Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

11 жовтня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та гарантія») звернулось до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою про визнання права вимоги, визнання незаконними дії, визнання недійсними договорів, визнання незаконним та скасування рішення. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що 03.05.2012 - між ПАТ «Український Бізнес Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 458-Р. З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов`язань за кредитним договором № 458-Р від 03.05.2012 [PERSON] передав, а банк прийняв в іпотеку житловий будинок загальною площею 193,2 кв.м., житловою площею 118,1 кв.м. та земельну ділянку, загальною площею 0,1000 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Вартість предмета іпотеки за домовленістю сторін договору іпотеки на дату укладення договору іпотеки складала 482130,00 грн. Також з метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов`язань за кредитним договором № 458-Р, 03.05.2012 був укладений між банком та [PERSON] договір поруки № 6-П. Зазначає, що [PERSON] жодного разу не заперечував факт укладання кредитного договору між сторонами. Тобто факт укладання сторонами кредитного договору № 458-Р [PERSON] визнається. Зобов`язання за договором не виконуються, до цього часу кошти не повернуті. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 164 від 25.12.2014 з 26.12.2014 розпочато процедуру виведення банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації та призначено уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Український Бізнес Банк» - Бобчука І.П . Постановою правління Національного банку України № 265 від 23.04.2015 постановлено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати банк. На підставі постанови правління Національного банку України № 265 від 23.04.2015 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Український Бізнес Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 24.04.2015 прийнято рішення № 87, яким з 24.04.2015 розпочато процедуру ліквідації банку. Рішенням № 14 від 08.12.2015 прийнятим на підставі акту від 08.12.2015 про встановлення факту нікчемності договору факторингу ФГВФО визнано нікчемними спірний договір факторингу та договори про відступлення права вимоги за іпотечним договором та договором поруки з моменту їх укладення. 09.12.2015 банком на адресу ТОВ «Велес-Д» надіслано вимогу № 8387 про повернення позивачу всіх грошових коштів, які були перераховані боржниками (позичальниками банку за кредитними договорами) на користь відповідача; надати банку розгорнутий розрахунок платежів, сплачених боржником (позичальниками банку за кредитним договорам) на користь Товариства відповідно до умов договорів факторингу, із зазначенням суми і дати перерахунку - по кожному боржнику; надати банку всю документально підтверджену інформацію, яка стосується виконання боржниками (позичальниками банку за кредитними договорами) грошових зобов`язань на користь Товариства відповідно до умов договорів факторингу, зокрема договору факторингу; повідомити всіх боржників (позичальників банку за кредитними договорами), які сплачують заборгованість на користь Товариства відповідно до умов договорів факторингу, про припинення виконання грошових зобов`язань на користь Товариства; повернути банку оригінали всіх кредитних договорів та договорів забезпечення (іпотеки, застави, поруки, тощо) додатків до них та інших документів пов`язаних з виконанням сторонами умов цього договору. Заявлені вимоги підлягали виконанню протягом 7 днів з моменти отримання цієї вимоги. Вказане рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку не оскаржене відповідачем у встановленому чинним законодавством України порядку. Ринкова вартість активу банку у вигляді права вимоги за кредитним договором № 458-Р від 03.05.2012 перевищує ціну продажу цього активу більше ніж на 97%, існують підстави, з якими приписи частини 2 та 3 ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачають нікчемність договору факторингу та перелічених договорів про відступлення права вимоги за договорами забезпечення. 28.11.2016 рішенням Господарського суду міста Києва було задоволено позов ПАТ «Український Бізнес Банк» про застосування наслідків нікчемного правочину. Зобов`язано ТОВ «Велес-Д» повернути ПАТ «Український Бізнес Банк» документи згідно переліку, що містяться в акті прийому-передачі документів від 08.12.2014 до договору факторингу №17 від 08.12.2014. 29.09.2020 ухвалою Господарського суду міста Києва у справі № 910/19091/16 заяву про заміну сторони було задоволено, та замінено стягувача у справі № 910/19091/16 ПАТ «Український Бізнес Банк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Довіра та гарантія». 08.05.2020 прийнято рішення щодо припинення ПАТ «Український Бізнес Банк». 01.07.2019 відбувся аукціон, за результатами проведення якого переможцем було визнано ТОВ «ФК «Довіра та гарантія». 