Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт», в якому просить: -визнати такою, що не відповідає дійсності, є недостовірною та порушує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] , інформацію та відомості поширені 18.07.2022 року ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» в соціальній мережі «Фейсбук» з використанням фотознімку [PERSON] , а саме такі словосполучення (фактичні твердження): - « [PERSON] и …. создали группировку с целью блокирования работы госпредприятия и срыва первой в истории Украины приватизации порта»; - « [PERSON] и …. поддерживали друг друга в противостоянии руководителю предприятия, не выполнили (затягивали) взятые на себя обязательства, сорвали приватизацию, одновременно саботируя систему охраны предприятия»; -« [PERSON] намеренно затянула (в итоге сорвала) инвентаризацию предприятия, сдачу финплана и годовой отчётности »; - « Совместно [PERSON] вели агитационную деятельность на предприятии, уговаривали сотрудников занять оппозиционную сторону к руководителю предприятия и/или уволиться, в связи с бесперспективностью работы»; - «Цель вышеперечисленных действий - обвинить во всем действующее руководство порта и занять должности директора ( [PERSON] ) и первого заместителя ( [PERSON] )»; - «С начала военный действий на территории Украины [PERSON] (с марта 2022 года) и …. начали кампанию по ряду ложных обвинений в адрес руководства порта с целью срыва обработки зерновых и завершения подготовки к аукциону»; - «P.S. Кляузы и ложные обвинения в адрес руководителей предприятия со стороны двух агентов продолжают сыпаться, с надеждой осуществить свои преступные замыслы»; - «Как выяснилось, [PERSON] не впервые срывает работу госпредприятия. Так, в 2015-2017 годах [PERSON] находилась на руководящих должностях на агропредприятии Закарпатской области (АПТП «Бобовище»), государственного предприятия «Писаревский спиртзавод», впоследствии против [PERSON] было открыто уголовное производство по ч.3 ст.15, ч.5 ст.191 УК Украины - присвоение, растрата имущества или завладение им путем злоупотребления служебным положением»; - «ВНИМАНИЕ. ОСТОРОЖНО! МОШЕННИКИ!»; -зобов`язати ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» видалити розміщений допис та публікацію від 18.07.2022 року на сторінці ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» в соціальній мережі «Фейсбук» ([INFO]) разом з фотозображенням [PERSON] . Замість видаленої інформації викласти публікацію (допис) про спростування раніше поширеної інформації відносно [PERSON] та інформації, яка порушує недоторканість честі та гідності [PERSON] , шляхом публікації на сторінці ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» в соціальній мережі «Фейсбук» ([INFO]) з одночасним закріпленням даної публікації у верхній частині хроніки сторінки не менше, ніж 10 календарних днів та додатково на ресурсі українського інтернет-видання «Думська» ([INFO]) резолютивної частини даного рішення суду протягом 10 днів з дня набрання рішенням законної сили; -стягнути з ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 150 000 грн.. Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог У 2021-2022 роках [PERSON] мала трудові відносини з ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт». На підставі наказу в.о. директора ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» від 22.06.2021 року №243-к, позивача було прийнято на посаду в.о. заступника директора з розвитку та інвестицій ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» із погодинною тарифною ставкою 85,10 грн.. Наказом в.о. директора ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» від 23.06.2021 року №87 на позивача було покладено додатково виконання обов`язків начальника планово-економічного відділу на заступника директора з розвитку та інвестицій. З 23.06.2021 року позивачу встановлено доплату за суміщення посади заступника директора з розвитку та інвестицій у розмірі 50 % посадового окладу начальника планово-економічного відділу з 23.06.2021 року. Навесні 2022 року позивач вирішила звільнитися із вищезазначених займаних посад за власним бажанням у зв`язку з рядом наступних причин - проблемність виплат заробітної плати на державному підприємстві, схиляння керівництва державного підприємства до вчинення кримінально караних діянь та адміністративних правопорушень, майбутня приватизація державного підприємства та зміна власника, неприязне відношення директора державного підприємства [PERSON] до позивача, критичні помилки попередників та поточних працівників державного підприємства у звітності, поточній документації, діючих договорах тощо. Наказом в.о. директора ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» від 31.03.2022 року №67-к позивача було звільнено з посади 31.03.2022 року за власним бажанням, ч.1 ст.38 КЗпП України. На дату подання цього позову відповідачем навіть ще не здійснено повний розрахунок із позивачем за результатами звільнення. Згодом позивач дізналася про те, що в соціальній мережі «Фейсбук» на сторінці з ім`ям « Belgorod-dniestrovsky commercial seaport » за посиланням [INFO] 18.07.2022 року з`явилася публікація (допис) російською мовою наступного змісту (цитування вимушено відбувається мовою оригіналу): «ПРЕПЯТСТВИЕ ДЕЯТЕЛЬНОСТИ СТРАТЕГИЧЕСКОГО ПРЕДПРИЯТИЯ В УСЛОВИЯХ ВОЕННОГО ВРЕМЕНИ. ДВА БЫВШИХ СОТРУДНИКА ГОСПРЕДПРИЯТИЯ «БЕЛГОРОД-ДНЕСТРОВСКИЙ МОРСКОЙ ТОРГОВЫЙ ПОРТ» ГОТОВИЛИСЬ К ЕГО УНИЧТОЖЕНИЮ Как стало известно с анонимного источника, два бывших сотрудника «Белгород-Днестровского порта» [PERSON] и [PERSON] создали группировку с целью блокирования работы госпредприятия и срыва первой в истории Украины приватизации порта. Предыстория появления на предприятии: Устроились на работу летом 2021 года с разницей в несколько дней на должности: [PERSON] - зам директора по инвестициям (в дальнейшем главный бухгалтер) [PERSON] . - и.о. начальника службы безопасности. [PERSON] во время собеседования указала на опыт работы на предприятии Фонда госимущества и опыт в привлечении инвесторов в спиртовой отрасли. [PERSON] аргументировал свою способность обеспечить безопасность порта наличием опыта работы в системе правоохранительных органов. В итоге, спустя несколько месяцев, оказалось, что [PERSON] и [PERSON] поддерживали друг друга в противостоянии руководителю предприятия, не выполнили (затягивали) взятые на себя обязательства, сорвали приватизацию, одновременно саботируя систему охраны предприятия. В этом был намеренный умысел для дискредитации работы госпредприятия с целью обвинить руководство порта в невозможности приватизации и запуска предприятия. [PERSON] намеренно затянула (в итоге сорвала) инвентаризацию предприятия, сдачу финплана и годовой отчётности. [PERSON] (при свидетелях) запугивал сотрудников охраны и других работником табельным оружием и угрожал физической расправой. Совместно [PERSON] и [PERSON] вели агитационную деятельность на предприятии, уговаривали сотрудников занять оппозиционную сторону к руководителю предприятия и/или уволиться, в связи с бесперспективностью работы. Цель вышеперечисленных действий - обвинить во всем действующее руководство порта и занять должности директора ( [PERSON] ) и первого заместителя ( [PERSON] ). С начала военный действий на территории Украины [PERSON] (с марта 2022 года) и [PERSON] (с апреля 2022 года) практически одновременно уволились с занимаемых должностей и начали кампанию по ряду ложных обвинений в адрес руководства порта с целью срыва обработки зерновых и завершения подготовки к аукциону. При этом, на предприятии практически сразу наладилась здоровая рабочая атмосфера, порт возобновил деятельность, начал принимать зерновые, процесс подготовки к приватизации вышел на финишную прямую, возобновилась выплата заработной платы, в том числе по существующим задолженностям. P.S. Кляузы и ложные обвинения в адрес руководителей предприятия со стороны двух агентов продолжают сыпаться, с надеждой осуществить свои преступные замыслы. Как выяснилось, [PERSON] не впервые срывает работу госпредприятия. Так, в 2015-2017 годах [PERSON] находилась на руководящих должностях на агропредприятии Закарпатской области (АПТП «Бобовище»), государственного предприятия «Писаревский спиртзавод», впоследствии против [PERSON] было открыто уголовное производство по ч.3 ст.15, ч.5 ст.191 УК Украины - присвоение, растрата имущества или завладение им путем злоупотребления служебным положением. [PERSON] при приёме на работу скрыл факт пребывания в должности директора ещё на трёх частных предприятиях, и на на одном из них под старой фамилией и именем - [PERSON] . Впоследствии воспользовался данной ситуацией при оформлении больничного листа, с целью фальсификации данных о пребывании на больничном при занятии одновременно двух должностей. О фактах злоупотреблений [PERSON] и [PERSON] с прикреплёнными фото и видео материалами анонимный источник обещает ознакомить в ближайшее время. ЖДЁМ И ОПУБЛИКУЕМ». Проте наступні формулювання є недостовірними та такими, що зачіпають честь, гідність та ділову репутацію позивача у негативному контексті (цитування вимушено відбувається мовою оригіналу): « [PERSON] и …… создали группировку с целью блокирования работы госпредприятия и срыва первой в истории Украины приватизации порта»; « [PERSON] и …. поддерживали друг друга в противостоянии руководителю предприятия, не выполнили (затягивали) взятые на себя обязательства, сорвали приватизацию, одновременно саботируя систему охраны предприятия»; « [PERSON] намеренно затянула (в итоге сорвала) инвентаризацию предприятия, сдачу финплана и годовой отчётности»; « Совместно [PERSON] вели агитационную деятельность на предприятии, уговаривали сотрудников занять оппозиционную сторону к руководителю предприятия и/или уволиться, в связи с бесперспективностью работы»; «Цель вышеперечисленных действий - обвинить во всем действующее руководство порта и занять должности директора ( [PERSON] ) и первого заместителя ( [PERSON] )»; «С начала военный действий на территории Украины [PERSON] (с марта 2022 года) и …… начали кампанию по ряду ложных обвинений в адрес руководства порта с целью срыва обработки зерновых и завершения подготовки к аукциону»; «P.S. Кляузы и ложные обвинения в адрес руководителей предприятия со стороны двух агентов продолжают сыпаться, с надеждой осуществить свои преступные замыслы»; «Как выяснилось, [PERSON] не впервые срывает работу госпредприятия. Так, в 2015-2017 годах [PERSON] находилась на руководящих должностях на агропредприятии Закарпатской области (АПТП «Бобовище»), государственного предприятия «Писаревский спиртзавод», впоследствии против [PERSON] было открыто уголовное производство по ч.3 ст.15, ч.5 ст.191 УК Украины - присвоение, растрата имущества или завладение им путем злоупотребления служебным положением». Крім того, у кінці вищезазначеного допису до нього було долучене фото на якому зображена позивач з іншим співробітником порту, на якому зроблено напис російською мовою (цитування вимушено відбувається мовою оригіналу): «ВНИМАНИЕ. ОСТОРОЖНО! МОШЕННИКИ!». Для більшої деталізації обставин справи надаємо пояснення чого саме ймовірно стосуються фрази «Цель вышеперечисленных действий - обвинить во всем действующее руководство порта и занять должности директора ( [PERSON] ) и первого заместителя ( [PERSON] )», «С начала военный действий на территории Украины [PERSON] (с марта 2022 года) и …… начали кампанию по ряду ложных обвинений в адрес руководства порта с целью срыва обработки зерновых и завершения подготовки к аукциону»; «P.S. Кляузы и ложные обвинения в адрес руководителей предприятия со стороны двух агентов продолжают сыпаться, с надеждой осуществить свои преступные замыслы». Скоріше за все іде мова про те, що позивач після звільнення розпочала абсолютно правомірну та законну юридичну роботу щодо звернення до компетентних та контролюючих органів, в т.ч. правоохоронних органів, щодо порушень у діяльності відповідача та керівництва даного державного підприємства. Зв`язок між зверненнями позивача до правоохоронних та інших органів та наміром для створення умов спрямованих на звільнення із займаної посади керівника ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» [PERSON] , повністю відсутній. Всі заяви та звернення за авторством позивача повністю відповідають діючому законодавству України. Позивач є сумлінною громадянкою України, яка відповідально ставиться до оприлюднення та перевірки будь-яких фактів порушення закону іншими фізичними та юридичними особами, що виявляється у повідомленні правоохоронних та контролюючих органів про відомі їй інциденти. Таким чином, позивач обґрунтовано не заслуговує на вищенаведені висловлювання щодо неї зі сторони відповідача, оскільки її звернення до поліції та інших контролюючих органів є способом реалізації її права на звернення до відповідних органів, що не може переслідуватись відповідачем та його уповноваженими особами. Щодо публікації фото позивача з підписом про ототожнення її з шахраєм. Дійсно, протягом 2018 року по вересень 2020 року тривала кримінальна справа №303/3245/18 за обвинуваченням позивача у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.15, ч.5 ст.191 КК України. Проте, варто зауважити, що Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області від 22.05.2019 року було ухвалено вирок за яким позивача визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні та виправдано через недоведеність, що в її діянні є склад кримінального правопорушення. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 27.01.2020 року та Постановою Верховного Суду від 09.09.2020 року вищезазначений вирок не змінювався. Посилання на конкретну фізичну особу позивача у контексті допису відповідача щодо її зв`язку зі злочином (шахрайством), неможливо та незаконно через те, що особа позивача не перебуває у статусі підозрюваного, обвинуваченого або підсудного. Таким чином, публікація відповідача, де позивача прямо названо «шахраєм» є посяганнями на недоторканість її честі та гідності та водночас є недостовірною інформацією, оскільки позивач не є особою, що притягнута до кримінальної відповідальності за шахрайство. Позивач наголошує на тому, що вказана у дописі від 18.07.2022 року інформація: 1) була поширена відповідачем на своїй сторінці в соціальній мережі «Фейсбук», тобто доведена до відома необмеженого кола осіб, які є користувачами названої соціальної мережі; 2) поширення відповідної інформації стосується позивача - [PERSON] , про що прямо вказано у публікації (дописі) відповідача; 3) поширена відповідачем інформація є недостовірною, оскільки не відповідає дійсності; 4) поширення відповідної інформації порушує особисті немайнові права [PERSON] .. Таким чином, поширена відповідачем вищенаведена інформація не є оціночними судженнями, оскільки стосується конкретних подій, конкретної особи (позивача) та подається як установлений факт. Позивач вважає, що ефективним способом захисту в цій справі також буде зобов`язання вчинити відповідача певні дії - зобов`язати публічно визнати факт не ототожнення Позивача з визначенням «шахрай». Такі дії прямо спростують введення громадськості в оману, що [PERSON] нібито є карним злочинцем. Беручи до уваги норми чинного законодавства України та фактичні обставини цивільної справи, позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача 150 000 грн. (сто п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок) моральної шкоди з урахуванням характеру та тривалості порушення особистих немайнових прав позивача. Стислий виклад позиції представника відповідача Представник відповідача скористався правом подання відзиву в якому позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив відмовити в задоволенні позову з огляду на наступне. До позовної заяви надана публікація, в якій, на думку представника позивача поширена недостовірна інформація, яка порочить честь, гідність і ділову репутацію [PERSON] і яка була опублікована на сторінці вебсайту https://www.facebook.com "Belgorod-dniestrovsky commercial seaport" і як стверджує в позовній заяві позивач ця публікація була здійснена 18.07.2022 року. За даними Довідки на вебсайті [INFO] створено сторінку з назвою " Belgorod-dniestrovsky commercial seaport ", яка доступна за адресою в мережі Інтернет [INFO], на якій розміщені наступні ідентифікатори - порт ДП «Білгород-Дністровський», адреса, вул. Шабська,81 Білгород-Дністровський район, Україна, телефон [NUMBER], адреса електронної пошти: [INFO] , дата створення сторінки 15.11.2020 року, дата розміщення першого фото: 15.11.2020 року. Проте відповідач в мережі Інтернет не має свого офіційного сайту, а також будь-яких офіційно зареєстрованих сторінок на вебсайті «Фейсбук». Назва сторінки "Belgorod-dniestrovsky commercial seaport", не відповідає офіційній назві юридичної особи відповідача, яка офіційно зареєстрована як державне підприємство «Білгород-Дністровський морський торговельний порт», ідентифікатори, зокрема назва, повна адреса, телефон, адреса електронної пошти не належить відповідачу і не ідентифікує його як власника зазначеної сторінки, оскільки відповідач має інші ідентифікаційні ознаки, а саме: назва - державне підприємство «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» (скорочено ДП «БДМТП»), назва англійською мовою STATE ENTERPRISE "BELGOROD-DYTSTROVSKY MERCHANT SEA PORT", (скорочене найменування іноземною мовою: SE "BDMSP»), код ЄДРПОУ 01125689; адреса - вул. Шабська,81, м. Білгород-Дністровський, Одеська область 67700; інформація звязку - телефон 1: [NUMBER], телефон 2: [NUMBER], адреса електронної пошти: [INFO] , факс: [NUMBER], веб сторінка: [INFO]. Ці та інші дані щодо відповідача наявні в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Одночасно, згідно даних Довідки, власником веб-сайту https://www.facebook.com є реєстрант доменного імені facebook.com - компанія Meta Platforms.Inc., а сторінка з назвою " Belgorod-dniestrovsky commercial seaport " начебто позиціонує себе в якості офіційної сторінки Державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт». Поняття «вебсайт» міститься в наказі Державного комітету інформаційної політики, телебачення і радіомовлення України, Державного комітету зв`язку та інформатизації України від 25 листопада 2002 року №327/225 «Про затвердження Порядку інформаційного наповнення та технічного забезпечення Єдиного вебпорталу органів виконавчої влади та Порядку функціонування веб-сайтів органів виконавчої влади», згідно з яким «веб-сайт - це сукупність програмних та апаратних засобів з унікальною адресою у мережі Інтернет разом з інформаційними ресурсами, що перебувають у розпорядженні певного суб`єкта і забезпечують доступ юридичних та фізичних осіб до цих інформаційних ресурсів та інші інформаційні послуги через мережу Інтернет». Власником сайту є особа, на яку зареєстроване відповідне доменне ім`я. Доменне ім`я, зареєстроване у відповідному домені, використовується для позначення відповідного сайту. Для того щоб сайт був позначений конкретним доменним ім`ям, спочатку необхідно зареєструвати доменне ім`я у відповідному домені. Позивачем не надано жодних доказів того, що ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» є реєстрантом (власником) відповідного доменного імені та/або власником домену та/або власником сайту. Ані Звіт, ані Довідка не містять будь-якої іншої доказової інформації про те, що публікацію було здійснено саме відповідачем, або його посадовими особами. Висловлення в Довідці, що «створена на вебсайті https://www.facebook.com сторінка з назвою " Belgorod-dniestrovsky commercial seaport " позиціонує себе в якості офіційної сторінки Державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт», ніяким чином не доводить того, що ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт», як юридична особа є офіційним користувачем цієї сторінки, створювало її, постійно користується нею і є автором дописів та публікацій, які зявляються на цій сторінці. В свою чергу, ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» стверджує, що зазначеної офіційної сторінки не створювало, не користується нею особисто для створення дописів та/або публікацій, в будь-яких офіційних документах не посилається на зазначену сторінку у Фейсбуці як на власну офіційну сторінку, і як наслідок не є автором публікації від 18.07.2022 року із світлиною колишніх працівників відповідача [PERSON] та [PERSON] , про що стверджує у позовній заяві позивач. Представник ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» зазначає, що на даний час підприємство знаходиться в процедурі фінальної стадії приватизації на підставі наказу Фонду державного майна України від 26.03.2020 року №557 «Про прийняття рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт». Починаючи з березня 2023 року, ЄМК ДП «БДМТП» тричі пропонувалось до продажу на аукціоні, проте наразі з об`єктивних причин, договір купівлі-продажу не укладений і найближчим часом очікується черговий аукціон з продажу. Питання приватизації другого в історії України морського порту знаходиться в колі уваги перших осіб держави, тому зацікавленість засобів масової інформації, інших мас-медіа, будь-яких фізичних осіб у публікаціях, різного виду інформаційних та інших повідомленнях щодо Білгород-Дністровського морського порту, без його безпосередньої участі, зрозуміла і не свідчить про будь-яку причетність ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» до цього. Отже, відповідач, ніяким чином не причетний до публікації від 18.07.2022 року, не є її автором і належним відповідачем у цій справі. Щодо інших відомостей, викладених позивачем, з урахуванням інформації, якою володіє відповідач. ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» дійсно у період з 23 червня 2021 року по 31 березня 2022 року виступало роботодавцем позивача [PERSON] , яка при працевлаштуванні на посаду заступника директора з розвитку та інвестицій ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт», позиціонувала себе як фаховий спеціаліст з досвідом роботи в галузі інвестиційної діяльності та бухгалтерського обліку, у зв`язку з чим на неї у певні періоди роботи на підприємстві, була спроба покласти додаткові обов`язки з виконання тих чи інших завдань, вирішення яких було вкрай необхідно і критично для ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» в той період. Так, перед керівництвом ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт», Фондом державного майна України, як уповноваженим органом управління та органом приватизації, було поставлено завдання здійснити заходи з підготовки до приватизації ЄМК ДП «БДМТП» з червня до листопада 2021 року. Разом з тим, [PERSON] не забезпечила доручену ділянку роботи, своєчасно не підготувала і не подала до Фонду державного майна фінансові плани ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» у відповідних періодах, не організувала згідно розпоряджень керівника, комплексну інвентаризацію ЄМК ДП «БДМТП», не виконала інші покладені на неї посадові обов`язки, внаслідок чого, у заплановані органом приватизації терміни, не було подано необхідні документи та своєчасно не розпочато приватизаційний процес. За наслідками службового розслідування за наказом ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» від 01 квітня 2022 року №21 щодо стану та результатів виконання [PERSON] посадових обов`язків, комісією протокольно зроблено висновок, що [PERSON] неналежно виконувала покладені на неї службові обов`язки. Після звільнення, ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» повністю розрахувалось з [PERSON] із належних їй при звільненні заробітної плати та інших виплат, тому твердження з позовній заяві, що на дату її подання із [PERSON] не здійснено повний розрахунок, не відповідає дійсності і спростовується наступним. Так, [PERSON] 14 вересня 2022 року дійсно було подано до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області позовну заяву з вимогами до ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. При розгляді справи №495/7086/22 (суддя Шевчук Ю.В.) за цією позовною заявою, представником [PERSON] - адвокатом Главацьким Ю.А. 21.03.2023 року до суду подано заяву про залишення позовної заяви без розгляду, про що судом в цей же день винесено відповідну ухвалу. Інших претензій та/або вимог до відповідача щодо невиплати заробітної плати, [PERSON] у будь-який спосіб не висувалось. Критичне ставлення роботодавця до професійних якостей [PERSON] , на думку відповідача, стало підставою її численних звернень до правоохоронних, інших державних органів протягом квітня-жовтня 2022 року, з висвітленням у цих зверненнях неправдивої (викривленої) інформації щодо зловживань керівництва на підприємстві, в тому числі щодо особистого (інтимного) життя керівника ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт», його першого заступника, в.о. начальника служби юридичної та договірної роботи. Зазначені факти знайшли своє підтвердження у рішенні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі №495/6296/22 (суддя Боярський О.О.) від 05.06.2023 року. Щодо реєстрації кримінального провадження відносно [PERSON] , про що також йдеться в поданій позивачем публікації, то як підтверджено самим позивачем з додаванням відповідних судових рішень, таке кримінальне провадження дійсно було зареєстровано відносно неї за ч.3 ст.15 - ч.5 ст.191 КК України. Тобто з вищенаведеного можна зробити висновок, що значна частина тверджень позивача щодо недостовірної інформації, викладених в позовній заяві є неправдивою. Щодо інших висловлювань, викладених у публікації, то їх достовірність або недостовірність може бути підтверджена та/або спростована відповідними доказами, які позивачем до позовної заяви не додано. Висунута вимога про стягнення з ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» на користь [PERSON] моральної шкоди у розмірі 150 000,00 грн. не може бути задоволена з наступних підстав, а саме: - ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» не розповсюджувало відносно [PERSON] будь-якої інформації, в тому числі тієї, про яку вона заявляє у позовній заяві, зокрема шляхом публікації на сторінці «Фейсбук», вина відповідача щодо цих дій не доведена позивачем, тому відшкодування моральної шкоди не може бути покладене на відповідача; - згідно наявної у відповідача інформації, (безвідносно до наданої позивачем публікації) [PERSON] дійсно, вкрай неналежно виконувала свої посадові обов`язки, перебуваючи у трудових відносинах з ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт», про що зроблено висновок комісією ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт», поширювала неправдиві відомості власного авторства, що встановлено судом при розгляді цивільної справи №495/6296/22, щодо неї було зареєстровано кримінальне провадження за ч.3 ст.15 - ч.5 ст.191 КК України; - обґрунтувань, в чому саме полягала моральна шкода, яка нанесена [PERSON] публікацією у на сторінці «Фейсбуку», які її наслідки (якщо вони були), а також обґрунтувань розміру компенсації висунутої моральної шкоди позивачем до позовної заяви не надано. Одночасно, враховуючи недоведеність причетності ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» до сторінки на веб-сайті, на яку посилається позивач, відсутність ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» доступу до цієї сторінки, недоведеність факту публікації відповідачем допису, і як наслідок, будь-якої вини відповідача, не підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині зобов`язання видалити розміщений допис та публікацію від 18.07.2022 року, а замість видаленої інформації викласти публікацію (допис) про спростування раніше поширеної інформації відносно [PERSON] , яка порушує недоторканість честі та гідності [PERSON] шляхом публікації на сторінці ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» в соціальній мережі «Фейсбук» з одночасним закріпленням даної публікації у верхній частині хронічки сторінки не менше ніж 10 календарних днів та додатково на ресурсі українського інтернет-видання «Думська» резолютивної частини даного рішення суду протягом 10 днів з дня набрання рішення законної сили. 02.10.2023 року представником позивача - адвокатом Нікіпеловою К.Є. надіслано відповідь на відзив. 10.10.2023 року представником відповідача - адвокатом Поліщук О.Г. надіслано заперечення на відповідь на відзив. Рух справи у суді Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.08.2023 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.09.2023 року представнику позивача - адвокату Нікіпеловій Катерині Євгенівні надана можливість брати участь у всіх судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, а саме ВКЗ, у цивільній справі за позовом [PERSON] до ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» про визнання поширеної інформації недостовірною та захист честі, гідності й ділової репутації і стягнення моральної шкоди. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.10.2023 року представнику відповідача - адвокату Поліщук Олені Григорівні надана можливість брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, а саме ВКЗ, яке призначене на 11.10.2023 року о 13.30 год. у цивільній справі за позовом [PERSON] до ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» про визнання поширеної інформації недостовірною та захист честі, гідності й ділової репутації і стягнення моральної шкоди. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.11.2023 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.01.2024 року у задоволенні клопотання представника позивача - адвоката Нікіпелової Катерини Євгенівни про розгляд цивільної справи за позовом [PERSON] до ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» про визнання поширеної інформації недостовірною та захист честі, гідності й ділової репутації і стягнення моральної шкоди у закритому судовому засіданні та усіх подальших судових засідань - відмовлено. Представник позивача - адвокат Нікіпелова К.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючи на обставини які зазначені в позові, відповіді на відзив та просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - адвокат Поліщук О.Г. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила відмовити у задоволенні позовних вимог позивача з підстав наведених у відзиві, запереченнях на відповідь на відзив. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно ст.81 ЦПК Україникожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Вислухавши сторони та їх представників, дослідивши матеріали справи та докази, відзиви, суд приходить до наступних висновків. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування Судом встановлено, що згідно наказу в.о. директора ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» від 22.06.2021 року №243-к, позивача [PERSON] було прийнято на посаду в.о. заступника директора з розвитку та інвестицій ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт», з погодинною тарифною ставкою 85,10 грн.. Наказом в.о. директора ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» від 23.06.2021 року №87 на позивача [PERSON] з 23.06.2021 року було покладено виконання обов`язків начальника планово-економічного відділу та встановлено доплату за суміщення посади у розмірі 50 % посадового окладу начальника планово-економічного відділу з 23.06.2021 року. Навесні 2022 року позивач [PERSON] виявила бажання звільнитись за власною ініціативою та 16.03.2022 року на імя в.о. директора ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» позивачем була складена відповідна заява з видачею довідки про розмір заборгованість по заробітній платі. Наказом в.о. директора ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» від 31.03.2022 року №67-к позивача [PERSON] було звільнено з посади 31.03.2022 року за власним бажанням, ч.1 ст.38 КЗпП України. З наявної в матеріалах справи роздруківки з соціальної мережі «Фейсбук» вбачається, що у соціальній мережі «Фейсбук» на сторінці з ім`ям « Belgorod-dniestrovsky commercial seaport » за посиланням [INFO] 18.07.2022 року з`явилася публікація (допис) російською мовою наступного змісту: «ПРЕПЯТСТВИЕ ДЕЯТЕЛЬНОСТИ СТРАТЕГИЧЕСКОГО ПРЕДПРИЯТИЯ В УСЛОВИЯХ ВОЕННОГО ВРЕМЕНИ. ДВА БЫВШИХ СОТРУДНИКА ГОСПРЕДПРИЯТИЯ «БЕЛГОРОД-ДНЕСТРОВСКИЙ МОРСКОЙ ТОРГОВЫЙ ПОРТ» ГОТОВИЛИСЬ К ЕГО УНИЧТОЖЕНИЮ Как стало известно с анонимного источника, два бывших сотрудника «Белгород-Днестровского порта» [PERSON] и [PERSON] создали группировку с целью блокирования работы госпредприятия и срыва первой в истории Украины приватизации порта. Предыстория появления на предприятии: Устроились на работу летом 2021 года с разницей в несколько дней на должности: [PERSON] - зам директора по инвестициям (в дальнейшем главный бухгалтер) [PERSON] . - и.о. начальника службы безопасности. [PERSON] во время собеседования указала на опыт работы на предприятии Фонда госимущества и опыт в привлечении инвесторов в спиртовой отрасли. [PERSON] аргументировал свою способность обеспечить безопасность порта наличием опыта работы в системе правоохранительных органов. В итоге, спустя несколько месяцев, оказалось, что [PERSON] и [PERSON] поддерживали друг друга в противостоянии руководителю предприятия, не выполнили (затягивали) взятые на себя обязательства, сорвали приватизацию, одновременно саботируя систему охраны предприятия. В этом был намеренный умысел для дискредитации работы госпредприятия с целью обвинить руководство порта в невозможности приватизации и запуска предприятия. [PERSON] намеренно затянула (в итоге сорвала) инвентаризацию предприятия, сдачу финплана и годовой отчётности. [PERSON] (при свидетелях) запугивал сотрудников охраны и других работником табельным оружием и угрожал физической расправой. Совместно [PERSON] и [PERSON] вели агитационную деятельность на предприятии, уговаривали сотрудников занять оппозиционную сторону к руководителю предприятия и/или уволиться, в связи с бесперспективностью работы.. Цель вышеперечисленных действий - обвинить во всем действующее руководство порта и занять должности директора ( [PERSON] ) и первого заместителя ( [PERSON] ). С начала военный действий на территории Украины [PERSON] (с марта 2022 года) и [PERSON] (с апреля 2022 года) практически одновременно уволились с занимаемых должностей и начали кампанию по ряду ложных обвинений в адрес руководства порта с целью срыва обработки зерновых и завершения подготовки к аукциону. При этом, на предприятии практически сразу наладилась здоровая рабочая атмосфера, порт возобновил деятельность, начал принимать зерновые, процесс подготовки к приватизации вышел на финишную прямую, возобновилась выплата заработной платы, в том числе по существующим задолженностям. P.S. Кляузы и ложные обвинения в адрес руководителей предприятия со стороны двух агентов продолжают сыпаться, с надеждой осуществить свои преступные замыслы. Как выяснилось, [PERSON] не впервые срывает работу госпредприятия. Так, в 2015-2017 годах [PERSON] находилась на руководящих должностях на агропредприятии Закарпатской области (АПТП «Бобовище»), государственного предприятия «Писаревский спиртзавод», впоследствии против [PERSON] было открыто уголовное производство по ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 191 УК Украины - присвоение, растрата имущества или завладение им путем злоупотребления служебным положением. [PERSON] при приёме на работу скрыл факт пребывания в должности директора ещё на трёх частных предприятиях, и на на одном из них под старой фамилией и именем - [PERSON]. Впоследствии воспользовался данной ситуацией при оформлении больничного листа, с целью фальсификации данных о пребывании на больничном при занятии одновременно двух должностей. О фактах злоупотреблений [PERSON] и [PERSON] с прикреплёнными фото и видео материалами анонимный источник обещает ознакомить в ближайшее время. ЖДЁМ И ОПУБЛИКУЕМ». На переконання позивача [PERSON] публікація на сторінці з ім`ям « Belgorod-dniestrovsky commercial seaport » за посиланням [INFO] 18.07.2022 року у соціальній мережі «Фейсбук» розміщена саме відповідачем ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт». Проте вказана публікація не відповідає дійсності та є неправдивою, принижує честь і гідність позивача, дискредитує позивача в очах суспільства та порочить її ділову репутацію, чим завдано моральну шкоду та на думку позивача, справедливим відшкодуванням якої є сума у розмірі 150 000, 00 грн.. На доведення позовних вимог позивач надала звіт за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтеренет від 13.12.2022 року №224/2022-ЗВ; довідку з відомостями про власника веб-сайту або інформацією про його встановлення від 26.12.2022 року №161/2022-Д; роздруківку публікації у соціальній мережі «Фейсбук» від 18.07.2022 року від імені ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт»; копію наказу про прийняття на работу від 22.06.2021 року №243-к; копію наказу про суміщення посад від 23.06.2021 року №87; копію заяви про звільнення від 16.03.2022 року; копію наказу про звільнення від 31.03.2022 року №67-к; копію вироку Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.05.2019 року; копію ухвали Львіського апеляційного суду від 27.01.2020 року, копію постанови Верховного суду від 09.09.2020 року. Представник відповідача не погоджується з доводами позивача, оскільки в мережі Інтернет відповідач не має свого офіційного сайту, а також будь-яких офіційно зареєстрованих сторінок на вебсайті «Фейсбук». ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» офіційну сторінку не створювало, не користується нею особисто для створення дописів та/або публікацій, в будь-яких офіційних документах не посилається на зазначену сторінку у Фейсбуці як на власну офіційну сторінку, і як наслідок не є автором публікації від 18.07.2022 року із світлиною колишніх працівників [PERSON] та [PERSON] .. Наданий позивачем Звіт та Довідка не містять будь-якої доказової інформації про те, що публікацію було здійснено саме відповідачем, або його посадовими особами, не доводить того, що ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» як юридична особа є офіційним користувачем цієї сторінки, створювало її, постійно користується нею і є автором дописів та публікацій, які зявляються на цій сторінці. Тобто, позивачем не надано жодних належних доказів того, що ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» є реєстрантом (власником) відповідного доменного імені та/або власником домену та/або власником сайту. В судовому засіданні сторони надали клопотання про допит в якості свідків: з боку позивача - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; з боку відповідача - [PERSON] , [PERSON] .. Зі сторони позивача було заявлено клопотання про залучення до матеріалів справи в якості доказу показання свідка [PERSON] , які посвідчені 03.10.2023 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Парфенковою І.В., які зареєстровані в реєстрі за №497. В задоволенні даного клопотання суд відмовив, оскільки такого порядку надання показань свідків цивільно-процесуальним законодавством не передбачено. Зокрема, у ст.ст.90-93 ЦПК встановлено спеціальний порядок допиту свідків, що передбачає їх виклик у судове засідання з наданням права задати їм питання усіма учасниками справи. Відповідно до ч.7 ст.212 ЦПК свідок, перекладач, спеціаліст, експерт можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконфернції виключно в приміщенні суду. Проте з боку представника позивача клопотання щодо допиту свідка [PERSON] в режимі відеоконференції заявлено не було. Під час розгляду справи представник позивача - адвокат Нікіпелова К.Є. щодо допиту [PERSON] , [PERSON] відмовилась, оскільки свідки відмовились надавати пояснення з особистих причин. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що у 2021-2022 роках перебувала у трудових відносинах з ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт», працювала на посаді в.о. заступника директора з розвитку та інвестицій та на неї були також покладені і інші обов`язки, звільнилась з підприємства за власним бажанням, яке було пов`язано не тільки з особистими відношеннями до керівництва підприємства, а з тим, що вона була не згодна з фінансовою діяльністю керівництва підприємства. Позива є користувачем соціальної мережі Фейсбук та 18.07.2022 року вона побачила публікацію відносно себе та [PERSON] , яка не відповідала дійсності. Позивач вказала, що публікацією в соціальній мережі Фейсбук керівництво ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» вирішило з нею поквитатись, оскільки позивач була не згодна з веденням діяльності підприємства, вона зверталась до компетентних та контролюючих органів в тому числі правоохоронних з заявами щодо порушень у діяльності відповідача та керівництва підприємства. Протягом 2018-2020 років тривала кримінальна справа за обвинувачення позивача у кримінальному правопорушення, проте вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області позивача було визнано невинуватою та виправдано, ухвалою Львівського апеляційного суду та постановою Верховного суду вирок не змінено. Коли позивач почала працювали на підприємстві, сторінка ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» була та вона була її користувачем, після звільнення, позивача як користувача адміністратором сторінки було заблоковано. Фото яке долучено до публікації було зроблено у кабінеті директора [PERSON] , зроблено [PERSON] на його особистий мобільний телефон та вказане фото було тільки у [PERSON] .. На сторінці багато фото підприємства, фото засідань підприємства, фото керівника підприємства [PERSON] , привітання керівника підприємства [PERSON] з днем народження, тобто на сторінці була відображена вся діяльність підприємства, всі публікації були зроблені [PERSON] , крім того, на сторінці був вказаний номер мобільного телефона який належить [PERSON] та багатьом працівникам підприємства його номер телефона відомий. Після подачі позивачем даного позову, обкладинка сторінки змінилась. Позивач впевнена, що сторінку створили [PERSON] та [PERSON] .. На питання представника відповідача - адвоката Поліщук О.Г. свідок [PERSON] пояснила, що коли вона почала працювати в ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» спірна сторінка вже існувала, вона була підписчиком та користувачем цієї сторінки, чи існують на підприємстві офіційні веб-сайти чи сторінки [PERSON] не відомо, хто із працівників підприємства обслуговує спірну сторінку та чи є спірна сторінка офіційною [PERSON] не відомо, хто зробив публікацію [PERSON] не відомо. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що дійсно перебув у трудових з відносинах з ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» та працював на посаді в.о. головного енергетика. Так дійсно сторінка на вебсайті «Фейсбук» ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» існувала, він був підписчиком, всі працівники підприємства її переглядали. На вказаній сторінці були різні публікації, оголошення, фото, все що стосувалось діяльності ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт», також було привітання в.о. директора ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» [PERSON] .. Стаття відносно [PERSON] є образливою, не відмовідає дійсності та опублікована сама керівництвом ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» [PERSON] та [PERSON] .. На питання представника відповідача - адвоката Поліщук О.Г. свідок [PERSON] пояснив, що коли зявилась публікація він вже не працював, на підприємстві не було працівника, який здійснював обслуговування веб-сайтів чи сторінок, чи було посилання в офіційних документах на спірну сторінку він не пам`ятає. Вислухавши свідків зі сторони позивача, суду не було надано чітких відповідей, що сторінка на якій розташована публікація стосовно [PERSON] дійсно належить ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» та є офіційною сторінкою підприємства. Перед початком допиту [PERSON] в якості свідка, суд запитав представника позивача - адвоката Нікіпелову К.Є. стосовно її допиту, оскільки [PERSON] була присутня під час розгляду всієї справи, проте, представник позивача не заперечувала та виявила бажання про допит [PERSON] .. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що працює на посаді в.