Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача, [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 3796 гривень 57 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 858 гривень 88 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 2900 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що 17.08.2019 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та ТОВ «ФІРМА ЛІМАН» було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/0918603. У відповідності до умов вказаного Полісу страхування ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Toyota», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 09.06.2020 року приблизно о 15 год. 09 хв. по пров. Ванний 3, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] та автомобіля «Chery», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Chery», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », було завдано механічних пошкоджень, власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Відповідно до Постанови Приморського районного суду м. Одеси від 23.07.2020 року, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення Відповідачем вимог\~Правил дорожнього руху\~України. З огляду на вищевказане, страхова компанія власника пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Chery», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », звернувся до Страховика - ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АО/0918603. Так, на підставі страхового акту №028/037/001655/20/1 від 20.10.2020 року ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі: 3796 грн. 57 коп., що підтверджується платіжним дорученням №14670 від 20.10.2020 року. Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «УПСК» склав: 3796 грн. 57 коп. З огляду на вищезазначене, у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати завдані збитки в порядку регресу у розмірі сплаченого Страховиком страхового відшкодування. Підпунктом «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1\~статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~встановлено, що Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди (п.п. «в»). 03.03.2023 року, між ПрАТ «УПСК» та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено Договір №03/03/2023 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. Таким чином, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу. На підставі викладеного, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 3796 грн. 57 коп. в порядку регресу та сплачений судовий збір у розмірі 858 грн. 88 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 2900 гривень. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України \~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 17.08.2019 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та ТОВ «ФІРМА ЛІМАН» було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/0918603. У відповідності до умов вказаного Полісу страхування ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Toyota», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 09.06.2020 року приблизно о 15 год. 09 хв. по пров. Ванний 3, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] та автомобіля «Chery», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Chery», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », було завдано механічних пошкоджень, власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Відповідно до Постанови Приморського районного суду м. Одеси від 23.07.2020 року, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення Відповідачем вимог\~Правил дорожнього руху\~України. Відповідно ж до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тобто враховуючи вищевикладене, факт винуватості [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди від 09.06.2020 року, є встановленим і доказуванню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Крім того відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», від 27.03.1992 року № 6, джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). З огляду на вищевказане, страхова компанія власника пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Chery», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », звернувся до Страховика - ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АО/0918603. Так, на підставі страхового акту №028/037/001655/20/1 від 20.10.2020 року ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі: 3796 грн. 57 коп., що підтверджується платіжним дорученням №14670 від 20.10.2020 року. Відповідачу було направлено вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди, однак вимога залишилась без уваги відповідача та грошові кошти в порядку регресу повернені не були. 03.03.2023 року, між ПрАТ «УПСК» та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено Договір №03/03/2023 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. Таким чином, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу. Частина 1\~статті 1191 ЦК України\~передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі та стягує з відповідача суму завданої майнової шкоди в порядку регресу у розмірі 3796 грн. 57 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 858 грн. 88 коп. Окрім того, позивачу відшкодовуються витрати на правову допомогу у розмірі 2900 гривень, оскільки останні підтверджені належними та допустимими доказами договором про надання правової допомоги №30/01/19 від 30.01.2019 року, додатковою угодою №655 до Договору про надання правової правової допомоги №30/01/19 від 30.01.2019 року, актом здачі прийняття робіт (надання послуг) Договору про надання правової правової допомоги №30/01/19 від 30.01.2019 року.

Outcome: approved