29.07.2019 між ПАТ «Український Бізнес Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» (новий кредитор) було укладено договір № UA-EA-2019-06-19-000095-b про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги. 29.07.2019 ПАТ «Український Бізнес Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» було укладено договір про відступлення прав за договорами іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О., реєстровий № 12. Позивач зазначає, що не зважаючи на вимогу ФГВФО, Рішенням № 14 від 08.12.2015 прийнятим на підставі акту від 08.12.2015 про встановлення факту нікчемності договору факторингу, яким визнано нікчемними спірний договір факторингу та договори про відступлення права вимоги за іпотечним договором та договором поруки з моменту їх укладення державними реєстраторами розпочалися протиправні дії. Предметом іпотеки є житловий будинок загальною площею 193,20 кв.м., житловою площею 118,1 кв.м., та земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер 1414100000:01:014:0422 що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З вказаним майном яке було передано в іпотеку ПАТ «Український Бізнес Банк», було вчинено ряд дій щодо припинення в реєстрі об`єктів нерухомості, яка виступала предметом забезпечення за іпотечним договором від 03.05.2012 № 1315 посвідченим приватним нотаріусом Слов`янського нотаріального округу Донецької області Соловар В.І. Такі дії є незаконними та такими, що порушують права та законні інтереси позивача, як нового кредитора за кредитним договором № 458-Р від 03.05.2012, оскільки внаслідок прийняття рішення про припинення записів про іпотеку та обтяження за ПАТ «Український Бізнес Банк», новий кредитор на теперішній час позбавлений можливості звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором позичальника [PERSON] , кредит якого досі погашений не був та таким чином залишився без забезпечення, що порушує права позивача на отримання задоволення з вартості предмету іпотеки. Зауважує, що з урахуванням положень ст.ст. 215, 216 ЦК України та ст.ст. 1, 33, 37 ЗУ «Про іпотеку» можна дійти до висновку, що право на здійснення правомочностей щодо звернення стягнення належить виключно законному та дійсному іпотекодержателю - особі, яка є кредитором за основним зобов`язанням. Враховуючи положення ст. 216 ЦК України, а також факт недійсності договору факторингу №17 відповідно до умов якого клієнт продає (переуступає) фактору право вимоги до боржника, які включають в себе кредитний договір № 458-Р від 03.05.2012 укладений між ПАТ «Український Бізнес Банк» та [PERSON] , ТОВ «Велес-Д» не набуло у встановленому законом порядку прав іпотекодержателя. Вказане свідчить про те, що ТОВ «Велес-Д» не мав будь-яких прав та законних підстав здійснювати реєстраційні дії на об`єкти нерухомого майна, а тому такі дії є незаконними, а реєстраційні дії, які були вчинені за наслідком таких незаконних дій ТОВ «Велес-Д» підлягають визнанню протиправними та скасуванню. Позивач стверджує про безпідставність вилучення записів про обтяження та іпотеку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яке перебувало в іпотеці ПАТ «Український Бізнес Банк». Всі зазначені вище дії, які були зареєстровані державними реєстраторами не могли бути проведені без наявності згоди законного іпотекодержателя - ПАТ «Український Бізнес Банк». А за умови, якби виконання недійсних правочинів не було здійснено, всіх зазначених реєстраційних дій би не було проведено. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд: визнати за позивачем право вимоги за кредитним договором № 458-Р, який був укладений 03.05.2012 між ПАТ «Український Бізнес Банк» та [PERSON] в сумі 460922,03 грн, з яких заборгованість становить: прострочене тіло - 142881,21 грн, прострочені відсотки - 234903,50 грн, прострочена комісія - 83137,32 грн. Визнати за позивачем право вимоги та право іпотекодержателя за договором іпотеки від 03.05.2012 №1315, посвідчений приватним нотаріусом Слов`янського нотаріального округу Соловар В.І. на об`єкти нерухомого майна: житловий будинок загальною площею 193,20 кв.м., житловою площею 118,1 кв.м та земельну ділянку, загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер 1414100000:01:014:0422, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Визнати недійсними договір купівлі продажу земельної ділянки. Визнати недійсними договір купівлі продажу житлового будинку. Відновити становище сторін, яке існувало до порушення права шляхом скасування рішення у сфері державної реєстрації щодо реєстрації права власності, іпотеки та іпотекодержателя, обтяжень, припинення іпотеки, припинення обтяжень, припинення об`єктів нерухомого майна, та зміни об`єктів нерухомого майна, а саме записи щодо наступних об`єктів нерухомого майна, а саме: рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумовської Марини Анатоліївни, яким змінено іпотекодержателя АБ «Український Бізнес Банк» на іптекодержателя ТОВ «Велес-Д» та застосовувати наслідки недійсності правочину. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, однак не використала свого права на безпосередню участь в судовому засіданні. Представник позивача надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність та позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Білогуров О.