о. директора ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» за контрактом. Сторінка яка зазначена в позові не належить підприємству та не має ніякого відношення до ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт». В звязку з подачею даного позову [PERSON] , вона, як керівник підприємства ухвалила розпорядження «Про службове розслідування про виявлення офіційних веб-сторінок підприємства». Внаслідок розслідування посадові особи підприємства надали письмові пояснення, з яких вбачається, що спірна сторінка не належить ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт». Будь-які накази, розпорядження щодо створення сторінки, нею як теперішнім керівником та попередніми керівниками підприємства не видавались, крім того, будь-які доручення працівникам щодо її створення не видавала. На сторінці де наявна публікація вказана геть інша електронна пошта та інший контактний номер телефона. Спірна сторінка не може ототожнюватись з офіційною сторінкою ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт», оскільки має іншу назву. Вона як керівник підприємства особисто не створювала спірну сторінку та не давала таких вказівок, сторінка створена у листопаді 2020 року, а вона призначена на посаду у червні 2021 року. Вся документація від попереднього керівника особисто їй не передавалась, при призначені її на посаду керівника, їй не було відомо про будь-які веб-сторінки. Офіційної сторінки на підприємстві не має, в офіційних документах підприємства ніколи не було посилання на будь-який веб-сайт чи сторінки. Вона є користувачем спірної сторінки, як всі інші, якщо їй сподобалась публікація чи новина, вона могла тільки лайк поставити, ніякого посилання на спірну сторінку з її сторони не було. [PERSON] чи будь-якого іншого працівника підприємства, вона як керівник не уповноважувала щодо створення та ведення спірної сторінки, в обов`язки [PERSON] не входить ведення сторінок. Про спірну публікацію коли саме вона дізналась не пам`ятає, оскільки вона переглядає багато публікацій, хто є автором публікації стосовно [PERSON] та [PERSON] їй не відомо, де зроблено фото на якому зображена [PERSON] та [PERSON] також не відомо, оскільки позивач багато разів виконувала її службові обов`язки, оскільки вона як керівник підприємства багато перебувала у відрядженях та відповідно залишала ключі від свого кабінету позивачу. Їй не відомо також як зявились на спірній сторінці світлини про порт, щодо номеру телефону на сторінці їй також не відомо кому він належить, може і [PERSON] , як пояснив свідок, вона не запам`ятовує номери телефонів своїх працвників. Як керівник підприємства вона була не задоволена працєю [PERSON] та коли вона вирішила звільнитись, вона не заперечувала. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що з квітня 2023 року працює на посаді начальника автоматизованих систем управління ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт», в його посадові обов`язки входить програмне забезпечення підприємства. На підприємстві не існує офіційних веб-сайтів та сторінок, раніше була офіційна веб-сторінка, проте у звязку з важким фінансовим становищем підприємства її відключили за несплату. Про існування спірної сторінки він дізнався під час службового розслідування, він не є підписчиком, користувачем. Спірну публікацію стосовно якої позивач звернулась до суду він особисто не читав, але знав про її існування. На підприємстві працівникам не заборонено відвідування веб-сайту Фейсбук. Керівництво ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» ніколи не давало йому будь-яких доручень щодо зібрання інформації для публікацій. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. За статтею 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. У відповідності зі ст.32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Згідно ч.2 ст.5 Закону України "Про інформацію" реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Відповідно до ст.200 ЦК України інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Суб`єкт відносин у сфері інформації може вимагати усунення порушень його права та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої такими правопорушеннями. Порядок використання інформації та захисту права на неї встановлюється законом. Згідно положень ст.201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Згідно ст.275 ЦК України фізична особа має право на захист свого немайнового права від протиправних посягань з боку інших осіб. Главою 22 ЦК України визначено перелік особистих немайнових прав фізичної особи, серед яких право на повагу до гідності та честі та право на недоторканість ділової репутації. Згідно із статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно частини 2 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 року, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 "Про судову практику у справах про захист честі, гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет належним відповідачем є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини другої статті 119 ЦПК) . Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет. Доменне ім`я facebook.com є приватним доменним іменем другого рівня в домені соm, який є загальним доменом верхнього рівня. Доменне ім`я facebook.com не відносяться до українського сегменту Інтернет. Адреса facebook не належать до адресного простору українського сегмента мережі Інтернет, адміністрування цих доменних імен в Україні не здійснюється. За змістом п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року, юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах. В електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про дії та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Пунктом 18 указаної Постанови роз`яснено, що позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Таким чином, інформація, яка може бути визнана недостовірною чи негативною, має носити, в першу чергу, стверджувальний характер. Згідно Закону України «Про авторське право та суміжні права» власник веб-сторінки - це особа, яка є володільцем облікового запису, що використовується для розміщення веб-сторінки на веб-сайті, та управляє і/або розміщує електронну (цифрову) інформацію в межах такої веб-сторінки. Власник веб-сайту не є власником веб-сторінки, якщо останній володіє обліковим записом, що дозволяє йому самостійно, незалежно від власника веб-сайту розміщувати інформацію на веб-сторінці та управляти нею. Тобто законодавець окремо вирізняє власника веб-сайту (у даному випадку соціальної мережі) та власника веб-сторінки (акаунту), і це стосується й відповідальності за розміщення інформації в соціальних мережах. Таким чином, пред`являючи вимоги до певної особи та визначаючи її відповідачем у цій категорії прав, позивач має надати докази ідентифікації особи, яка буде відповідати за порушення його права та довести приналежність акаунту у соціальній мережі тій чи іншій фізичній особі. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилалася на те, що відповідачем в соціальній мережі «Фейсбук» на сторінці з імям « Belgorod-dniestrovsky commercial seaport » за посиланням [INFO] 18.07.2022 року розміщена стосовно позивача публікація, яка містять недостовірну інформацію та порушують її права на повагу до їх честі, гідності та недоторканість ділової репутації, чим завдано моральну шкоду. На підтвердження розміщення відповідачем в мережі «Фейсбук» вказаної публікації, позивачем надано суду звіт за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтеренет від 13.12.2022 року №224/2022-ЗВ та довідку з відомостями про власника веб-сайту або інформаціє про його встановлення від 26.12.2022 року №161/2022-Д. Про свою непричетність до поширення спірної публікації представник відповідача зазначала у відзиві на позов та безпосередньо у судових засіданнях. За даними довідки на вебсайті [INFO] створено сторінку з назвою " Belgorod-dniestrovsky commercial seaport ", яка доступна за адресою в мережі Інтернет [INFO], на якій розміщені наступні ідентифікатори - порт ДП «Білгород-Дністровський», адреса, вул. Шабська,81 Білгород-Дністровський район, Україна, телефон [NUMBER], адреса електронної пошти: [INFO] , дата створення сторінки 15.11.2020 року, дата розміщення першого фото: 15.11.2020 року. Проте назва сторінки "Belgorod-dniestrovsky commercial seaport", не відповідає офіційній назві юридичної особи відповідача, яка офіційно зареєстрована як ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт», ідентифікатори, зокрема назва, повна адреса, телефон, адреса електронної пошти не належить відповідачу і не ідентифікує його як власника зазначеної сторінки, оскільки відповідач має інші ідентифікаційні ознаки, а саме: назва - державне підприємство «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» (скорочено ДП «БДМТП»), назва англійською мовою STATE ENTERPRISE "BELGOROD-DYTSTROVSKY MERCHANT SEA PORT", (скорочене найменування іноземною мовою: SE "BDMSP»), код ЄДРПОУ 01125689; адреса - вул. Шабська,81, м. Білгород-Дністровський, Одеська область 67700; інформація звязку - телефон 1: [NUMBER], телефон 2: [NUMBER] , адреса електронної пошти: [INFO] , факс: [NUMBER] , веб сторінка: [INFO]. Згідно даних довідки, власником веб-сайту https://www.facebook.com є реєстрант доменного імені facebook.com - компанія Meta Platforms.Inc., а сторінка з назвою " Belgorod-dniestrovsky commercial seaport ", що доступна за адресою у мережі Інтернет: [INFO] та позиціонує себе в якості офіційної сторінки Державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт». Проте звіт веб-сторінок у мережі Інтеренет від 13.12.2022 року №224/2022-ЗВ та довідка з відомостями про власника веб-сайту або інформаціє про його встановлення від 26.12.2022 року №161/2022-Д не містять будь-якої доказової інформації про те, що публікацію 18.07.2022 року було здійснено саме відповідачем, або його посадовими особами. Висловлення в Довідці, що «створена на вебсайті https://www.facebook.com/ сторінка з назвою " Belgorod-dniestrovsky commercial seaport " позиціонує себе в якості офіційної сторінки ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт», ніяким чином не є доказом того, що ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт», як юридична особа є офіційним користувачем цієї сторінки, створювало її та постійно користується нею і є автором дописів. Як установлено ст.1 Закону України «Про телекомунікації» «Інтернет всесвітня інформаційна система загального доступу, яка логічно зв`язана глобальним адресним простором та базується на Інтернет-протоколі, визначеному міжнародними стандартами». Згідно зі статтею 1 Закону України «Про інформацію» інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. У статті 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» передбачено, що веб-сайт - це сукупність даних, електронної (цифрової) інформації, інших об`єктів авторського права і (або) суміжних прав тощо, пов`язаних між собою і структурованих у межах адреси веб-сайту і (або) облікового запису власника цього веб-сайту, доступ до яких здійснюється через адресу мережі Інтернет, що може складатися з доменного імені, записів про каталоги або виклики і (або) числової адреси за Інтернет-протоколом; веб-сторінка - це складова частина веб-сайту, що може містити дані, електронну (цифрову) інформацію, інші об`єкти авторського права і (або) суміжних прав тощо; власник веб-сайту - це особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого власником веб-сайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до веб-сайту, і (або) отримувач послуг хостингу. У статті 1 Закону України «Про телекомунікації» зазначено: домен - частина ієрархічного адресного простору мережі Інтернет, яка має унікальну назву, що її ідентифікує, обслуговується групою серверів доменних імен та централізовано адмініструється; доменне ім`я - позначення (словесне, цифрове, словесно-цифрове), яке використовується для ідентифікації діяльності юридичних і фізичних осіб в мережі Інтернет, з будь-якою метою. Поняття «веб-сайт» міститься у наказі Державного комітету інформаційної політики, телебачення і радіомовлення України, Державного комітету зв`язку та інформатизації України від 25 листопада 2002 №327/225 «Про затвердження Порядку інформаційного наповнення та технічного забезпечення Єдиного веб-порталу органів виконавчої влади та Порядку функціонування веб-сайтів органів виконавчої влади», згідно з яким веб-сайт - це сукупність програмних та апаратних засобів з унікальною адресою у мережі Інтернет разом з інформаційними ресурсами, що перебувають у розпорядженні певного суб`єкта і забезпечують доступ юридичних та фізичних осіб до цих інформаційних ресурсів та інші інформаційні послуги через мережу Інтернет. Власником сайту є особа, на яку зареєстроване відповідне доменне ім`я. Доменне ім`я, зареєстроване у відповідному домені, використовується для позначення відповідного сайту. Для того щоб сайт був позначений конкретним доменним ім`ям, спочатку необхідно зареєструвати доменне ім`я у відповідному домені. Відповідно до ст.1 Закону України «Про авторське і суміжні права» власник веб-сторінки - особа, яка є володільцем облікового запису, що використовується для розміщення веб-сторінки на веб-сайті, та яка управляє і (або) розміщує електронну (цифрову) інформацію в межах такої веб-сторінки. Власник веб-сайту не є власником веб-сторінки, якщо останній володіє обліковим записом, що дозволяє йому самостійно, незалежно від власника веб-сайту, розміщувати інформацію на веб-сторінці та управляти нею. Мережа «Фейсбук» є соціальною, загальнодоступною мережею, де будь-хто, без ідентифікації особи може створити будь-яку кількість сторінок, під будь-яким (в тому числі вигаданим) іменем, публікувати тексти, коментарі, копіювати і зберігати на власних пристроях фото осіб з інших сторінок. Оскільки, інтернет-мережа «Фейсбук» при реєстрації сторінки не вимагає ідентифікацію особи згідно особистих документів (паспорта, свідоцтва про народження), то ідентифікувати особу, яка публікує, поширює певну інформацію неможливо за винятком сторінок, які створені і інформацію про які поширюють офіційно державні органи, офіційні особи. Отже, суд звертає увагу, що позивачем в розумінні статей 76, 77, 78, 79 ЦПК України не надано доказів на підтвердження факту, що саме відповідач ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» є автором публікації, викладеної 18.07.2022 року у соціальній мережі «Фейсбук», зі змістом якої не погоджується позивач або власником веб-сайту (домену), на якому було поширено недостовірну інформацію. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості є однією із основних засад судочинства (пункт 3 частина перша статті 129 Конституції України). За змістом ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК). За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. У справах про спростування недостовірної інформації саме на позивача покладено обов`язок довести факт поширення її відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено особисті немайнові права позивача. Таким чином, позивачем не доведено наявність тих обставин, на підставі яких вона звернулась до суду з позовними вимогами, не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач є автором публікації. Що стягнення зі сторони відповідача моральної шкоди у розмірі 150 000 грн.. Статтею 23 ЦК України, встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Разом з цим, у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог про захист честі, гідності і ділової репутації, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині похідної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 150 000 гривень. Таким чином, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі у зв`язку з їх недоведеністю.

Outcome: dismissed