Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

З позовом про розірвання шлюбу між нею та [PERSON] , який зареєстрований 03 березня 2017 року Київським районнім у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, до суду звернулась [PERSON] . Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О.. Ухвалою суду від 21.02.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В матеріалах справи міститься заява позивача [PERSON] , в якій вона наполягає на розірванні шлюбу, просить справу розглядати за її відсутністю, в заяві також зазначено, що малолітня дочка [PERSON] , [INFO] після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Відповідач [PERSON] в телефонному режимі повідомив суд про згоду з позовом, заперечень щодо проживання дочки з матір`ю та розірвання шлюбу в нього не має, що відображено у відповідній телефонограмі, яка міститься в матеріалах справи. Відповідно до вимог ст. 211 ч. 3 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 03.03.2017 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис про шлюб № 409, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу подружжя має спільну дочку [PERSON] , [INFO] , яка за згодою сторін проживатиме з матір`ю. В позові не зазначено відомостей щодо наявності майна, яке підлягає поділу між подружжям. В ході розгляду справи судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Між ними відсутні спільні інтереси, вони не бажають бути разом. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння, любові та поваги. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ст.56 ч.3 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Стаття 105 ч.3 Сімейного Кодексу України наголошує на те, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу, відповідно до вимог ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як наголошує положення ст. 24 ч.1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приймає до уваги той факт, що між учасниками справи не має спору щодо місця проживання спільної дочки. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. На підставі ч.3 ст.\~105, ст.ст.\~110,\~112,115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved