Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

26.09.2023 до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська через свого представника [PERSON] звернувся позивач [PERSON] із позовом до ТОВ «Агроторгівельна фірма «Агро-Партнер» про визнання договору не укладеним. 02.10.2023 ухвалено позовну заяву [PERSON] передати за підсудністю до Петриківського районного суду Дніпропетровської області. Тож, 23.11.2023 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла зазначена вище позовна заява [PERSON] . З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач зазначила що влітку 2023 року випадково дізналась, що між нею та ТОВ «АФ «Агро-Партнер» 03.12.2019 укладено договір оренди земельної ділянки, розташованої на території колишньої Хутірської сільської ради, Петриківського району, Дніпропетровської області, кадастровий номер 1223783100:02:035:0001, строк дії зазначений у договорі 19.11.2026 рік. Підписантом згаданого договору від ТОВ «АФ «Агро-Партнер» був [PERSON] , який до 03.12.2020 керував ТОВ «Агроторгівельна фірма «Агро-Партнер». Наразі ж засновником юридичної особи є [PERSON] ; місцезнаходження юридичної особи - [ADDRESS] , згідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Зауважено, що згадана земельна ділянка дійсно належить позивачу [PERSON] на праві особистої приватної власності, однак жодного договору оренди земельної ділянки вона не підписувала, в оренду нікому її не віддавала, отже зазначений вище договір оренди земельної ділянки від 03.12.2019 є не укладеним, таким, який позивачка не підписувала. Позивач звернула увагу, що умови оскаржуваного договору також не виконувались, оскільки власниця земельної ділянки не припиняла щорічно використовувати її за призначенням, а ТОВ «АФ «Агро-Партнер» відповідно, жодного разу не сплачували за оренду земельної ділянку. Наявність відомостей у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформації про існування договору оренди земельної ділянки перешкоджає власниці користуватися, розпоряджатися цією земельною ділянкою в повній мірі, що обмежує права власника. Позивач наголошує на тому, що договір оренди земельної ділянки, яка розташована: Хутірська селищна рада, площею 4,1871 га, кадастровий номер 1223783100:02:035:0001 укладений між сторонами є неукладеним. Тож, і реєстрація права оренди ТОВ «АФ «Агро-Партнер» на підставі неукладеного договору оренди землі не відповідає вимогам закону. Отже, ураховуючи вищевикладене - єдиною перешкодою у розпорядженні власницею своєї земельною ділянкою - є запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право оренди земельної ділянки, номер запису 34442755 про державну реєстрацію права оренди. Відтак, у відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунути перешкоди у розпорядженні майном - скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав на оренду земельної ділянки. Наразі відповідач не провадить фактично свою діяльність, наявні землі не обслуговує взагалі, техніка вся розпродана за борги. [PERSON] віддав улітку 2023 року всі оригінали документів щодо оренди земельної ділянки позивачці. Новий засновник є таким тільки фактично. Його місце знаходження невідоме, по вказаній адресі не проживає, номер телефону у державному реєстрі лишився зазначений колишнього керівника товариства. Враховуючи викладене вище та уточнені позовні вимоги, позивач просить суд усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні [PERSON] земельною ділянкою, яка розташована: Хутірська селищна рада, площею 4,1871 га, кадастровий номер 1223783100:02:035:0001, шляхом повернення земельної ділянки власнику. Скасувати державну реєстрації права оренди земельної ділянки, кадастровий номер 1223783100:02:035:0001, здійсненої на підставі договору оренди землі від 03.12.2019, укладеного між позивачем та відповідачем, номер запису про інше речове право 34442755. Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 06.12.2023 прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] до ТОВ «Агроторгівельна фірма «Агро-Партнер» про визнання договору не укладеним; відкрите провадження у цивільній справі; справу постановлено розглядати в порядку загального позовного провадження; почати підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали, в судове засідання викликати осіб, які беруть участь у справі. 18.01.2024 ухвалено прийняти до розгляду у цивільній справі за позовом [PERSON] до ТОВ «Агроторгівельна фірма «Агро-Партнер» про визнання договору не укладеним, заяву представника позивача [PERSON] про зміну предмету позову; клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів, задовольнити, витребувавши від ТОВ «Агроторгівельна фірма «Агро-Партнер» оригінал договору оренди земельної ділянки від 03.12.2019, укладеного між [PERSON] та ТОА «Агроторгівельна фірма «Агро-Партнер». Ухвалою Петриківського\~районного суду\~Дніпропетровської області\~від 27.02.2024 клопотання представника позивача про призначення судово-почеркознавчої експертизи, залишено без розгляду; а клопотання представника позивача про виклик свідків - задоволено. Закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті; постановлено викликати для допиту свідка [PERSON] . Позивач до суду не з`явився; його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити; не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, клопотань про відкладення судового розгляду та відзиву на позовну заяву до суду не надходило. Незважаючи на нагадування про необхідність виконати ухвалу суду, станом на 02.04.2024 до суду витребуваного доказу відповідачем не надано. Таким чином, відповідно до ст. 280 ЦПК України, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, судом встановлено наступне. [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 4.1871 га, яка розташована на території Хутірської сільської ради Петриківського району для ведення Товарного сільськогосподарського товариства з кадастровим номером: 1223783100:02:035:0001, що підтверджено копією Державного акту на право приватної власності на землю серія ДП зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 305(а.