Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

У лютому 2023 року, ТОВ «Вердикт Капітал» звернулись до суду з вказаним позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором про надання фінансових послуг №2106052067094 від 01.03.2021 в розмірі 47\~062,14 грн. та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 01.03.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] уклали договір про надання фінансових послуг №2106052067094 «Стандартний», відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 4600,00 грн. строком на 16 днів та зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору. ТОВ «Служба миттєвого кредитування» належним чином виконало свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором шляхом перерахування грошових коштів на рахунок відповідача, однак останній свої зобов`язання щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав. 01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу №1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за вказаним договором. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 47\~062, 14 грн., з яких 4600,00 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 32\~936,00 грн. - заборгованість за процентами, 9526,14 грн. заборгованість за простроченими процентами станом на день підготовки позову. На підставі викладеного представник ТОВ «Вердикт Капітал» просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» вказану заборгованість за договором про надання фінансових послуг №2106052067094 від 01.03.2021, а також судові витрати, з яких 2684,00 грн. судовий збір та 9000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 17 березня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 10 серпня 2023 року призначено судове засідання з викликом сторін. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 06 листопада 2023 року залучено ТОВ «Дебт Форс», як правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал». До суду, відповідач [PERSON] подав відзив, відповідно до якого в задоволенні позову просив відмовити. В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що у договорі за № 2106052067094 від 01.03.2021 зазначені реквізити позичальника, які не відповідають дійсності, дані відповідача не вірно зазначені та хронологія заповнення даних, а саме заповнення даних 17.07.2018 - за три роки до укладення спірного договору, зазначена електронна адреса не є адресою відповідача. Про існування боргових зобов`язань не знав. Роздруківки із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однією сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умовах та правил споживчого кредитування, що підтверджено й у Постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15). Тому у даному випадку, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору ТОВ «Служба миттєвого кредитування» дотримались вимог, передбачених ЗУ «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про якої вважав узгодженими банк (фінансова установа). Наданий позивачем лист ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» щодо інформації про переказ грошових коштів не є належним доказом, бо не містить обов`язкових реквізитів, а саме місце складання; посад осіб, відповідальних за здійснення операцій і правильність її оформлення та інших даних, що дають змогу ідентифікувати особу (осіб), яка (які) брала (брали) участь у здійсненні операцій. Також відсутні докази факту отримання коштів. Позивачем, ТОВ «Вердикт капітал» подано відповідь на відзив, у якому зазначили, що відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору позики, шляхом заповнення заяви про надання кредиту на сайті, з ведення коду підтвердження, який є одноразовий ідентифікатор на підписання електронного договору, та зазначенням інформації реквізитів своєї банківської карти, на рахунок якої в подальшому кредитодавцем було перераховано грошові кошти. Посилання відповідача на те, що в реквізитах договору кредиту вказана не його електронна адреса, жодним чином не спростовує факт укладання договору і відповідно отримання грошових коштів. Договір укладено на сайті позикодавця та відповідач підписав його одноразовим ідентифікатором, отриманим у SMS повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства договір між відповідачем та Кредитодавцем не був би укладений. Відповідач отримав грошові кошти на карту позичальника, а тому, позиція відповідача про відсутність первинний бухгалтерських документів це спроба невиконання зобов`язання останнім. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з мотивів та доводів, що викладені в позові та просив їх задовольнити. Зазначив, що відповідач здійснив всі дії, спрямовані на укладення кредитного договору, шляхом заповнення анкети про надання кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначив реквізити своєї банківської карти, на рахунок якої були перераховані кошти. ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги до відповідача за договорами про відступлення прав вимоги. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] щодо позовних вимог заперечила, в їх задоволенні просила відмовити. Надала пояснення аналогічні, що викладені у відзиві та зазначила, що Договір про надання фінансових послуг відповідач не підписував, позивачем також і не надано первинних бухгалтерських документів щодо видачі кредиту. Розглянувши заяви по суті справи сторін, вислухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, суд дійшов наступного висновку. Як передбачено ч.1\~ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності з ч.1\~ст.16 ЦК України\~та ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 11 ЦК України\~встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). В силу вимог статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до вимог частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Письмовими доказами є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України). Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Звертаючись до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором про надання фінансових послуг № 2106052067094 від 01.03.2021, позивач не надав належних доказів в підтвердження наявності у ТОВ «Вердикт капітал», правонаступником якого є «ДЕБТ ФОРС» права вимоги до [PERSON] за спірним договором. Так, судом встановлено, що 01.03.2021 між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" та [PERSON] був укладений договір про надання фінансових послуг № 2106052067094 «Стандартний», за умовами якого товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті та складає 4600,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплати відсотки за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. Орієнтовний строк повернення кредиту-16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів (п. 1.3) ( а.с.9-13). 01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» («клієнт») та ТОВ «Вердикт Капітал» («фактор») укладено договір факторингу № 1-12, за умовами якого Клієнт зобов`язався відступити за плату право грошової вимоги у сумі 60\~168 947,00 грн., а Фактор зобов`язався, здійснивши Фінансування в порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить Клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між Клієнтом та Боржниками. У п. 6.1.4 даного договору сторони узгодили, що право вимоги переходить до Фактора після оплати фінансування з моменту підписання сторонами Акту приймання-передавання Реєстру боржників (Додаток № 2), який є підтвердженням передачі Фактору права грошової вимоги до боржників, після чого Фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги. Проте, позивачем не надано суду доказів в підтвердження підписання між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» Акту приймання-передавання Реєстру боржників (Додатку № 2). Наявні в матеріалах справи: копія реєстру боржників до договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021, копія платіжного доручення № 307600018 від 03.12.2021, копія витягу з Додатку № 3 до Договору Факторингу № 1-12 від 01.12.2021, копія розрахунку заборгованості на дату відступлення права вимоги не є достатніми доказами переходу права вимоги відповідно до умов договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021 (п.6.1.4) Відтак, позивачем не надано належних доказів в підтвердження того, що ТОВ «Вердикт Капітал» у визначеному законом порядку набув право грошової вимоги до [PERSON] за договором про надання фінансових послуг №2106052067094 від 01.03.2021. За відсутності належних доказів в підтвердження зазначених обставин подальше укладення ТОВ «Вердикт Капітал», ТОВ «Кампсіс фінанси» та ТОВ «Дебт Форс» договорів про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №09-03/23 від 09.03.2023, № 12-05/23 від 12.05.2023 доказового значення не мають. Таким чином, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов до висновку що позовні вимоги в ході розгляду справи не знайшли своє обґрунтування, а в їх задоволенні слід відмовити. Оскільки суд відмовляє в позові, відповідно до ст.141 ЦПК України підстави для стягнення на користь позивача судових витрат відсутні.

Outcome: dismissed