В. в судовому засіданні, що здійснювалося в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення «EasyCon», просив відмовити у позові у повному обсязі та надав аналогічні пояснення, викладені в своєму відзиві на позовну заяву. За змістом відзиву на позовну заяву, позовні вимоги не визнаються в повному обсязі. На обґрунтування своєї позиції представник відповідача зазначає, що 13.11.2017 між [PERSON] та [PERSON] були укладені договори купівлі-продажу будинку та земельної ділянки. Відчуження було здійснене не іпотекодавцем, а спадкоємцем іпотекодавця. На момент оформлення спадщини (05.07.2016) і на момент укладення договорів (13.11.2017) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були відсутні записи про обтяження чи іпотеку на будинок і земельну ділянку по [ADDRESS] . Сторонам договору не було відомо про наявність жодних обтяжень чи іпотек. Договір купівлі-продажу земельної ділянки та договір купівлі-продажу житлового будинку повністю відповідають вимогам чинного законодавства, укладені відповідно до вимог ЦК України, підписані сторонами, які досягли згоди з усіх його істотних умов та мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення сторін було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, у зв`язку з чим відсутні підстави визнання договорів недійсними. Позивачем не надано доказів правових підстав визнання договорів недійсним не доведено тих обставин, на які він посилається, як на підставу своїх вимог. Вважає, що позов ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» подано з пропуском встановленого строку позовної давності, відповідно до всіх заявлених вимог виходячи з наступного. У справі позивач довідався про «нібито порушене право» з укладанням договору між ним та ПАТ «Український Бізнес Банк» Договору №UA-EA-20019-06-19- 000095-b про відступлення купівлі-продажу (прав вимоги) від 29.07.2019 та договору про відступлення прав за договорами іпотеки від 29.07.2019 перейшло право вимоги за Кредитним договором №458-Р від 03.05.2012, укладеним між ПАТ «Український Бізнес Банк» та [PERSON] , та договором іпотеки від 03.05.2012, реєстровий №1315, укладеним між ПАТ «Український Бізнес Банк» та [PERSON] . Однак, беручи до уваги та застосовуючи положення ч. 1 ст. 261 ЦК, спірний договір купівлі-продажу квартири було укладено 13.11.2017, договір про відступлення прав за договорами іпотеки від 29.07.2019, а із зазначеним позовом до суду позивач звернувся тільки в жовтні 2022 року, тобто зі спливом строку позовної давності. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила чинного законодавства відповідно до ЦПК України про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» набуло право вимоги за кредитним договором без права вимоги за договором іпотеки. Позивачем не доведено факт порушення його прав та таким, що не знайшов свого підтвердження доказами в позовній заяві та в матеріалах цивільної справи. Не додано до позовної заяви докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Доводи вважаємо недоведеними. Боржником не надано аргументації що призвело до порушення його прав, та саме які права його порушені, відсутні правові підстави. Обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та є неефективним. Подані позивачем до позовної заяви документи та докази не підтверджують факт передачі права вимоги та перехід права вимоги за Договором іпотеки від 03.05.2012, реєстровий №1315 до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», оскільки позивач всупереч ст. ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України не довів це належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. В якості доказу для обґрунтування позовних вимог позивач надає копію нотаріально посвідченого Договору про відступлення прав за договорами іпотеки від 29.07.2019, реєстровий №12. Зазначає, що в Договорі № UA-TA-2019-06-19-000095-b про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 29.07.2019 не вказано, що за цим договором відступаються права вимоги за Договором іпотеки від 03.05.2012, реєстровий №1315, або іншими договорами забезпечення. Тобто права вимоги за цим іпотечним договором не передані ТОВ «ФК «Довіра та гарантія». Позивач не надав до позовної заяви Додаток №1 (Договори іпотеки) до Договору про відступлення прав за договорами іпотеки від 29.07.2019, реєстровий №12. У зв`язку з чим відсутні будь-які докази, що до вищевказаного переліку іпотечних договорів, що міститься у Додатку №1, включений Договір іпотеки від 03.05.2012, реєстровий №1315. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на день укладання договору відступлення прав за договорам іпотеки (29.07.2019) відсутні записи про іпотеку та заборону відчуження за договором іпотеки від 03.05.2012, реєстровий № 1315. Однак, зареєстровані припинення цих записів від 03.12.2015. Окрім того, станом на 29.07.2019 в реєстрі зареєстровано право власності за іншою особою - [PERSON] , на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: [ADDRESS] , від 13.11.2017, укладені між [PERSON] та [PERSON] . Що підтверджує недійсність переданої за Договором відступлення права вимоги за іпотечними договорами, а саме за договором іпотеки від 03.05.2012, реєстровий № 1315. Тобто, на час укладання Договору про відступлення прав за договорами іпотеки (29.07.2019) ПАТ «Український Бізнес Банк» не мав прав вимоги за договором іпотеки від 03.05.2012, реєстровий №1315, у зв`язку з чим не міг і передати це право ТОВ «ФК «Довіра та гарантія». Первісний іпотекодержатель ПАТ «Український Бізнес Банк» був припинений 08.05.2020, і до 29.07.2019 ним не вживались жодні заходи