Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

02.10.2023 року вищевказана позовна заява була подана позивачем до Малиновського районного суду м. Одеси, у якій він просив суд: визнати поважними причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його батька, [PERSON] , який помер [INFO] ; визначити [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] , терміном у три місяці з часу набрання рішення суду законної сили. 02.10.2023 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями Малиновського районного суду м. Одеси, справу розподілено судді Малиновського районного суду м. Одеси Бобуйку І.А. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 03.10.2023 року відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого судового засідання. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 08.11.2023 року замінено відповідача - з Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради на Одеську міську раду. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 07.02.2024 року залучено до розгляду цивільної справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] . Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 05.03.2024 року підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті. 28.03.2024 року представник позивачки подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його особистої участі та участі позивачки на підставі наявних документів, позовні вимоги просила задовольнити, проти заочного рішення не заперечував. 28.03.2024 року Одеська міська рада у судове засідання не з`явилася, про місце, час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомили. 28.03.2024 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2\~ст. 191 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Правовідносини між сторонами виникли внаслідок виникнення права на спадкування, та регулюються Книгою 6\~Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем щодо майна померлого батька [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно Свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 25 вересня 2020 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зареєстровано смерть [PERSON] , [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №9495. Померлому, [PERSON] , [INFO] , належала на праві власності квартира за адресою: [ADDRESS] , на підставі Договору дарування від 31 січня 2014 року посвідченого державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Савицькою О.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за №2-75, в якій він на постійній основі і проживав. Судом встановлено, що після смерті батька, позивач звернувся до Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Космонавтів, 11-а, з заявою про відкриття спадщини. 20.01.2022 року Київською державною нотаріальною конторою у місті Одеса заведено спадкову справу 37/2022 відносно майна померлого батька. Проте, 06 вересня 2023 року державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Лєсогоровим Д.О. винесено рішення про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Постанова мотивована тим, що заява [PERSON] про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] надійшла після спливу строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, також [PERSON] не проживав разом зі спадкодавцем - [PERSON] на час відкриття спадщини. Державним нотаріусом у своєму рішенні роз?яснено, що згідно зі ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно інформаційного листа державного нотаріуса Лєсогорова Д.О. від 02.10.2023 року вих.№5325/02-14, станом на 02 жовтня 2023 року інших заяв про прийняття спадщини до майна померлого [INFO] [PERSON] до Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса не надходило. Судом встановлено, що несвоєчасному зверненню до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини послугували ті (поважні) обставини, що позивач є військовослужбовцем. 27.02.2019 року позивач був взятий на військовий облік при [INFO] , про що свідчить відповідна відмітка у військовому квитку. Позивач - [PERSON] є учасником бойових дій, що підтверджує посвідчення серія [NUMBER] . Починаючи з 27.06.2019 року по теперішній час перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] . Судом встановлено, що в період починаючи з 28.08.2019 року по 23.09.2019 рік, з 08.10.2019 року по 11.06.2020 рік, з 18.12.2020 року по 29.04.2021 рік, з 18.05.2021 року по 22.09.2021 рік, безпосередньо брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів. (додається). Судом встановлено, що позивач зареєстрований та постійно проживав в квартирі за адресою: [ADDRESS] , з 16 грудня 1991 року. Тобто позивач постійно проживав разом з батьком в одному будинку та одному під?їзді, починаючи з дня оформлення спадкової квартири. Вказане супроводжується також тим, що померлий батько починаючи з 2013 року переніс інсульт головного мозку, та через тяжкий стан здоров?я потребував постійного догляду. Через ці обставини позивач постійно проживав разом зі своїм батьком, та здійснював постійний догляд за ним. Судом встановлено, що через об?єктивну неможливість вчасного звернення до нотаріуса, позивачу необхідний додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька, який помер [INFO] , терміном у три місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до змісту статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов?язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов?язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. У той же час кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (частина друга статті 1258 ЦК України). За правилами частини першої статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно ст.. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов?язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов?язані з об?єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року зазначено, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватися правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Виходячи із сформованої практики цього ж Суду, стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті, є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців 1 місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов?язані, зокрема, з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Законодавство не встановлює перелік поважних причин, тому вони визначаються поважними на думку суду в кожному конкретному випадку. Головною ознакою поважних причин є те, що вони роблять своєчасне звернення про прийняття спадщини неможливим. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. 24 лютого 2022 року у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України N?64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в Україні продовжувався Указами Президента України та діяв на момент звернення до суду з цим позовом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальної цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Одночасно дотримання принципу «пропорційності», визначено практикою застосування норм права Європейським судом з прав людини передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв?язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Згідно правової позиції, висловленій Верховним судом України при розгляді справи № 6-1486цс15 поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов?язані з об?єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30. 05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Суд звертає увагу, що в разі не визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, вказане зумовить перехід права власності на спадкове майно до держави в особі органу місцевого самоврядування на території якого воно знаходиться, що є неприпустимим для позивача. На підставі викладеного, враховуючи ті обставини, що: позивач не мав об?єктивної можливості завчасно звернутись до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини після померлого батька; постійно проживав разом з батьком до прийняття на військову службу; на час смерті батька перебував в лавах ЗСУ та брав безпосередню участь у бойових діях; є єдиним хто звернувся до нотаріуса про прийняття спадщини; є спадкоємцем відносно майна померлого батька, - вважаю, що йому слід поновити пропущений строк. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, причини пропуску до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини є поважними, тому вважаю можливим визначити позивачу трьохмісячний строк, який є достатнім для подання заяви про прийняття спадщини. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами. Відповідно до ч. 1, 5\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі ст.ст. 16, 1220, 1222, 1223, 1227, 1258, 1261, 1268, 1270, 1272, ЦК України,

Outcome: approved