Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] в якій просить суд усунути позивачу у користуванні будинком [ADDRESS] шляхом вселення у вищевказаний будинок; зобов`язати відповідача не чинити перешкоди позивачу у користуванні будинком [ADDRESS] та передати позивачу комплекти ключів від замків на вхідних дверях вищевказаного будинку. Позивач в обґрунтування позову зазначила, що вона та відповідач є співвласниками будинку [ADDRESS] . Позивач як співвласник будинку має бажання користуватися ним та проживати у ньому, проте відповідач чинить перешкоди у користуванні власністю та розпорядженні її власністю. Так, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.02.2022, посвідченого державним нотаріусом Сьомої криворізької державної нотаріальної контори Грабевник О.В. спадкоємцями зазначеного будинку в заповіті майна [PERSON] , 1931 року народження, яка померла [INFO] на 2/3 частки є її донька [PERSON] та на 1/3 частку її онука [PERSON] . Спадщина на яку видане це свідоцтво, складається із житлового будинку, що має загальну площу 89,9 кв.м, житлову площу 55,2 кв.м з господарчими спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Крім того, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом 21.02.2022 посвідченого державним нотаріусом Сьомої криворізької державної нотаріальної контори Грабевник О.В. спадкоємцями зазначеного в цьому свідоцтві майна [PERSON] , 1931 року народження, яка померла [INFO] , є її донька [PERSON] та її онука [PERSON] , батьком якої є [PERSON] , помер [INFO] , по 1/2 частці кожному. Спадщина на яку в указаних частинах видане це свідоцтво, складається із земельної ділянки загальною площею 0,0482 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибної ділянки), кадастровий номер земельної ділянки 1211000000:06:232:0114, місце розташування: [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП виданого 11.11.1997 Криворізькою міською радою Дніпропетровської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №3019. Позивач, як співвласник будинку [ADDRESS] не може у повні мірі володіти, користуватися та розпоряджатися часткою свого майна, яке належить їй на праві приватної спільної часткової власності, так як відповідач постійно чинить їй перешкоди у цьому, а саме не дозволяє проживати у будинку. З огляду на те, що [PERSON] чинить перешкоди у користуванні будинком та на її звернення з цього приводу не реагує, за захистом своїх прав вона вимушена звернутися до суду з даним позовом в обраний нею спосіб захисту. Ухвалою суду від 26 липня 2023 року судом було прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання по вищевказаній справі. 13.11.2023 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, просить у задоволенні такого відмовити за безпідставністю. Зокрема, вказує на те, що в зазначеному будинку, який є її єдиним житлом, вона проживає з 14.03.2020, до смерті матері доглядала за нею, займалась будинком та прибудинковою територією. Позивачка жодної участі в утриманні будинку з моменту отримання свідоцтва про право на спадщину не приймала і по теперішній час не приймає. Співмешканець позивача увірвався до подвір`я, став виносити з господарських споруд та з будинку якісь речі. Сама ж позивачка з моменту отримання свідоцтва про право на спадщину жодного разу, як вказує відповідач, до неї не зверталась, не повідомляла про намір проживати у будинку. Вважає, що позовна заява подана передчасно, та задоволенню не підлягає. Однією з підставі відмови у позові вказує на те, що спільне проживання в зазначеному будинку до виділу часток в натурі є неможливим, оскільки вони не є членами родини. Відповідач вказує, що пропонувала позивачу виділити частки в натурі, однак остання відмовилась. Ухвалою суду від 23 листопада 2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити. Зазначила, що відповідачка їй чинить перешкоди у користуванні спільною власністю. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що позивачу перешкод не чинила, вона знає код від замку. Позивач не живе у спірному будинку, участі в його утриманні не приймає. Оскільки відсутній поділ майна в натурі, вони не зможуть спільно ним користувати. Позивачка має вирішити питання про визначення часток в натурі. Проти вселення позивачки заперечувала. Просила в позові відмовити. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.02.2022, посвідченого державним нотаріусом Сьомої криворізької державної нотаріальної контори Грабевник О.В. спадкоємцями зазначеного будинку в заповіті майна [PERSON] , 1931 року народження, яка померла [INFO] на 2/3 (дві третіх) частки є її донька [PERSON] та на 1/3 (одну третю) частку її онука [PERSON] . Спадщина на яку видане це свідоцтво, складається із житлового будинку А, що гідно технічної документації в цілому має загальну площу 89,9 кв.м, житлову площу 55,2 кв.м з такими господарчими спорудами: Б - сарай, В - гараж, Г - сарай, Д - навіс, огорожа №1,2, водоколонка - І, замощення - ІІ, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Згідно до витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №300770060 від 22.02.2022, [PERSON] , на праві приватної спільної часткової власності належить 1/3 частина будинку [ADDRESS] (а.с.7). Відповідно до інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна об`єкта нерухомого майна №338034560 від 05.07.2023 вбачається, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 2/3 частки будинку [ADDRESS] (а.с.13). Крім того, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом 21.02.2022 посвідченого державним нотаріусом Сьомої криворізької державної нотаріальної контори Грабевник О.В. спадкоємцями зазначеного в цьому свідоцтві майна [PERSON] , 1931 року народження, яка померла [INFO] , є її донька [PERSON] та її онука [PERSON] , батьком якої є [PERSON] , помер [INFO] , по 1/2 частці кожному. Спадщина на яку в указаних частинах видане це свідоцтво, складається із земельної ділянки загальною площею 0,0482 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибної ділянки), кадастровий номер земельної ділянки 1211000000:06:232:0114, місце розташування: [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП виданого 11.11.1997 Криворізькою міською радою Дніпропетровської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №3019. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. (Ст. 4 ЦПК України). Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності; аналогічне положення й міститься у ч. 1 ст. 321 ЦК України, відповідно до якої право власності є непорушним, та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України N475/97-ВР від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. За положенням ч.ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року(із наступними змінами) слідує, що у квартирі, яка є спільною частковою власністю може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Користування майном є однією із складових права власності (ст.ст.317,319 ЦК України), яке гарантоване ст.41 Конституції України. Згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивач позбавлена здійснювати права співвласника у повному обсязі (зокрема, в частині користування майном) через протиправну поведінку відповідача, яка не надає позивачу доступу до домоволодіння, утримуючи у себе ключі, а спроби домовитися з даного питання в позасудовому порядку з відповідачем залишилися без задоволення. Таким чином, як встановлено судом, позивач є власницею своєї частки спірного будинку, має право користуватися нею, що передбачено чинним законодавством. Надані позивачем докази свідчать про те, що відповідач чинить перешкоди у користуванні будинком, не надаючи можливості мати доступ до нерухомого майна, тим самим перешкоджаючи позивачу у вільному доступі до житлового будинку та всіх приміщень і споруд.\~\~ Відповідач вказані обставини не спростувала. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Судом в даній справі не встановлено випадків здійснення позивачем житлових прав в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Таким чином, виходячи з аналізу зазначених вище правових норм та встановлених судом обставин, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи ухвалення рішення на користь позивача, понесені нею та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073 грн. 60 коп. (а.с.15) підлягають стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved