Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

У січні 2024 року до суду звернувся позивач [PERSON] з позовом про стягнення заборгованості за договором позики, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість у 41\~625,00 грн, що становить 1110 доларів США за курсом долара США станом на 11.12.2023 року у розмірі 37,5 грн. за 1 долар США. Згідно з ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 11.01.2024 року відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, на вимогу суду надав оригінал боргової розписки. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим про розгляд справи судом за адресою, яка є зареєстрованим у встановленому законом порядку його місцем проживання, відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подавав. Ураховуючи викладене та те, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі ст.\~ст. 280-281 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до розписки від 01.06.2023 року, укладеної між позивачем та відповідачем, оригінал якої долучено до матеріалів справи, відповідач [PERSON] , [INFO] , отримав від [PERSON] , [INFO] , грошові кошти в сумі 1000 (одна тисяча) доларів США та зобов`язувався повернути борг до 20.09.2023 року. У разі недотримання строку повернення коштів зобов`язався сплатити 1 відсоток від коштів, які позичив, за кожен тиждень прострочення виплати (а.с.21). Судом встановлено, що відповідач не виконав перед позивачем зобов`язання щодо повернення коштів згідно з розписки від 01.06.2023 року, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми боргу. Відповідно до ст.1046\~ЦК України за\~договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1 ст. 1046\~ЦК України). Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч. 1ст. 207\~ЦК України). Частиною 1\~ст.\~1049 ЦК України\~встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі № 6-63цс13, 11.11.2015 року в справі № 6-1967цс15. З наявної в матеріалах справи розписки від 01.06.2023 року вбачається, що строк позики розпочинається з моменту підписання розписки. Отже, вказана розписка містять в собі інформацію щодо отримання позичальником коштів в борг та зобов`язання щодо повернення боргу у визначений строк 20.09.2023 року. Статтею 545 ЦК України\~врегульовано питання щодо підтвердження виконання зобов`язання, зокрема передбачено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. З наведеного вбачається, що доказом повернення позики є факт передачі позикодавцем оригіналу боргового документа позичальникові, або зазначення кредитором відомостей у розписці про повернення боргу щодо неможливості повернення боргового документа. Дані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 25.04.2012 року, справа № 6-24ц12. Ці обставини, з урахуванням вимог\~ст. 545 ЦК України, свідчать про невиконання відповідачем боргового зобов`язання перед позивачем. Відповідно до ст.526, 530\~ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. У частині ч. 1 ст.527\~ЦК України сформульоване загальне правило, відповідно до якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2). Відповідно до розрахунку, проведеного позивачем, сума основного боргу становить 1000 доларів США та відсотки за прострочення сплати боргу 110 доларів США (з 21.09.2023 по 07.12.2023 року- 11 тижнів), всього 1110 доларів США, що становить 41625,00 грн., виходячи з курсу долара станом на 11.12.2023 року. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Також до стягнення з відповідача в силу вимог\~ст.141 ЦПК України\~підлягають судові витрати по оплаті судового збору щодо подання позову в сумі 1212 грн.

Outcome: approved