Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

17 жовтня 2023 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 13 березня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і [PERSON] було укладено кредитний договір № 838057751. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 31 грудня 2020 року додатковою угодою №26 до договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції. Відповідно до реєстру боржників № 134 від 18.05.2021 до договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 838057751. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 838057751 в розмірі 49798,00 грн, з яких: 14000,00 грн сума заборгованості по основному боргу, 35798,00 грн сума заборгованості по відсотках. Просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором № 838057751 в розмірі 49798,00 грн, з яких: 14000 грн сума заборгованості по основному боргу, 35798 грн сума заборгованості по відсотках, а також понесені судові витрати. 05 грудня 2023 року справа надійшла з Ленінського районного суду м. Запоріжжя до Локачинського районного суду Волинської області за підсудністю. Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 08 грудня 2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 18 березня 2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що позов є необгрунтованим та таким що не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано суду договору факторингу та реєстру боржників до додаткової угоди № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, підписаного уповноваженими особами ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», яким би підтверджувалося набуття ТОВ « Таліон Плюс» права вимоги за кредитним договором № 838057751 від 13.03.2021 року, а долучений витяг не може бути доказом того, що саме у такому вигляді сторони договору факторингу погодили реєстр боржників до кожного з договорів відступлення права вимоги. Також, ТОВ «ФК «ЄКПБ» не надано реєстру боржників до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року, який підписаний належним чином уповноваженими особами та не містить посилань на первинні документи, які б підтверджували розмір заборгованості, яку відступає первісний кредитор, в тому числі і за кредитним договором № 838057751 від 13.03.2023 року. До позову не доданий акт прийому-передачі реєстру боржників за обома договорами факторингу, відсутня загальна сума заборгованості, яка уступається фактору, крім того, зазначена сума заборгованості і не вказана в договорі факторингу та в додатковій угоді. Крім того, за відступлення права вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» повинно було передати ТОВ «Таліон плюс» грошові кошти (ціну продажу), проте доказів на підтвердження сплати цих коштів за отримання права вимоги до позивача, у визначені ст. 83 ЦПК України строки позивачем надано не було. Вважає, що позивачем не доведений належними та допустимими доказами факт передачі права грошової вимоги до відповідача від первинного кредитора у заявленому позивачем розмірі. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором про надання кредиту не є тим первинним документом, що підтверджує розмір заборгованості відповідача за договором, а можна розцінювати як внутрішній документ фінансової установи. Крім того, з долученого розрахунку заборгованості не вбачається за який конкретно період нараховано заборгованість за відсотками, що унеможливлює перевірити їх нарахування в межах строку дії договору та відповідно узгодженої сторонами відсоткової ставки. Просить відмовити в задоволенні позову ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі (а.с. 79-83) Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду відповідно до вимог ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), що стверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с. 75). 26 січня 2024 року представник позивача [PERSON] через систему «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи без його участі, позов просить задовольнити в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення (57). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 78). Про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача та відповідача. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з підстав, наведених у відзиві. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Судом встановлено, що 13 березня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №838057751 (далі - Договір) в електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (а.с. 7-9). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з п. 12 цієї статті електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За п. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (ст. 1 Закону України "Про електронну комерцію"). Електронний договір, підписаний електронним одноразовим ідентифікатором, вважається укладеним у письмовій формі з моменту його підписання, тобто ведення алфавітно-цифрової послідовності даних (пароль). Водночас такий договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо істотних умов договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Предметом договору №838057751 ві 13.03.2021 є надання товариством позичальнику кредиту без конкретної споживчої мети в сумі 14000 грн згідно з п.1.2. строком на 30 днів, з дисконтною процентною ставкою відповідно до п.1.3 в 0,74 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом. За умови продовження строку дисконтного періоду нарахування відсотків здійснюється за індивідуальною процентною ставкою 1,47 відсотків в день від суми кредиту. У випадку користування кредитом понад строк, встановлений п. 1.2. договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,70 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом. За змістом пункту 4.4. Договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником і кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Також договором передбачено, що невід`ємною його частиною є Правила та Паспорт споживчого кредиту. Згідно паспорту споживчого кредиту продукту «Смарт» до договору №838057751 від 13.03.2021 р., споживачу надається кредит у сумі 14000 грн строком на 30 днів, із процентною ставкою 270,10 % річних, загальні витрати за кредитом становлять 3108 грн (а.