Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

[PERSON] , через свого представника, звернувся до суду з вище вказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог вказав, що [INFO] помер рідний дядько позивача [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , однак за життя не встиг оформити своїх спадкових прав. [PERSON] належало право на земельну частку (пай) із земель колективної власності Агрофірмі «Сінгури» розміром 2,37 га в умовних кадастрових гектарах. [PERSON] для отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно звернувся до державного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Силіної Н. В., однак отримав відмову у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу (сертифікату на право на земельну частку (пай), а тому визнання права власності в порядку спадкування повинно вирішуватись у судовому порядку. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд визнати за [PERSON] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право на земельну частку (пай) площею 2,37 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності Агрофірми «Сінгури», що належала [PERSON] , померлої [INFO] . У судове засідання сторони не з`явились. Представником позивача подано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника; позов просить задовольнити. Представником відповідача також подано клопотання про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами справи (а.с. 82). Розгляд здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (зворот а.с. 66). [INFO] помер [PERSON] (а.с. 48). Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (зворот. а.с. 48, 67-68). Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 23.08.2006 року (зворот. а.с. 49-50) визначено [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини його покійного дядька [PERSON] , який помер [INFO] . 29.09.2006 року [PERSON] , як племіннику [PERSON] , видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 631/2006 (а.с. 18). Рішенням Сінгурівської сільської ради Житомирського району Житомирської області 15 сесії 24 скликання від 20.11.2003 року затверджено уточнені списки громадян, які мають право на земельні частки (а.с. 21). У списку померлих громадян, які мають право на земельну частку (пай) реформованої агрофірми «Сінгури», [PERSON] , місце проживання: с. Сінгури, серія сертифіката - ЖТ значиться під номером 588 (ймовірно) (а.с. 22-23). Державний акт на право колективної власності на землю агрофірми «Сінгури» видано Сінгурівською сільською радою згідно рішення Житомирської районної ради народних депутатів від 14.03.1995 року № 22 (а.с. 19-20) земельна частка (пай) по агрофірмі «Сінгури», що знаходиться на території Сінгурівської сільської ради становить 2047,6 га. З листа Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області № 60/02-21/03 від 01.03.2021 року вбачається, що в книзі реєстрації сертифікатів, на право на земельну частку (пай), які видаються членам Агрофірми «Сінгури», відсутній запис щодо реєстрації та видачі сертифіката на право на земельну частку (пай) на ім`я померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 9). Згідно довідки Новогуйвинської селищної ради № 361 від 07.07.2023 року (а.с. 14) [PERSON] на день смерті [INFO] проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; разом з нею проживали і були зареєстровані на день смерті та протягом 6-ти місяців після смерті: [PERSON] . Відповідно до довідки Житомирського обласного державного нотаріального архіву № 2009/01-21 від 19.09.2023 року (а.с. 65) спадкова справа до майна померлої [INFO] гр. [PERSON] не зводилась. Як вбачається з інформаційних довідок № 74201849 від 04.10.2023 року та № 74201863 від 04.10.2023 року, інформація щодо заведених спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, складених заповітів чи укладених спадкових договорів після смерті [PERSON] відсутня (зворот. а.с. 65-66). Згідно даних спадкової справи № 631, заведеної Третьою житомирскою державною нотаріальною конторою до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 46-72) [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.10.2023 року приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Силіною Н. В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне спадкове майно, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу (сертифікату на право на земельну частку (пай)), яке належало померлій [INFO] [PERSON] , спадкоємцем якої був її син [PERSON] , який приняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав (а.с. 8). Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 ЦК України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ч. 4 ст.\~25\~ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до приписів ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч. 1 ст. 1296 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч. 1 ст. 1296 ЦК України). Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), районною державною адміністрацією. Такими документами, також є: - свідоцтво про право на спадщину; - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України №\~7\~від 30.05.2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.\~6 Європейської Конвенції\~з прав\~людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13, зазначеної Конвенції, на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. З огляду на наведене, враховуючи те, що позивач є спадкоємцем померлого [PERSON] , який за життя прийняв спадщину після померлої мами [PERSON] , але не оформив своїх спадкових прав, зважаючи на відсутність у позивача можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на майно у нотаріуса або в уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування, у зв`язку з втратою правовстановлюючого документу, суд вважає за потрібне задовольнити позовну заяву та визнати за позивачем право власності на спадкове майно за законом. Позивач не заявляє вимог про стягнення судових витрат, тому суд це питання не вирішує.

Outcome: approved