Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

30.01.2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПрАТ«Північний ГЗК» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, у якій просить стягнути моральну шкоду у розмірі 360 000 грн. Просив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Вказує, що з 16.01.1991 року по 12.10.2020 рік працював слюсарем з ремонту автомобілів, працював водієм автотранспортних засобів гірничотранспортного цеху №1 ПрАТ «ПівнГЗК» в умовах впливу шкідливих факторів. 12.10.2020 позивач звільнився за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію. 10.02.2022 р. висновком ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» йому встановлено два професійні захворювання: - вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації: синдром церебрально-периферичної ангіодистонії ускладненої дисциркулярною енцефалопатією з вестибулопатією; синдром полірадикулоневропатії з вираженими статико-динамічними порушеннями на шийному та поперековому рівнях, стійким больовим компонентом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періатрозу, деформуючого артрозу у поєднанні з періатрозом ліктьових і колінних суглобів; - хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії) група В. Легенева недостатність першого-другого ступеня. Відповідно довідки МСЕК від 02.08.2022 р., йому первинно встановлено 65 % втрати професійної працездатності, з яких: 50% - вібраційна хвороба; 15% - ХОЗЛ, - безстроково та третя група інвалідності. У зв`язку з захворюванням у нього було порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, він змушений багато часу проводити у лікарнях, переносити біль. Постійно відчуває стійкий ниючий біль та обмеження рухів у п/крижовому і шийному відділах хребта з віддачею в ноги, від шиї іррадіація болю в руки, терпкість кінцівок, пальців на руках, крутячий біль в ділянках колінних, ліктьових і плечових суглобів, відчуття затерпання пальців стоп, крутячий біль в тазостегнових суглобах, обмеження рухів та хрускіт в них, заніміння кінцівок, загальну слабкість, задишку при незначному фізичному навантаженні, підвищену втомлюваність, головний біль, запаморочення. Турбує задишка при незначному фізичному навантаженні, утруднене дихання, кашель зі скудним сірим мокротинням, загальна слабкість, підвищена втома, зниження слуху. Все це постійно і негативно позначається на душевному та фізичному стані. Виходячи з тривалості роботи у відповідачів та відсотку втрати професійної працездатності, просить стягнути з ПрАТ «ПівнГЗК» моральну шкоду у розмірі 360 000 грн. Ухвалою суду від 02.02.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 13.02.2024 залишено заяви представника відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та в режимі відео конференції - без задоволення. 13.02.2024 представник відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» надав відзив на позовну заяву. Вказує, що позивач добровільно обрав роботу, міг звільнитися у будь-який час, також позивач був попереджений та обізнаний з шкідливими умовами праці, отримував компенсації, свідомо обрав місце роботи в умовах впливу шкідливих факторів. Наявність шкідливих умов праці є об`єктивною на деяких робочих місцях згідно законодавства, гігієнічної класифікації праці. Вказує, що розмір відшкодування моральної шкоди, який просить стягнути позивач є необґрунтованим, несправедливим та безпідставно завищеним. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів суд встановив, що [PERSON] з 16.01.1991 року по 12.10.2020 рік працював слюсарем з ремонту автомобілів, водієм автотранспортних засобів гірничотранспортного цеху №1 ПрАТ «ПівнГЗК» в умовах впливу шкідливих факторів. 12.10.2020 звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію згідно ст. 38 КЗпП України, що підтверджується трудовою книжкою, що також не заперечує представник відповідача ПрАТ «ПівнГЗК, а.с. 13-17. Під час роботи у відповідача в позивача виникли два професійні захворювання : вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації: синдром церебрально-периферичної ангіодистонії ускладненої дисциркулярною енцефалопатією з вестибулопатією; синдром полірадикулоневропатії з вираженими статико-динамічними порушеннями на шийному та поперековому рівнях, стійким больовим компонентом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періатрозу, деформуючого артрозу у поєднанні з періатрозом ліктьових і колінних суглобів; - хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії) група В; Легенева недостатність першого-другого ступеня, що підтверджується актом від 13.04.2022 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, а.