щодо оскарження рішень державних реєстраторів та оскарження укладених вищевказаних договорів. Наведене свідчить про безпідставність позовних вимог позивача. Зазначає, що відсутні докази переходу до позивача права вимоги за договором іпотеки від 03.05.2012, реєстровий №1315, та, як наслідок, порушення у зв`язку з цим його прав іпотекодержателя. Запис про іпотеку не може бути відновлений з моменту вчинення первинного запису («заднім числом»), а підлягає відновленню з моменту вчинення запису про таке відновлення. На момент укладення договорів відступлення права вимоги записи про іпотеку та заборону відчуження в Державному реєстрі прав на нерухоме майно припинені, відповідно до вимог чинного законодавства. Зазначає, що іпотекодавцем за договором іпотеки від 03.05.2012, реєстровий №1315 була [PERSON] , яка померла [INFO] , якій належав будинок і земельна ділянка по [ADDRESS] . Після її смерті право власності на будинок та земельну ділянку в порядку спадкування за законом набув її син [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05.07.2016. На підставі норм ст.ст.1281, 1282 ЦК кредитор зобов`язаний був заявити вимоги до спадкоємців. Разом з тим положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст.1281 ЦК щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Вважає, що кредитор спадкодавця, не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, і позбавлений права вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Дементьєва Л.В. у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Представником відповідача надано відзив на позовну заяву. За змістом відзиву позовні вимоги не визнаються в повному обсязі. На обґрунтування своєї позиції представник відповідача зазначає, що [PERSON] вважає, що відсутні фактичні та правові підстави для задоволення позову. [PERSON] вважає, що позивач ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» не довело правомірність звернення до суду з даним позовом. Вважає, що в даному випадку відсутні докази порушення, невизнання або оспорення прав ТОВ «ФК «Довіра та гарантія». З одного боку, підставою для звернення до суду позивач зазначає перехід до нього прав вимоги за Кредитним договором №458-р від 03.05.2012 та Договором іпотеки від 03.05.2012, реєстровий №1315. А з іншого боку, просить суд визнати за ним право вимоги за вищевказаними договорами. Вважає, що до позивача не перейшло право вимоги за договором іпотеки від 03.05.2012, реєстровий №1315, оскільки позивач всупереч ст. ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України не довів це належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. Зазначає, що в самому тексті договору про відступлення прав за договорами іпотеки від 29.07.2019, реєстровий №12 не вказано, що за цим договором відступаються права вимоги за договором іпотеки від 03.05.2012, реєстровий №1315. Позивач не надав до позовної заяви Додаток №1 (договори іпотеки) до договору про відступлення прав за договорами іпотеки від 29.07.2019, реєстровий №12. Таким чином, відсутні будь-які докази, що до вищевказаного переліку іпотечних договорів, що міститься у Додатку №1, включений Договір іпотеки від 03.05.2012, реєстровий №1315. Зазначення в позовній заяві посилання на сайт torgi.fg.gov.ua не є доказом в розумінні ст. ст. 76, 100 ЦПК України, оскільки не є ні письмовим, ні електронним доказом. Вважає, що відсутні докази переходу до позивача права вимоги за Договором іпотеки від 03.05.2012, реєстровий №1315 та, як наслідок, порушення у зв`язку з цим його прав іпотекодержателя. Позивач просить скасувати рішення про внесення до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про зміну Іпотекодержателя за Договором іпотеки від 03.05.2012 №1315, а саме ПАТ «Український Бізнес Банк» змінено на ТОВ «Велес-Д», яке було прийняте 09.12.2014, та визнати недійсними Договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: [ADDRESS] , від 13.11.2017, укладені між [PERSON] та [PERSON] . Разом з тим, відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 2 Договору про відступлення прав за договорами іпотеки від 29.07.2019, реєстровий №12 з моменту набуття чинності цим договором Первісний Іпотекодержатель вважається таким, що відступив, а Новий Іпотекодержатель таким, що набув права сторони - Іпотекодержателя за Договорами іпотеки. За цим договором Новий Іпотекодержатель в день укладення цього договору наступні права Первісного Іпотекодержателя за Договорами іпотеки. Права Первісного Іпотекодержателя за договорами іпотеки /застави переходять до Нового Іпотекодержателя відповідно до цього договору в обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги. На підставі п. 6.5. Договору про відступлення прав за договорами іпотеки від 29.07.2019, реєстровий №12 цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і скріплення відбитками печаток сторін та нотаріального посвідчення. Таким чином, якщо навіть припустити, що до позивача перейшло право вимоги, то у будь-якому випадку це право перейшло в тих обсягах, які існували на 29.07.2019 - день набрання сили Договором про відступлення прав за договорами іпотеки від 29.07.2019, реєстровий №12. Станом на 29.07.2019 у Державному реєстрі іпотек був відсутній запис про іпотеку на підставі Договору іпотеки від 03.05.2012, реєстровий №1315. На