Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-21 00:00:00

На розгляді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебувала вказана цивільна справа, розгляд якої був завершений ухваленням рішення із задоволенням позову. 04 березня 2024 року представник позивача адвокат Гудим Інга Володимирівна звернулася до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська із заявою\~про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в загальному розмірі 31 450 грн. 14 березня 2024 року від представника відповідача ТОВ «Коллект Центр» на електронну пошту суду надійшло заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в обґрунтування якої зазначається, що до позовної заяви не додано жодного документу, що визначений законом на підтвердження понесених витрат на надання правової допомоги, зокрема не надано переліку наданих правових послуг, вартості кожної правничої послуги, кількість затраченого часу на надання правничої допомоги тощо. Окрім цього, представник відповідача вважає, що вартість послуг, вказана представником позивача, є завищеною та в рази перевищує суму боргу, що фактично могла б бути пред`явлена до стягнення. Витрати в такому розмірі не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також те, що їх стягнення з відповідача становить надмірний тягар, що суперечить принципу розподілу таких витрат. Також представник відповідача у запереченнях посилається на та те, що позов пред`явлено в березні 2023 року, натомість витрати позивач понесла ніби то із лютого 2022 року, тоді як фактично відсутнє документальне підтвердження понесених витрат на правничу допомогу згідно умов договору про надання правничої допомоги. Окрім цього представник відповідача не погоджується із ухваленим у зазначеній цивільній справі рішенням та буде оскаржувати його в апеляційному порядку. Також представник позивача вважає, що представником позивача пропущено строк, передбачений ст. 246 ЦПК України, для подачі заяви про ухвалення додаткового рішення, оскільки рішення у справі ухвалене 27 лютого 2024 року, тоді як заяву подано 09 березня 2024 року. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, представник відповідача просив суд відмовити позивачу у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення. Окрім цього, в матеріалах справи міститься клопотання представника відповідача про зменшення витрат на правничу допомоги, що подавалося одночасно із відзивом на позовну заяву. Позивач та її представник, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, остання через підсистему «Електронний суд» надіслала заяву про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення за її та позивача відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти ухвалення додаткового рішення у зазначеній цивільній справі з підстав того, що Дослідивши заяву представника позивача, вислухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до\~ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розділити між сторонами судові витрати. Судом встановлено, що 27 лютого 2024 року у цивільній справі № 932/2890/23 (провадження № 2/0203/176/2024) за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфінанс», про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним ухвалене рішення, яким позов [PERSON] задоволено та визнано недійсним договір № 0505261750/1 від 16 листопада 2020 року про надання про надання позики, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», а також з ТОВ «Колект Центр» на користь [PERSON] стягнуто судовий збір в розмірі 1\~073,60 грн. (а.с. 122, 123-127 том № 2). Однак під час ухвалення рішення судом не було вирішено питання щодо судових витрат, які були понесені позивачем під час розгляду зазначеної справи, що складаються зі сплачених витрат на правову допомогу в розмірі 31 450 грн., з підстав чого представником позивача подана заява про стягнення витрат на правничу допомогу у визначеному розмірі. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст.\~137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial