Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] ,в якому зазначено, що останні є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивачка є бабусею дітей, вони тривалий час проживають разом з нею та знаходяться на її вихованні та утриманні. Відповідач [PERSON] є сином позивачки, нехтує своїми батьківськими обов`язками та власне усунувся від виховання та утримання дітей. Відповідачка [PERSON] залишила дітей близько 10 років тому, раніше переодично з`являлася до них, але на даний час не приймає участі у їх вихованні, навчанні, лікуванні, матеріально не забезпечує. Відповідачі жодним чином не піклуються про дітей, не проявляють зацікавленості в їх вихованні, не приймають участі в навчальному процесі, не цікавляться станом здоров`я, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду та лікування, незважаючи на те, що місцепроживання дітей їм добре відоме. Тому [PERSON] просить суд позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх неповнолітніх дітей; призначити її опікуном над ними; стягувати з відповідачів на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) та стягнути судові витрати. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, про день та час слухання справи були повідомлені своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не повідомили, відзиву на позов не надали. Будь-яких клопотань від відповідачів до суду не надходило. Представник Служби у справах дітей Зачепилівської селищної ради Харківської області Товстоног Ю.М. в судовому засіданні з приводу задоволення позову не заперечувала та підтвердила факт невиконання відповідачами батьківських обов`язків щодо неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , що відображено у висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав, та цілком відповідатиме інтересам дітей. Проти призначення позивачки опікуном також не заперечувала, оскільки діти тривалий час проживають у бабусі, яка повністю займається питаннями їхнього виховання, навчання та утримання. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідачів про розгляд справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що останні не подали відзив, представник позивачки [PERSON] не заперечувала проти заочного вирішення справи, суд вважає, що є передбачені ст.ст. 280,281 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Відповідачі з 17.07.2009 перебували у шлюбі, який рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 28.02.2019 було розірвано. Позивачка є матір`ю відповідача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , тобто неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] є її онуками. Відповідно до довідки № 20-13/108 від 18.10.2023 виданої Рунівщинським старостинським округом №8 Зачепилівської селищної ради Красноградського району Харківської області [PERSON] дійсно здійснює догляд та виховання за своїми двома онуками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані з нею за адресою [ADDRESS] , але фактично проживають за адресою [ADDRESS] . Батьки дітей [PERSON] та [PERSON] за місцем реєстрації не проживають. Згідно довідок № 01-44/285 та 01-44/284 від 19.10.2023 виданих КЗ «Рунівщинський ліцей» Зачепилівської селищної ради Красноградського району Харківської області [PERSON] навчається в 4 класі, а [PERSON] навчається у 9 класі. Їхні батьки: [PERSON] та [PERSON] , питанням виховання, навчання та забезпечення дітей не займаються. Відповідно до довідки КНП «Центр первинної медичної допомоги» Зачепилівської селищної ради Харківської області від 19.10.2023 при зверненні до сімейного лікаря з приводу захворювань та профілактичних оглядів дітей [PERSON] та [PERSON] приймала участь їх бабуся [PERSON] . Ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В силу ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч.4 ст. 155 СК України ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Стаття 164 СК України містить перелік підстав для застосування до винної особи такого виду відповідальності як позбавлення батьківських прав. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19.12.2008) визначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справ, зокрема ставлення батьків до дітей. В п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Згідно висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Зачепилівської селищної ради Харківської області № 168/03.01-25 від 19.01.2024 орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з наведеним суд прийшов до висновку, що вимоги позивачки про позбавлення батьківських прав обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню своїх двох неповнолітніх дітей, зокрема: не забезпечують здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, не забезпечують їх харчуванням, матеріальною підтримкою, медичним доглядом, не спілкуються з дітьми та не виявляють інтересу до їхнього внутрішнього світу, не надають будь-якої допомоги на їх утримання, тобто самоусунулися від виконання батьківських обов`язків і тим самим знехтували своїми батьківськими правами та обов`язками. Тому, захищаючи права та інтереси малолітніх дітей, слід позбавити відповідачів батьківських прав. Відповідно до ч.6 ст. 164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Крім того суд вважає, що позовна вимога про призначення [PERSON] опікуном над малолітніми онуками [PERSON] та [PERSON] , які залишилися без батьківського піклування, підлягає задоволенню з огляду на наступне. Нормами ст. 167 СК України закріплено порядок щодо влаштування дитини, батьки якої позбавлені батьківських прав. Зокрема у частинах 2 та 3 зазначеної норми закріплено, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Згідно ст.55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу. Статтею 63 ЦК України передбачено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Згідно висновку Служби у справах дітей Зачепилівської селищної ради Харківської області № 01-26/37 від 29.01.2024 вбачається доцільність призначення опікуном [PERSON] над її онуками [PERSON] та [PERSON] , які фактично вже перебувають під опікою бабусі. Таким чином суд прийшов до висновку, що вимоги позивачки про встановлення опікуном над малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] , є обґрунтованими, оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є їхньою бабусею, піклується над онуками, які проживають разом з нею, знаходяться на її вихованні та утриманні, вона бажає бути їхнім опікуном, та не має перешкод, передбачених ст. 212 СК України. З приводу стягнення аліментів суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. За правилами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на наведене, враховуючи потреби неповнолітніх дітей, те, що відповідачі, за віком є працездатними особами та можуть працювати, аліменти, спрямовані на утримання дітей, повинні бути достатніми і співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачів аліментів на користь опікуна [PERSON] на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Судом встановлено, що за звернення до суду з даним позовом позивачкою сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн. відповідно до квитанції № 4 від 14.11.2023. Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, суд приходить до висновку, що у відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивачки підлягають стягненню витрати з оплати судового збору, а саме по 50% від загальної суми судового збору, тобто по 536,80 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved