Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

Заявниця 23.11.2023 року звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, посилаючись на наступні обставини. Заявниця народилась [INFO] в м. Стаханов, Луганської області. Її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Після закінчення середньої школи отримала спеціальність швеї-мотористки. 20 серпня 1981 року їй була видана трудова книжка за місцем роботи на Лозовській швацькій фабриці серії [NUMBER] , куди вона була прийнята на роботу ученицею швеї-мотористки. 22 вересня [PERSON] була зарахована на підготовче відділення з денною формою навчання до Дніпропетровського медичного інституту. Після закінчення ВУЗа у 1989 році за спеціальністю «Лікарська справа» їй була присвоєна кваліфікація лікаря та виданий диплом серії ТВ №805665 від 26.06.1989 року. У 1988 році вона уклала шлюб з [PERSON] , після реєстрації якого заявниці було присвоєно прізвище « [PERSON] ». Після реєстрації шлюбу відомості про зміну прізвища були внесені до її трудової книжки. Після отримання вищої освіти вона була прийнята до медичко-санітарної частини «Нікопольського заводу феросплавів». В подальшому назва підприємства неодноразово змінювалась, відповідні записи вносились до трудової книжки. 09.11.2023 року заявниця [PERSON] звільнилась з займаною посади за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України. Після звільнення вона звернулась до управління Пенсійного фонду України в м. Нікополь для визначення питань, пов`язаних з майбутнім нарахуванням їй пенсії. Для цього нею до Пенсійного фонду були надані трудова книжка, диплом та інші документи. Однак при розгляді цих документів, необхідних для нарахування та призначення пенсії, було виявлено, що правопис її імені в паспорті та в трудовій книжці не співпадає, а саме: в трудовій книжці ім`я заявниці зазначено на російській мові « [PERSON] », замість « [PERSON] ». [PERSON] ніколи не звертала уваги на неточності, про їх наявність дізналась лише при зверненні до Пенсійного фонду, але, як повідомили їй фахівці заінтересованої особи, це може в подальшому стати причиною відмови у призначенні пенсії. Працівниками Пенсійного фонду було роз`яснено заявниці, що вказані невідповідності можливо усунути тільки в судовому порядку. На підставі викладеного, просить суд встановити факт належності їй [PERSON] , [INFO] , трудової книжки серії [NUMBER] , виданої 20.08.1981 року на ім`я [PERSON] . В судове засідання заявник не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на своїх вимогах наполягає у повному обсязі (а.с.17). Представник заінтересованої особи \~Головне управління\~ пенсійного фонду \~України в\~Дніпропетровській області до судового засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи його було повідомлено належним чином, надали суду клопотання про розгляд справи без участі їх представника, рішення просять прийняти на розсуд суду (а.с. 24). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, на підставі наступного. Судом встановлено, що згідно паспорта громадянина України, виданого 06.10.2010 року, Нікопольським МВ УМВС України в Дніпропетровській області, ім`я заявниці [PERSON] українською мовою зазначено як « [PERSON] » (а.с. 7). В дипломі про вищу освіту серії [NUMBER] , виданому заявниці 26.06.1989 року її ім`я української мовою також зазначено як « [PERSON] » (а.с.5). Бланк трудової книжки серії [NUMBER] , виданої заявниці 20.08.1981 року (а.с.4) та бланк свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого їй 08.10.1988 року заповнювались російською мовою, де ім`я заявниці зазначено як « [PERSON] ». Тоді як у паспорті, трудовій книжці та в свідоцтві про укладення шлюбу дата народження заявниці зазначена « [INFO] », що свідчить про те, що всі ці документи видані на ім`я однієї й тієї ж особи [PERSON] , [INFO] . Частиною 1 статті 293\~ЦПК\~України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Так, у відповідності з п. 6 ч. 1ст.\~315\~Цивільного\~процесуального\~кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, імя, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму\~Верховного\~Суду\~України №5\~від\~31.03.1995р.\~«Про\~судову\~практику у\~справах\~про\~встановлення фактів,\~що\~мають\~юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Відповідно до п.12 цієї Постанови,суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Відповідно до ухвали Верховного суду України по справі 6-21859 св09 від 18.11.2009 року встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, не зазначених у ч. 1\~\~ст.\~256\~ЦПК\~України ( в редакції 2004 року)\~\~у судовому порядку можливо лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, у зв`язку з чим заява про встановлення факту виконання роботи на певній посаді для зарахування до трудового стажу в порядку цивільного судочинства розглядатися не може. У судовому порядку може розглядатися факт належності документа про трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові або прізвище в ньому не збігаються з тими, що зазначені в паспорті або в свідоцтві про народження. Також, згідно з Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. N 637, у разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, його підтвердження здійснюється районними (міськими) відділеннями (управління) соціального захисту населення, а в судовому порядку встановлюється лише факт належності особі документа про трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище в ньому не збігаються з тими, що зазначені в її паспорті або в свідоцтві про народження. Предметом розгляду вказаної заяви є встановлення факту належності документів. Оскільки даний факт підтверджується письмовими доказами по справі, враховуючи встановлені судом та наведені вище обставини, які були підтверджені доказами, дослідженими в судом, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявником доведено, що трудова книжка серії [NUMBER] , виданої 20.08.1981 року належать саме заявниці [PERSON] , [INFO] . Встановлення вказаного факту має юридичне значення для заявника, оскільки вона через вказані неточності у її трудовій книжці, не може в повному обсязі реалізувати свої права. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява [PERSON] , підлягає задоволенню в розумінні встановлення факту приналежності документу.

Outcome: approved