с.19-20). Надано копію договору оренди земельної ділянки від 03.12.2019, укладеного між орендодавцем [PERSON] та орендарем Товариство з Обмеженою Відповідальністю «АФ «Агро-Партнер» в особі директора [PERSON] , за яким орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Місце розташування земельної ділянки: Хутірська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки: 1223783100:02:035:0001 (п. 1 Договору) загальна площа 4.1871 га у тому числі ріллі 4.1871 га (п.2 Договору) Договір укладено на 7 років, строк оренди відраховується з дати його державної реєстрації (п.7,п.8 Договору). Розмір орендної плати за користування земельною ділянкою складає 5% від нормативно грошової оцінки землі, тобто загальна сума орендної плати на весь строк дії договору становить 21\~804.16 грн і сума орендної плати 3\~114.88 грн на рік у грошовій, натуральній та відробітковій формі згідно з додатком №1 до цього договору (п.9 Договору). Орендна плата вноситься орендарем до 31 грудня кожного року включно (п.11). Визначено умови зміни умов договору і припинення його дії; відповідальність сторін та прикінцеві положення (а.с.11-15) Договір 29.11.2019 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 1976746712237, що підтверджено копією витягу з Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с.52) Товариство з Обмеженою Відповідальністю «Агроторгівельна фірма «Агро-Партнер» (ІК юридичної особи 35101193), місцезнаходження якого: пр. Гагаріна, буд. 95А, м. Дніпро Дніпропетровської області, 49010, належить [PERSON] , який також є його керівником, щ підтверджено довідкою з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.16-18) Додано копію листа адвоката Іванченко А.Л. до керівника ТОВ «АФ «Агро-Партнер», у якому запропоновано вирішити спір у позасудовому порядку (а.с.21-23) Також, 14.03.2024 до суду подано письмові пояснення свідка [PERSON] , які є тотожними із тими, які він надав усно у суді (а.с.113) Свідок [PERSON] суду повідомив, що позивач [PERSON] є дружиною його рідного брата [PERSON] . Зазначена земельна ділянка, яка розташована в с. Хутірське, дійсно належить їй на праві приватної власності. Тож, свідок та позивач разом самостійно обробляють земельну ділянку ще з 2000 року й до теперішнього часу. Йому відомо й те, що будь-якої орендної плати за використання належної їй земельної ділянки позивач не отримувала (зокрема й від відповідача), адже договір з відповідачем про оренду земельної ділянки жінка не підписувала. Про наявність такого договору дізналась випадково, перевіряючи свої документи у ЦНАП. Суд вважає, що ненадання відповідачем оригіналу договору оренди, підписання якого заперечує позивач, підтверджує відсутність підпису позивача в такому договорі, оскільки це відповідає положенням частини четвертої статті 81 ЦПК України, якою передбачено, що у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. За змістом статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що непередбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно із частиною першою статті \~202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів\~набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин\~це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права. Частиною третьою\~статті 203 ЦК України\~передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої\~статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення\~під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у частині першій\~статті 215 ЦК України, так і у\~статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним\~не виникли. За частиною першою\~статті 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України\~встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Згідно із частиною першою\~статті 627 ЦК України\~і відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша\~статті 638 ЦК України). За змістом статей\~15\~і\~16 ЦК України\~кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини другої\~статті 16 цього Кодексу\~способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц. Разом із цим суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів. Судом встановлено, що спірний договір оренди землі позивач [PERSON] не підписувала та дій, що свідчать про прийняття нею до виконання договору оренди землі не вчиняла. Відповідно до\~статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій\~статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц відступила від висновку, висловленого у постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року у справі №6-48цс15, зазначивши, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено) не підлягає визнанню недійсним. У такому випадку власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та, виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки. З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав є законним та ефективним, а також враховуючи, що обставини, на які він посилається в позовній заяві знайшли своє фактичне підтвердження відповідними доказами, суд вважає за необхідне позовну заяву задовольнити в повному обсязі. Вирішуючи питання про судовий збір, суд виходить із наступного. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем сплачено суму судового збору 1\~073.60 грн за подачу даного позову до суду, про що додано квитанцію від 26.09.2023 Окрім того, позивачем додано квитанцію від 17.01.2024 про сплату ним судового збору у сумі 1211.20 грн За наведеного, з відповідача на користь позивача належить стягнути суму сплаченого ним судового збору. Інших витрат сторони не заявляли. \~ \~ \~

Outcome: approved