той час вже були укладені Договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: [ADDRESS] , від 13.11.2017. Слід підкреслити, що Первісний іпотекодержатель ПАТ «Український Бізнес Банк» був припинений 08.05.2020, і до 29.07.2019 ним не вживались жодні заходи щодо оскарження рішень державних реєстраторів та оскарження укладених вищевказаних договорів. Наведене свідчить про безпідставність позовних вимог позивача. В якості правової підстави позову позивач зазначає ч. 3 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», згідно з якою правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним. У даному випадку ця норма не підлягає застосуванню, зважаючи на те, що Іпотекодавцем за Договором іпотеки від 03.05.2012, реєстровий №1315 була [PERSON] , якій належав будинок і земельна ділянка, яка померла [INFO] . Після її смерті право власності на будинок та земельну ділянку в порядку спадкування за законом набув її син [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05.07.2016. 13.11.2017 між [PERSON] та [PERSON] були укладені договори купівлі-продажу будинку та земельної ділянки. Таким чином, відчуження було здійснене не іпотекодавцем, а спадкоємцем іпотекодавця. Крім того, на момент оформлення спадщини (05.07.2016) і на момент укладення договорів (13.11.2017) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були відсутні записи про обтяження чи іпотеку на будинок і земельну ділянку по [ADDRESS] . Сторонам договору не було відомо про наявність жодних обтяжень чи іпотек. Вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Довіра та гарантія». Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідач ТОВ «Велес-Д» в судове засідання явку свого представника не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи відділу реєстрації речових прав на нерухоме майна та їх обтяжень Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України в судовому засіданні, що здійснювалося в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення «EasyCon просила ухвалити законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Разумовська Марина Анатоліївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олена Володимирівна, приватний нотаріус Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Бігун Віталій Валерійович, приватний нотаріус Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Зубкова Анна Олександрівна у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.05.2012 між ПАТ «Український Бізнес Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 458-Р. 03.05.2012 з метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором [PERSON] передала, а банк прийняв в іпотеку житловий будинок загальною площею 193,2 кв.м, житловою площею 118,1 кв.м та земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер 1414100000:01:014:0422 ,що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна реєстраційний номер обтяження: № 12458287, тип обтяження: іпотека; зареєстровано: 03.05.2012 приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Соловар В.І.; підстава обтяження: договір іпотеки зареєстрованим в реєстрі 1315 від 03.05.2012; об`єкт обтяження: будинок та земельна ділянка кадастровий номер 1414100000:01:014:0422, що розташовані за адресою [ADDRESS] ; Іпотекодержатель: ПАТ «Український Бізнес Банк»; майновий поручитель: [PERSON] ; розмір основного зобов`язання: 289000,00 гривень; строк виконання: 02.05.2015; Додаткові дані: 289000,00 гривень, сплатити проценти за користування у розмірі 16,0% річних, а також можливу неустойку у розмірі та випадку, передбаченому кредитним договором. 08.12.2014 між банком та ТОВ «Велес-Д», був укладений договір факторингу №17 (надалі - «Договір факторингу»), відповідно до умов якого клієнт продає (переуступає) фактору право вимоги до боржника, які включають в себе Кредитний договір №458-Р від 03.05.2012, укладений між ПАТ «Український бізнес банк» та [PERSON] , а фактор приймає такі права вимоги та зобов`язується передати фінансування в розпорядження клієнта за плату. Крім того 08.12.2014 між банком (первісний іпотекодержатель) та ТОВ «Велес-Д» (новий іпотекодержатель) були укладені договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області та зареєстрованого в реєстрі за №1315, а також договір про відступлення права вимоги за договором поруки №6-П від 03.05.2012. 09.12.2014 приватний нотаріус Разумовська М.А. Київського міського нотаріального округу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухому майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомості майна внесені відомості: в запис про іпотеку № 7988160 (спеціальний розділ) на підставі індексного номеру рішення 17816021 змінено інформацію щодо «Іпотекодержателя» із ПАТ «Український Бізнес Банк» на ТОВ «Велес-Д»; в запис про обтяження № 7988162 (спеціальний розділ) о 00:23:59 на підставі індексного номеру рішення 17816023 змінено інформацію щодо «Обтяжувача» із ПАТ «Український Бізнес Банк» на ТОВ «Велес-Д». Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 164 від 25.12.2014 з 26.12.2014 розпочато процедуру виведення Банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації та призначено уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "Укрбізнесбанк" - Бобчука І.