с. 6-10. Відповідно до п. п. 13, 17, 18, 19, 20 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 13.04.2022 року, умови праці [PERSON] відносяться: - за вмістом аерозолів переважно фіброгенної дії в повітрі робочої зони - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); - за рівнем шуму - до 3 класу 1 ступеня (шкідливі); - за рівнем вібрації загальної - до 3 класу 1 ступеня (шкідливі); - за показниками мікроклімату - до 3 класу 2 ступеню (шкідливі); - за показниками важкості праці - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); - за показниками напруженості праці - до 3 класу 1 ступеню (шкідливі). Загальна оцінка: умови праці відносяться до 3 класу 2 ступеня (шкідливі). Хронічні професійні захворювання виникли через те, що працюючи водієм автотранспортних засобів гірничотранспортного цеху №1 ПрАТ «ПівнГЗК» в умовах впливу шкідливих факторів. Внаслідок недосконалості технологічного процесу, позивач підпадав під вплив шкідливих виробничих факторів, а саме дії загальної вібрації, важкості праці та аерозолів фіброгенної дії. З метою ліквідації і запобігання виникненню хронічних професійних захворювань запропоновано [PERSON] , генеральному директору ПрАТ «ПівнГЗК», дотримуватись основних вимог в організації технологічних процесів та експлуатації обладнання, забезпечити постійний контроль за своєчасним проведенням ремонтів технологічних доріг, заміною монтажних подушок, кріплення антивібраційних крісел, ремонтами двигунів, підвищити контроль відповідальних осіб за забезпеченням і використанням працюючими 313 органів дихання та інших засобів індивідуального захисту . Як випливає з довідки МСЕК від 02.08.2022 року [PERSON] первинно з 25.07.2022 р. безстроково було встановлено третю групу інвалідності та 65 % втрати професійної працездатності з яких: 50% - вібраційна хвороба; 15% - ХОЗЛ. Останній потребує медикаментозного лікування, санаторно-курортне лікування. Протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження, в умовах вібрації та виробничого пилу, а.с. 11,12. [PERSON] неодноразово проходив обстеження та знаходився на стаціонарному лікуванні у зв`язку з професійними захворюваннями, що підтверджується виписними епікризами, а.с. 21-22, 23-24, 25-26. Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Оцінка суду. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з Конституцією України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави, що передбачено ст.3 Конституції України. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, ч.3 ст.43 Конституції України. Згідно ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Відповідно до ч. 1, 3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Виходячи з норм ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України, передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Позивачу, як вказувалося раніше, згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання (а.с. 6-10), встановлено два хронічні професійні захворювання. Виробничими факторами, що спричинили захворювання, є шкідливі умови праці позивача у ПрАТ «ПІВНІЧНИЙ ГЗК», встановлена вина роботодавців в пошкодженні здоров`я позивача, згідно п.17-20 акту. Вказане свідчить про наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідачів і завданою здоров`ю позивача шкодою. Згідно роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. При визначенні розміру моральної шкоди, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд враховує, тривалість роботи на підприємстві відповідача в шкідливих умовах, а сааме більше 29 років на ПРАТ «ПІВНГЗК», характер та обсяг його душевних та фізичних страждань, тривалість перенесених страждань; зміни в житті викликані втратою професійної працездатності, зокрема 65 % втрати працездатності, тобто невідворотність та сталість наслідків від професійного захворювання протягом тривалого часу, у зв`язку із чим вважає за можливе позов задовольнити частково та стягнути на користь позивача з відповідача ПРАТ «ПІВНГЗК» в рахунок відшкодування моральної шкоди, грошові кошти в сумі 265 000 грн., вважаючи суму, що просить позивач, завищеною. Суд не може взяти до уваги доводи представника відповідача ПРАТ «ПІВНГЗК» про об`єктивний характер шкідливих умов праці, добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці та наявність компенсацій, оскільки такі обставини не знімають з відповідача обов`язку виконати вимоги ч.2 ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у встановленому законом порядку. Згідно положення, закріпленого в п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Оскільки позов має майновий характер - то з відповідача ПРАТ «ПІВНГЗК» слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 2650 грн., згідно до приписів Закону України «Про судовий збір». На підставі ст.43 Конституції України, ст. ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial