Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

17.01.2024 року представник позивача - адвокат Скржешевський Максим Станіславович звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом в якому просить змінити розмір аліментів та стягувати з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 6000 (шість тисяч) гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення [PERSON] [INFO] повноліття, після чого продовжити стягнення аліментів в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень до досягнення [PERSON] [INFO] повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 22.11.2014 року позивач уклала шлюб з [PERSON] , який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 2561. У спільному шлюбі у них народилось троє дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира у справі №296/871/17 від 07.03.2017 року було вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше, ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 січня 2017 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. На даний час матеріальний стан позивача змінився, оскільки зросли витрати на утримання дітей у зв`язку із зростанням цін на продукти та одяг, підвищенням прожиткового рівня на дитину відповідного віку. Також зазначив, що наразі відповідач ніде офіційно не працює, що в свою чергу унеможливлює стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу щомісячно через відсутність останніх. Ухвалою від 13 лютого 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадженням з викликом сторін та призначено судове засідання. Представник позивача подав до суду заяву в якій просить розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечує (а.с.45). Відповідач відзив на позов до суду не надав, копія ухвали про відкриття провадження від 13.02.2024 разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за адресою: [ADDRESS] , які повернуті до суду із зазначенням причин невручення "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 35,36,42,43). У постанові Верховного Суду від 11.06.2021 у справі №2-6236/11 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Крім того, відповідача повідомлено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке оприлюднено 08.03.2024 (а.с. 40,41). У судове засідання 07.03.2024 та 02.04.2024 відповідач не з`явився. Таким чином відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, відповідно до ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що з 22 листопада 2014 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 2561 (а.с.15). У спільному шлюбі у них народилось троє дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с.16,17,18). Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира у справі №296/871/17 від 07.03.2017 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше, ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 січня 2017 року і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с.12). На підставі вищевказаного рішення 16.03.2017 року було видано виконавчий лист (а.с.12 зворотній бік). Згідно витягів з реєстру територіальної громади від 18.09.2023 вбачається, що позивач [PERSON] , [INFO] , разом з дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4,5,6,7). Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Корольовського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради №2704 від 31.10.2023 року, [PERSON] перебуває на обліку у відділі соціальних допомог управління соціального захисту населення Корольовського району департаменту соціальної політики Житомирської міської ради і одержує державну соціальну допомогу при народженні дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Згідно з ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу)платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від 05.10.2000 за № 2017-111 Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії ). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, в інших випадках, передбачених СК України. Враховуючи, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини, відповідач є батьком дітей, зобов`язаний їх утримувати, але матеріальної допомоги на утримання дітей надає в недостатньому розмірі, суд дійшов висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача аліменти на утримання їх спільних дітей [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, що підлягають сплаті, суд враховує всі наявні в матеріалах справи докази і вважає обґрунтованим розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача - по 3000,00 грн. на кожну дитину. Одночасно, відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991р. № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно частини 1 статті 8, частини 1 статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову до суду відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". На підставі викладеного,

Outcome: approved