П . Постановою правління Національного банку України №265 від 23.04.2015 постановлено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати Банк. На підставі Постанови Правління Національного банку України №265 від 23.04.2015 р. «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Укрбізнесбанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 24.04.2015 р. прийнято рішення №87, яким з 24.04.2015 р. розпочато процедуру ліквідації Банку. Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 03.12.2015 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухому майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомості майна внесла відомості: іпотека припинена на підставі листа, серії та номер 81, виданий 02.12.2015, видавник ТОВ «Велес-Д». Рішенням №14 від 08.12.2015, прийнятим на підставі Акту від 08.12.2015 про встановлення факту нікчемності договору факторингу, ПАТ «Український Бізнес Банк» визнано нікчемними Договір факторингу та договори про відступлення права вимоги за іпотечним договором та договором поруки, з моменту їх укладення. 28.11.2016 рішенням Господарського суду міста Києва було задоволено позов ПАТ «Український Бізнес Банк» про зобов`язання вчинити дії. Зобов`язано ТОВ «Велес-Д» повернути ПАТ «Український Бізнес Банк» документи згідно переліку, що містяться в акті прийому-передачі документів від 08.12.2014 до договору факторингу №17 від 08.12.2014. Видати наказ. Факти, установлені у прийнятих раніше судових рішеннях, мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі, для суду при розгляді інших справ. Подібний за змістом правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26.11.2019 по справі №922/643/19. Верховний Суд у своїх постановах від 10.10.2019 у справі №910/2164/18, від 08.07.2019 у справі № 908/156/18 зазначив, що преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Варто вказати, що рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2016 у справі № 910/19091/16 не було належним чином виконане боржником ТОВ «Велес-Д», та постановою державного виконавця від 25.05.2017, виконавче провадження було закінчено та державним виконавцем було направлено подання про притягнення керівника ТОВ «Велес-Д» до кримінальної відповідальності за невиконання рішення. Господарським судом м. Києва було винесено ухвалу від 29.09.2020 у справі № 910/19091/16 про задоволення заяви ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» про заміну сторони (позивача) його правонаступником у справі. Замінено стягувача у справі № 910/19091/16 з ПАТ «Український Бізнес Банк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Довіра та гарантія». Під час здійснення процедури ліквідації ПАТ «Український Бізнес Банк» Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято Рішення ФГВФО про затвердження умов продажу активів ПАТ «Український Бізнес Банк». За результатами проведеного аукціону 01.07.2019 (протокол електронного аукціону № UA-EA-2019-06-19-000095-b) переможцем було визнано ТОВ «ФК» Довіра та гарантія». У подальшому, 29.07.2019 між ПАТ «Український Бізнес Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» було укладено Договір № UA-EA-2019-06-19-000095-b про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги. Відповідно до витягу з додатку №1 до Договору № UА-ЕА-2019-06-19-000095-b про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 29.07.2019 [PERSON] є боржником банку за кредитним договором №458-Р від 03.05.2012, загальний залишок заборгованості 460 922,03 грн, поручитель [PERSON] . Відповідно до витягу з Додатку №2 (Форма розширеного електронного реєстру) до Договору № UA-EA-2019-06-19-000095-b про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 29.07.2019 до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» перейшли права за договором іпотеки, який забезпечений кредитним договором № 458-Р від 03.05.2012 поручитель [PERSON] передав, а банк прийняв в іпотеку житловий будинок загальною площею 193,2 кв.м, житловою площею 118,1 кв.м та земельну ділянку, загальною площею 0,1000 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . 29.07.2019 між ПАТ «Український Бізнес Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та укладено договір відступлення прав за договорами іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О. та зареєстровано в реєстрі за №18. Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 05.07.2016 приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Зубкова Анна Олександрівна до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухому майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомості майна були внесені відомості про реєстрацію права власності на підставі свідоцтва про право на спадщину, власник [PERSON] . Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 13.11.2017 приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Бігун Віталій Валерійович до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухому майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомості майна були внесені відомості про реєстрацію права власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку та на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки власник [PERSON] . В обґрунтування позову зазначено, що дії щодо відчуження майна є такими, що порушують права та законні інтереси позивача, як нового кредитора за кредитним договором № 458-Р від 03.05.2012, оскільки, внаслідок прийняття рішення про припинення записів про іпотеку та обтяження за банком, новий кредитор на теперішній час позбавлений можливості звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором позичальника [PERSON] , кредит якого досі не погашений та залишився без забезпечення, що порушує права позивача, а відтак наявні підстави для визнання за позивачем право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку, скасування рішення державної реєстрації, яким змінено іпотекодержателя та застосувати наслідки недійсності правочину. Перевіряючи обґрунтованість вимог позову в частині визнання за позивачем права вимоги за кредитним договором, права вимоги та права іпотекодержателя за договором іпотеки, а також скасування рішення державної реєстрації, яким змінено іпотекодержателя та застосувати наслідки недійсності правочину, та заперечень на позов в цій частині, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків серед юридичних фактів є, зокрема, договори та інші правочини. За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Позивач стверджує, що в зв`язку із протиправною зміною іпотекодержателя, без згоди законного іпотекодержателя було припинено іпотеку та обтяження на предмет іпотеки, що призвело до порушення права іпотекодержателя, оскільки в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки товариство не зможе. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна слідує, що 09.12.2014 приватним нотаріусом Разумовська М.А. Київського міського нотаріального округу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухому майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомості майна внесені відомості: в запис про іпотеку № 7988160 (спеціальний розділ) о 00:04:42 на підставі індексного номеру рішення 17816021 змінено інформацію щодо «Іпотекодержателя» із ПАТ «Український Бізнес Банк» на ТОВ «Велес-Д»; в запис про обтяження № 7988162 (спеціальний розділ) о 00:23:59 на підставі індексного номеру рішення 17816023 змінено інформацію щодо «Обтяжувача» із ПАТ «Український Бізнес Банк» на ТОВ «Велес-Д». 03.12.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В. було припинено іпотеку. Зазначені рішення були прийняті державними реєстраторами на підставі договору про відступлення право вимоги, укладеного між ПАТ «Український бізнес банк» та ТОВ «Велес-Д». Судом встановлено, що на даний час позивач є правонаступником та набув право кредитора за кредитним договором та за договором іпотеки, боржником за яким є [PERSON] . Відповідно до ст. 24 Закону України «Про Іпотеку» встановлено, що відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Іпотекодержатель зобов`язаний письмово у п`ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов`язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Крім того, згідно з частиною 2 статті 3 Закону України «Про іпотеку» взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Таким чином, момент виникнення права вимоги за іпотечним договором чинне законодавство пов`язує з фактом державної реєстрації іпотеки в порядку, визначеному законодавством. Враховуючи викладене, виникнення у ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» прав іпотекодержателя за договором іпотеки може відбутися лише після нотаріального посвідчення правочину про відступлення прав за іпотечним договором, а також державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Як вбачається з Договору про відступлення права вимоги, згідно якого Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників та заставодавців (іпотекодавців), поручителів зазначених у Додатку № 1 до цього Договору. З матеріалів справи слідує, що вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом, однак, доказів на підтвердження державної реєстрації в реєстрі у встановленому законодавством порядку договору про відступлення прав за іпотечним договором суду надано не було. Враховуючи норми чинного ЦК України, право на звернення до суду наділена особа виключно у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. У зв`язку з цим, при вирішенні спору по суті суд встановлює чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи та залежно від встановленого вирішує питання про задоволення позовних вимог або відмовити в їх задоволенні. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання за позивачем права вимоги за кредитним договором, права вимоги та права іпотекодержателя за договором іпотеки слід залишити без задоволення, оскільки, в ході розгляду справи стороною позивача не доведено, а судом не встановлено порушення прав ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», як законного правонаступника первісного кредитора та іпотекодержателя, та позивачем в цій частині позовних вимог обрано невірний спосіб захисту своїх прав оскільки не пред`явлено позовних вимог про визнання за позивачем права іпотекодержателя на іпотечне майно. Крім того, суд вважає, що не ефективним способом захисту є вимоги позивача щодо відновлення становища сторін, яке існувало до порушення права шляхом скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумовської М.А., яким змінено іпотекодержателя ПАТ «Укрбізнесбанк» на іпотекодержателя ТОВ «Велес-Д». