Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

У жовтні 2023 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому просив суд: стягнути з відповідача заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період з 01.05.2015 по 31.08.2023 у розмірі 23 196,73 грн. та судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що відповідач є споживачем послуг за адресою: [ADDRESS] , а позивач надає для зазначеного будинку послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій з 01.05.2015. Відповідач з 01.05.2015 по 31.08.2023 не вносив плату за тримання будинків, споруд та прибудинкових територій, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 21 146,28 грн. Відповідач як боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на підставі положень статті 625 ЦК України зобов`язаний також сплатити зазначену суму боргу з урахуванням інфляційної складової та трьох процентів річних. Ухвалою суду від 02.11.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. Відповідно до Розпорядження Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації №33 від 30.01.2015 "Про закріплення за комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва за Керуючою компанією на праві господарського відання було закріплено об`єкти комунальної власності територіальної громади міста Києва, що перебувають у сфері управління Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, зокрема і передано будинок [ADDRESS] , в якому знаходиться квартира № 216 , власником якої є відповідач. Послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій надаються Керуючою компанією Відповідачам на підставі Договору про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій (далі - утримання), який оприлюднено у газеті «Хрещатик» від- 14.04.2015 №99 (4695) та є договором приєднання відповідно до норм статті 634 Цивільного кодексу України, та вважається акцептованим усіма споживачами, які в установленому порядку не надали заперечення щодо умов Договору. Відповідно до п.3-1 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про житлово- комунальні послуги" від 09.11.2017 № 2189 договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-ІV, який діяв у спірний період, споживач зобов`язаний оплачувати житлово- комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.2 п. 5 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 № 2189-VІІІ споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 № 2189-VІІІ визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця. Згідно ч. 2 п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 68 ЖК УРСР наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинкам державного і громадського житлового фонду вноситься щомісяця в установлені строки. За період з 01.05.2015 по 31.08.2023 заборгованість за квартирою [ADDRESS] перед Керуючою компанією за оплату послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій становить 21 146,28 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по послугам з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій по особовому рахунку № [NUMBER] . Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 525 ІДК України одностороння відмова від зобов`язання і одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України). Таким чином, відповідач зобов`язаний сплачувати за спожиті послуги, а позивач має право вимагати від боржників виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На суму заборгованості, яка утворилась за період з 01.05.2015 по 16.03.2020 позивачем нараховано відповідачу інфляційне збільшення боргу у розмірі 1419,76 грн. та нараховано 3% річних за період з 01.05.2015 по 16.03.2020 в сумі 630,69 грн. При визначенні суми боргу, суд бере за основу долучений позивачем розрахунок заборгованості, який складений у повній відповідності з чинним законодавством та перевірений судом. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, зважаючи на те, що відповідач є власником майна за період нарахованого позивачем боргу, розрахунок боргу наданий позивачем не спростував, відзив на позов не надав, суд дійшов висновку, що позові є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684,00 грн. , які сплачено позивачем за подання даного позову до суду.

Outcome: approved