Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

У травні 2022 року ТДВ «Страхова група «Оберіг» звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON] про визнання недійсним полісу. Свої позовні вимоги мотивувало тим, що [PERSON] звернувся до ТДВ «Страхова група «Оберіг» для укладення Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо транспортного засобу марки «MAN 18.224» державний реєстраційний номер [NUMBER] (vin-code [NUMBER] ). За своїми технічними характеристиками зазначений транспортний засіб відноситься до вантажних автомобілів. Під час укладення Полісу відповідач надав позивачу інформацію, що має дійсний протокол проходження обов`язкового технічного контролю на транспортний засіб марки «MAN 18.224» державний реєстраційний номер [NUMBER] (vin-code [NUMBER] ), а датою наступного проходження контролю є 22 березня 2022 року. 22 березня 2021 року між сторонами було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-203262298, предметом якого було страхування транспортного засобу марки «MAN 18.224» державний реєстраційний номер [NUMBER] (vin-code [NUMBER] ). Відповідно до умов Полісу строк його дії встановлено з 23 березня 2021 року по 22 березня 2022 року включно. Згідно з умовами Полісу транспортний засіб підлягає обов`язковому технічному контролю - 22 березня 2022 року. 12 лютого 2022 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «MAN 18.224» державний реєстраційний номер [NUMBER] (vin-code [NUMBER] ). З метою розслідування страхового випадку ТОВ «Страхова група «Оберіг» звернулось до Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України з запитом про проходження обов`язкового технічного контролю зазначеним транспортним засобом. Відповідно до листа Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України транспортний засіб марки «MAN 18.224» державний реєстраційний номер [NUMBER] (vin-code [NUMBER] ) не проходив обов`язковий технічний контроль. Таким чином, на момент укладення полісу був відсутній дійсний протокол обов`язкового технічного контролю щодо транспортного засобу марки «MAN 18.224» державний реєстраційний номер [NUMBER] (vin-code [NUMBER] ). Вбачається, що під час укладення Полісу страхувальник надав неправдиві відомості щодо наявності та строку дії протоколу обов`язкового технічного контролю. Просить суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним з моменту укладення Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-203262298, предметом якого було страхування транспортного засобу марки «MAN 18.224» державний реєстраційний номер [NUMBER] (vin-code [NUMBER] ). Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 21 червня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 22 березня 2021 року між ТДВ «Страхова група «Оберіг» та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-203262298, предметом якого було страхування транспортного засобу марки «MAN 18.224» державний реєстраційний номер [NUMBER] (vin-code [NUMBER] ). З позову вбачається, що за своїми технічними характеристиками зазначений транспортний засіб відноситься до вантажних автомобілів. Відповідно до умов Полісу строк його дії встановлено з 23 березня 2021 року по 22 березня 2022 року включно. Згідно з умовами Полісу транспортний засіб підлягає обов`язковому технічному контролю - 22 березня 2022 року. Частинами 1, 7, 8 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті. Періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить: для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку. На кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті. З позову вбачається, що 12 лютого 2022 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «MAN 18.224» державний реєстраційний номер [NUMBER] (vin-code [NUMBER] ). З метою розслідування страхового випадку ТДВ «Страхова група «Оберіг» звернулось до Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України з запитом про проходження обов`язкового технічного контролю зазначеним транспортним засобом. Відповідно до листа Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України від 27 квітня 2022 року транспортний засіб марки «MAN 18.224» державний реєстраційний номер [NUMBER] (vin-code [NUMBER] ) не проходив обов`язковий технічний контроль. З позову вбачається, що на момент укладення полісу був відсутній дійсний протокол обов`язкового технічного контролю щодо транспортного засобу марки «MAN 18.224» державний реєстраційний номер [NUMBER] (vin-code [NUMBER] ). Таким чином, під час укладення Полісу страхувальник надав неправдиві відомості щодо наявності та строку дії протоколу обов`язкового технічного контролю. Просить суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним з моменту укладення Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-203262298, предметом якого було страхування транспортного засобу марки «MAN 18.224» державний реєстраційний номер [NUMBER] (vin-code [NUMBER] ). Відповідно до п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до Закону України «Про дорожній рух», укладаються страховиками за умови проходження зазначеними транспортними засобами обов`язкового технічного контролю, якщо вони згідно з протоколом перевірки технічного стану визнані технічно справними. Статтею 29 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про дорожній рух» забороняється експлуатація незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає встановленим вимогам, або з номерними знаками, які закріплені у не встановлених для цього місцях, закриті іншими предметами чи забруднені, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, перевернуті чи не освітлені, а також транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його, та у випадках, передбачених законодавством, без чинного на території України поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"). Згідно з п. 17.3 ст. 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. У частинах 1-3, 5 статті 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей майна, які значно знижують його цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Частиною 1 ст. 230 ЦК України визначено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. У вирішенні спорів про визнання правочинів недійсними на підставі статей 230-233 ЦК України суди повинні мати на увазі, що відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови доведеності позивачем фактів обману, насильства, погрози, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, тяжких обставин і наявності їх безпосереднього зв`язку з волевиявленням другої сторони щодо вчинення правочину. Під обманом слід розуміти умисне введення в оману представника підприємства, установи, організації або фізичної особи, що вчинила правочин, шляхом: повідомлення відомостей, які не відповідають дійсності; заперечення наявності обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину; замовчування обставин, що мали істотне значення для правочину (наприклад, у зв`язку з ненаданням технічної чи іншої документації, в якій описуються властивості речі). Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Суб`єктом введення в оману є сторона правочину, - як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю. Обман - це певні винні, навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі властивості й наслідки правочину, які насправді наступити не можуть. При обмані наслідки правочину, що вчиняється, є відомими й бажаними для однієї зі сторін. Правочин може бути визнаний вчиненим під впливом обману у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману, на відміну від помилки, є умисел: особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї. Обман також має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Тобто обман має місце, коли задля вчинення правочину або надається невірна інформація, або вона замовчується. При чому це робиться навмисно, з метою, аби правочин було вчинено. Усі ці обставини - наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Правочин, здійснений під впливом обману, на підставі статті 230 ЦК України може бути визнаний судом недійсним. Отже позивач має довести наявність одночасно трьох складових, а саме: наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, наявність обману. Якщо все інше, крім умислу, доведено, вважається, що мала місце помилка. Встановлення наявності умислу у недобросовісної сторони ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є неодмінною умовою кваліфікації недійсності правочину за статтею 230 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05 листопада 2019 року у справі № 910/17404/18. Вбачається, що на момент укладення спірного полісу у відповідача був відсутній дійсний протокол обов`язкового технічного контролю щодо транспортного засобу марки «MAN 18.224» державний реєстраційний номер [NUMBER] (vin-code [NUMBER] ). Разом з тим, відповідачем не було повідомлено позивача про відсутність дійсного протоколу обов`язкового технічного контролю транспортного засобу, а зазначено про те, що останній має дійсний протокол проходження обов`язкового технічного контролю на транспортний засіб марки «MAN 18.224» державний реєстраційний номер [NUMBER] (vin-code [NUMBER] ), а датою наступного проходження контролю є 22 березня 2022 року. Зазначена інформація міститься у Полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-203262298. Відповідачем доказів на спростування вказаних обставин суду не надано. Вбачається, що спірний поліс не відповідає вимогам ст. 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому підлягає визнанню недійсним. За таких обставин, позовна заява підлягає задоволенню. З урахування задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2481 гривня судового збору.

Outcome: approved