с. 6). 31 грудня 2020 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно якої сторони дійшли згоди викласти текст договору факторингу у новій редакції, а саме: за умовами договору факторингу ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується відступити ТОВ «Таліон плюс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон плюс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату на умовах, визначених цим Договором. Наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку (а.с.10-12). 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу №20102022, за умовами якого ТОВ «Таліон плюс» зобов`язується відступити ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Таліон плюс» за плату на умовах, визначених цим Договором (а.с. 13-14). Відповідно до\~витягу з\~реєстру прав\~вимоги №2\~до договору\~факторингу №20102022\~від 20\~жовтня 2022\~року,\~у ньому\~боржником зазначений\~ [PERSON] ,\~який має\~заборгованість за\~кредитним договором\~№ 838057751\~в загальній\~сумі 49798,00\~гривень,\~з яких:\~14000,00\~гривень \~заборгованість по\~основному боргу,\~35798,00\~гривень \~заборгованість за\~відсотками (а.с.\~15). Однак, суд вважає за необхідне звернути увагу, що наданий позивачем витяг з Реєстру боржників до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року не містить підпису сторін фактора та клієнта, які би підтверджували дійсність переходу права вимоги до боржника [PERSON] за договором кредитного договору № 838057751 від 13.03.2021 року. Аналогічна сума заборгованості за кредитним договором № 838057751 відображена у зробленому ТОВ «ФК «ЄАПБ» розрахунку заборгованості за період з 06.03.2023 по 31.08.2023 (а.с. 16). Окрім указаних договорів, до позову долучено статутну документацію ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с. 25-27). Згідно із ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині 1 статті 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст.1077 ЦК України). Згідно позовної заяви кредитний договір № 838057751 від 13 березня 2021 року, заборгованість за яким є предметом цього позову, був укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . В подальшому відповідно до реєстру боржників №134 від 18.05.2021 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (додатковою угодою №26 від 31.12.2020 текст договору факторингу викладено в новій редакції), укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 838057751, яке, у свою чергу, передало вказане право вимогу позивачу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Однак, позивачем не додано до позовної заяви реєстру боржників №134 від 18.05.2021 року до договору факторингу № 28/1118-01, як і не додано самого договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, що унеможливлює встановити зміст (предмет) договору, за яким, в подальшому, як стверджує позивач, відбулося відступлення права грошової вимоги за кредитним договором №838057751. Таким чином, позивачем не доведено факт відступлення права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №838057751 від первісного кредитора - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон плюс». Крім того, встановити порядок утворення розміру заборгованості відповідача [PERSON] з відсотків за договором №838057751 від 13.03.2021 на час відступлення права вимоги, не виявляється можливим, оскільки розрахунку заборгованості відповідача за відсотками, складеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на підтвердження розміру відступлених вимог з розміру заборгованості по відсоткам, надано не було, як не було надано такого розрахунку і суду. Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. У позовній заяві та поданій окремо заяві від 26.01.2024 року представники ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просили розглянути справу без їхньої участі, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляли. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа 755/18920/18, провадження 61-17205ск19. У зв`язку із цим у суду відсутні достатні та обґрунтовані підстави вважати, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 838057751 від 13 березня 2021 року, укладеного останнім із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Зазначене, у свою чергу, свідчить про недоведеність позивачем порушення його майнових прав, а відтак і наявності у нього права на подання цього позову до відповідача. Таким чином, враховуючи вище наведені положення чинного процесуального та матеріального законодавства, а також досліджені у справі докази, суд, оцінивши їх з точки зору достатності для встановлення фактичних обставин, якими обґрунтовуються заявлені позовні вимоги, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову за недоведеністю заявлених вимог. Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, враховуючи, що у задоволені позову відмовлено, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору відшкодуванню не підлягають. На підставі ст. ст. 526, 549, 610, 611, 625, 626, 628, 629, 638, 1048, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: dismissed