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 січня 2024 року в справі № 569/19798/20 (провадження № 61-3534св22) зазначено у випадку якщо позивач вважає, що іпотека є та залишалася чинною, належним способом захисту було б звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Після набрання чинності рішенням суду у разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про іпотекодержателя. З огляду на вищевикладене вимоги позивача щодо відновлення становища сторін, яке існувало до порушення права шляхом скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумовської М.А., яким змінено іпотекодержателя ПАТ «Укрбізнесбанк» на іпотекодержателя ТОВ «Велес-Д», також не підлягають задоволенню. В частині позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку, суд зазначає наступне. Судом в ході розгляду справи встановлено, що спірний житловий будинок та земельна ділянка були предметом іпотеки за договором від 03.05.2012, укладеним між ПАТ «Укрбізнесбанк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», та [PERSON] . В подальшому спірний житловий будинок та земельна ділянка були відчужені [PERSON] , який є правонаступником [PERSON] на користь [PERSON] . Позивач при поданні позову вказував, що зобов`язання [PERSON] перед кредитором за кредитним договором не виконані, а незаконно вивільнивши предмет іпотеки, банк, правонаступником якого є позивач, був позбавлений права звернути стягнення на предмет іпотеки. Крім того, відчуження іпотечного майна відбулося поза волею іпотекодержателя, в результаті незаконного зняття нотаріусом заборони відчуження майна. Відповідно до частини першої статті 15 та частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 лютого 2021 року в справі № 754/5841/17 (провадження № 61-17966св19) зазначено, що «цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має засувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року в справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20) зроблено такий висновок: виключення відомостей про право іпотеки з відповідного Державного реєстру, зокрема, на підставі судового рішення не впливає на чинність іпотеки. Скасування того судового рішення, що мало наслідком внесення до Державного реєстру іпотек запису про припинення іпотеки, не відновлює дію останньої, оскільки іпотека зберігає чинність незалежно від відсутності певний час відомостей про неї у відповідному державному реєстрі; запис про іпотеку не може бути відновлений з моменту вчинення первинного запису, а вчиняється державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав, передбачених законом, зокрема, договору іпотеки, а також судового рішення про визнання права іпотекодержателя; за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. За таких умов право іпотеки припиняється, відомості про іпотеку поновленню не підлягають; у випадку, якщо позивач вважає, що іпотека є та залишилася чинною, належним способом захисту було б звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Після набрання чинності рішенням суду у разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесено запис про іпотекодержателя; у справі з належною вимогою (зокрема, що визнання прав іпотекодержателя) суд має враховувати наявність/відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного за відсутності в Державному реєстрі іпотек відомостей про обтяження. Відсутність у Державному реєстрі іпотек означених відомостей не може беззастережно свідчити про добросовісність особи, яка придбаває таке майно. У справі про визнання права іпотекодержателя на іпотечне майно позивач не позбавлений права доводити недобросовісність кінцевого набувача предмета іпотеки. При вирішенні спорів щодо прав на нерухоме майно необхідно враховувати наявність чи відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного з порушенням закону, оскільки від цього може залежати, зокрема, чинність чи припинення іпотеки. Виходячи з обставин справи, якщо позивач вважає себе іпотекодержателем та вважає, що його право іпотекодержателя порушене, способом захисту, передбаченим правом, є звернення до суду з вимогою про визнання права іпотекодержателя на іпотечне майно, а не оспорення підстав набуття іншими особами прав на предмет іпотеки. Звернувшись до суду із позовними вимогами про визнання договорів купівлі-продажу недійсним, кредитор посилався на те, що іпотека незаконно припинена третіми особами, оскільки існує кредитний борг, який забезпечений іпотекою. За правовідносин, що виникли, застосування наслідків недійсності правочину (договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки), з урахуванням реєстрації припинення іпотеки та обтяження, не може відновити право чи інтерес кредитора. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку є неефективним способом захисту порушених прав позивача, як іпотекодержателя, а відтак в задоволенні позовних вимог в цій частині також слід відмовити. Зазначене відповідає правовим висновкам Верховного Суду у постановах від 25 травня 2022 року у справі № 520/8855/16-ц та від 19 жовтня 2022 року у справі № 369/247/20. Позивачем при зверненні до суду із позовом було сплачено судовий збір, відповідно до ставки, визначеної Законом України «Про судовий збір». З урахуванням ст.141 ЦПК України та з огляду на відмову у задоволенні позову судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed