Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дітей. Позов мотивовано тим, що судовим наказом Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.09.2023 року із нього вирішено стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 від усіх доходів щомісячно до досягнення дітьми повноліття. На сьогодні, склалася ситуація, коли позивач не в змозі платити визначений судом розмір аліментів, а саме 1/3 від усіх доходів щомісячно оскільки позивач перебуває в незадовільному стані здоров`я, його діагноз: забій головного мозку середнього ступеню важкості, епідуральна гематома зліва в лобно-скроневій ділянці, травматичний САК, перелом кісток основи та склепіння черепа. Перелом виличної дуги справа, гемосинус, контузія очного яблука. 22.09.2023 року позивачу\~ проведено операцію на правому оці з метою збереження ока, тому він потребує проходження реабілітації та не може працювати і отримувати дохід. Таким чином розмір стягнень на утримання дітей є непосильним для позивача. Враховуючи зміну та суттєве погіршення стану його здоров`я, просив суд зменшити розмір аліментів які стягуються\~ у розмірі 1/3 від усіх видів доходів шомісячно на 1/6 від усіх видів доходів щомісячно але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених в позові, зазначив що через стан здоров`я втратив прецездатність. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Причину неявки суду не повідомила. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 12 вересня 2023 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області у справі №344/16653/23 видано судовий наказ, яким визначено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 від усіх доходів щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Згідно висновку лікаря-рентгенолога №25933 від 27.11.2023 щодо стану здоров`я [PERSON] , йому зазначено про консолідований перелом верхньо/латеральної стінки правої орбіти, перелом скроневої кістки зліва, перелом кісток носа без зміщення, гіпотрофічні зміни в головному мозку (а.с.7). Згідно консультаційного висновку спеціаліста\~ від 22.11.2023 року [PERSON] поставлено діагноз проникаюча рана очного яблука без чужорідного тіла, глаукома правого ока (а.с.9). Згідно копії виписки із медичної книги стаціонарного хворого 21482/2023 [PERSON] ,\~ 10.08.2023 року проведено операцію на праве око,\~ основний діагноз забій головного мозку середнього ступеня важності, перелом кісток основи та склепіння черепа, перелом виличної дуги справа (а.с.11-14). Згідно виписного епікризу 22.09.2023 року [PERSON] , з метою збереження ока проведено операцію на правому оці та рекомендовано в подальшому продовжити лікування ока (а.с.15-16). Також до матеріалів справи долучено виписку про доходи [PERSON] , за період із 2001 по 2020 року із державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (а.с.19-23). Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пленум Верховного Суду України у роз`ясненнях, викладених у пункті 23 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звертає увагу судів на те, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. З урахуванням вказаних положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Правове значення при вирішенні даного спору має встановлення наявності або відсутності факту саме зміни матеріального або сімейного стану платника чи одержувача аліментів у порівнянні із його матеріальним та сімейним станом, у якому він перебував на час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів (в даному випадку судового наказу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 вересня 2023 року по справі №344/16653/23). При вирішенні даного спору суд враховує, що стан здоров`я [PERSON] значно погіршився, йому встановлено діагноз: забій головного мозку середнього ступеню важкості, епідуральна гематома зліва в лобно-скроневій ділянці, травматичний САК, перелом кісток основи та склепіння черепа. Перелом виличної дуги справа, гемосинус, контузія очного яблука. 22.09.2023 року позивачу проведено операцію на правому оці з метою збереження ока, тому він потребує проходження реабілітації та не може працювати і отримувати дохід. Стягнення аліментів в розмірі 1/3 заробітку позивача позбавить останнього можливості в повній мірі пройти реабілітацію після отриманих травм, що в свою чергу призведе до втрати\~ працездатності та позбавить позивача можливості працювати та отримувати хоч якийсь дохід. Наведене в свою чергу свідчить про наявність підстав для зменшення розміру аліментів. Однак запропонований позивачем розмір аліментів в розмірі 1/6 частини його доходу є занадто низьким щоб забезпечити належне утримання дітей [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N? 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Наявність у позивача травми та погіршення здоров`я суд не може взяти в основу для зменшення розміру аліментів, так як суду не надано доказів, що позивач не зможе повністю відновитися та повноцінно працювати. Враховуючи зміну майнового стану позивача, суд вважає, що встановлений судовим наказом розмір аліментів на утримання [PERSON] , та [PERSON] слід зменшити із 1/3 до 1/5 частини від всіх видів доходів позивача щомісячно. Оскільки, виходячи з закріплених частиною 9 статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, визначений розмір аліментів в розмірі 1/5 частки від доходу сприятиме гармонійному фізичному та духовному розвитку дитини, а платник аліментів, враховуючи встановлені судом обставини, має можливість нести відповідні витрати. Суд, вважає, що аліменти у вказаному розмірі є помірною сумою, не завищеною в сьогоднішніх умовах з урахуванням віку та потреб дітей, також не будуть створювати відповідачу додаткові труднощі матеріального характеру та не позбавить позивача матеріального забезпечення для повноцінного відновлення здоров`я. При цьому суд виходить із того, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Із наведеного слідує, що стягнення аліментів у зменшеному розмірі слід розпочати з дня набрання рішенням законної сили. На підставі ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 180-183, 192 СК України,

Outcome: partial