року Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) між нею та [PERSON] був зареєстрований\~шлюб.\~Від цього\~шлюбу спільних\~дітей вони\~не мають.\~Подружнє життя [PERSON] з відповідачем не склалося, вони припинили шлюбні відносини. На даний час шлюб існує виключно формально та його збереження є неможливими. Тому [PERSON] просить розірвати шлюб. 2. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач надала до суду заяву, якою підтримала пред`явлений позов та просила суд його задовольнити у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. Про час та місце розгляду цивільної справи повідомлявся належним чином. 3. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2023 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 квітня 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання, суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 05 грудня 2020 року Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб,\~про що\~зроблено відповідний\~актовий запис\~№694. Від цього шлюбу спільних неповнолітніх дітей вони не мають. Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.11 «Припинення шлюбу» СК України. 5. Оцінка судом доказів та аргументів сторін. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ч.3 та ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушення до припинення шлюбних відносин або примушення до їх збереження не може мати місце. У відповідності до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач не може жити однією сім`єю з відповідачем. Відновлювати відносини не бажає. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси позивача. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. 6. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч.1, ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №1 від 13 грудня 2023 року (а.с.1) вбачається, що при пред`явленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 1073 гривень 60 копійок. Пред`явлений нею позов задоволений. Разом з цим, з копії посвідчення серії [NUMBER] (а.с.9) вбачається, що [PERSON] має статус особи з інвалідністю другої групи. Тому на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору. Таким чином, обов`язок зі сплати судового збору покладається на відповідача, який звільнений від його сплати на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тобто не зобов`язаний здійснювати сплату до державного бюджету такого платежу. Враховуючи, що відповідна сума судового збору сплачена позивачем за подання позовної заяви, тобто має місце переплата судового збору. Тому, відповідна сума судового збору має бути повернута позивачу за рахунок коштів державного бюджету. На підставі викладеного та

Outcome: approved