Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

10.01.2024 року [PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з заявою про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавицею [PERSON] . Ухвалою суду від 15.01.2024 року провадження по справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити в порядку окремого провадження. Свою заяву [PERSON] обґрунтовує тим, що з [INFO] померла її матір [PERSON] , яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , де й проживала сама, до листопада 2021 року. У листопаді 2021 року матері діагностували онкологічне захворювання. У зв`язку з цим, з урахуванням похилого віку, для забезпечення догляду за матір`ю під час лікування, остання переїхала до неї та до смерті [PERSON] 24.12.2022 року вони спільно проживали за адресою: [ADDRESS] . Поховання матері здійснено за рахунок заявниці. Після смерті матері [PERSON] не зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, вважаючи, що оскільки вона є єдиною спадкоємицею першої черги за законом, разом постійно проживала з матір`ю на момент її смерті, то свідоцтво про право на спадщину вона зможе отримати у будь-який момент. Звернувшись у липні 2023 року до приватного нотаріуса для оформлення права на спадщину, з`ясувала, що через відсутність документального підтвердження факту спільного проживання зі спадкодавицею на момент її смерті, яким є факт реєстрації місця проживання за однією адресою, засвідчений довідкою з місця проживання, видача свідоцтва про право на спадщину неможлива. З цих\~підстав,\~заявниця просить\~суд встановити\~факт постійного\~спільного проживання\~разом із\~спадкодавицею [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~яка померла\~ [INFO] ,\~на час\~відкриття спадщини,\~за адресою:\~ [ADDRESS] . В судовому засіданні заявниця [PERSON] заявлені вимоги підтримала з підстав, викладених у заяві, просила суд їх задовольнити. Додатково зазначила, що в 2010 році помер її батько, тому після діагностування у матері онкологічного захворювання, остання почала проживати й проживала до смерті з нею та її чоловіком. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті її матері, не має. Нотаріус їй усно роз`яснила неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину. Заінтересована особа Запорізька міська рада двічі отримувала судові повістки на судові засідання на 14.02.2024 року та 26.03.2024 року, про що свідчать підписи уповноважених осіб, але до суду представник ЗМР не з`явився та не повідомив про причини своїх неявок. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що знайома з [PERSON] з 2000-2001 р.р. Вони є сусідами по площадці на поверху будинку, де проживають. Підтвердила, що разом з [PERSON] протягом кількох років проживала її матір [PERSON] , яка у грудні 2022 року померла. Їй відомо, що у [PERSON] була окрема кімната, особисті речі, ліки, їй викликали швидку допомогу, вона постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , разом з донькою [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснив, що він є чоловіком [PERSON] , з якою постійно проживають в 3-кімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] , з 2000-2001 р.р. Разом з ними після встановлення діагнозу онкологічного захворювання з 2021 року, до дня смерті, проживала його теща [PERSON] , яка померла у лікарні. Суд, заслухавши пояснення заявниці та свідків, дослідивши матеріали справи та наявні в ній письмові докази, дійшов до такого. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Пунктом 5\~ч.\~2\~ст.\~293\~ЦПК України\~визначено,\~що суд розглядає\~в порядку\~окремого провадження\~справи про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення. \~ \~ \~ \~ За положеннями ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). Судом встановлено, що заявниця [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.07.1970 року, актовий запис №1435, та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 28.10.1988 року, актовий запис 2481. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 26.12.2022 року серії [NUMBER] , актовий запис №2774, довідкою по причину смерті від 26.12.2022 року. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~1261\~ЦК України,\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У липні 2023 року заявниця [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса з метою оформлення права на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] , від якого отримала усне роз`яснення про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю документального підтвердження факту спільного проживання зі спадкодавицею на момент її смерті. Інші особи за прийняттям спадщини до приватного нотаріуса не звертались. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України унормовано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2). Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. 3). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З наявного в матеріалах справи акту про фактичне проживання громадян від 12.12.2022 року, складеного за результатом виходу комісії у складі голови правління ОСББ «ЩАСЛИВЕ 13А» Сімаченко Д.В., власників квартир [ADDRESS] , про те, що в квартирі [ADDRESS] , фактично проживають: [PERSON] , 1970 року народження, [PERSON] , 1955 року народження, [PERSON] , 1948 року народження (з 01.12.2021 року). З договору замовлення на організацію та проведення поховання [PERSON] вбачається, що саме [PERSON] була замовником таких послуг. Допитані під час судового розгляду свідки підтвердили пояснення заявниці та дані вказаної довідки щодо спільного проживання заявниці з матір`ю на момент смерті останньої. При розгляді справи по суті судом враховано висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 10.01.2019 року по справі №484/747/17 про те, що відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі\~статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою\~статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, враховуючи пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] , які зазначили, що заявниця та спадкодавиця більше року проживали разом, вели спільне господарство, суд дійшов до висновку, що вимоги [PERSON] про встановлення факту постійного спільного проживання зі спадкодавицею [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , з листопада 2021 року по день смерті - [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , є обґрунтованими, підтвердженими письмовими докази, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved