Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

Провідний спеціаліст відділу правового забезпечення ГУНП в Харківській області Синюшко С.О. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього на користь державного бюджету України 10000,00 гривень. В обґрунтування позову вказав, що в Головному управлінні Національної поліції в Харківській області було проведено службове розслідування, за результатами якого складено висновок від 03.08.2023, відповідно до якого встановлено вину колишнього дільничного офіцера поліції сектору превенції ВП № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області Хоменка Сергія Івановича у незаконному притягненні до адміністративної відповідальності [PERSON] . Судовими рішеннями у справі № 638/509/19, які набрали законної сили, встановлено, що [PERSON] через протиправні дії службових осіб поліції, що полягали у незаконному притягненні до адміністративної відповідальності, було завдано моральних страждань. Було порушено його сталий життєвий уклад, він був позбавлений можливості спілкування із рідними та близькими, позбавлений можливості ведення раціонального, здорового та звичного способу життя, змушений прикласти значних зусиль для захисту своїх прав та законних інтересів у судових інстанціях України. Моральних страждань [PERSON] було завдано саме внаслідок протиправного складання дільничним офіцером поліції сектору превенції ВП №1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області [PERSON] протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 464265 від 14.11.2016, відповідно до якого [PERSON] обвинувачувався у скоєнні злісної непокори законному розпорядженню працівників поліції. Згідно з платіжною інструкцією № 1256644 від 03 травня 2023 року Державною казначейською службою України на користь [PERSON] була перерахована сума 10000,00 гривень в якості компенсації моральної шкоди. Відшкодуванням моральної шкоди [PERSON] внаслідок неправомірного складання відносно нього [PERSON] протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №464265 від 14.11.2016 призвело до завдання матеріальних втрат державному бюджету України, який складає матеріальну основу реалізації державою своїх гуманітарних, економічних та політичних функцій, спрямованих на забезпечення кожній людині належних умов життя. Тому моральна шкода є матеріальним збитком завданим державному бюджету та підлягає стягненню в порядку регресу. Судовими рішеннями у справі № 638/509/19 та висновком службового розслідування від 03.08.2023 встановлена вина дільничного офіцера поліції сектору превенції патрульної поліції Вовчанського ВП ГУНП в Харківській області майора поліції Хоменка С.І. у незаконному притягненні до адміністративної відповідальності [PERSON] . Таким чином, внаслідок протиправних дій відповідача [PERSON] , який, перебуваючи у трудових відносинах з позивачем, у час виконання своїх посадових обов`язків склав постанову про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] , яка судовими інстанціями скасована та стягнуто на користь [PERSON] , моральну шкоду, позивачу завдано матеріальних збитків, тому позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду про відшкодування відповідачем шкоди в порядку регресу. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причини неявки до суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток та оголошенням про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив на позов не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші). Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 14.11.2016 колишнім дільничним офіцером поліції сектору превенції ВП №1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області Хоменком Сергієм Івановичем відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення АА №464265 від 14.11.2016, відповідно до якого [PERSON] обвинувачувався у скоєнні злісної непокори законному розпорядженню працівників поліції, а саме; відмовився пройти до Вовчанського ВП. 14.11.2016 постановою судді Вовчанського районного суду Харківської області у справі № 617/1546/16-п [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 15 діб та стягненням 275,60 гривень судового збору на користь держави. Постановою апеляційного суду Харківської області від 23 листопада 2016 року у справі № 617/1546/16-п апеляційні скарга задоволені частково, постанову Вовчанського районного суду Харківської області від 14.11.2016 скасовано, [PERSON] звільнено від подальшого відбуття адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, матеріали справи повернуто до Вовчанського ВП ГУНП в Харківській області для дооформлення. Постановою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 03 лютого 2017 року у справі № 617/1678/16-п провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. Згідно висновку службового розслідування за результатами розгляду звернення [PERSON] від 03.12.2016, за порушення службової дисципліни дільничному офіцеру поліції сектору превенції ВП №1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області [PERSON] оголошено догану. Рішенням Фрунзенського районного суду від 16.01.2020 у справі № 638/509/19 позовні вимоги [PERSON] до Державної Казначейської служби України, Вовчанського районного суду Харківської області, Головного управління Національної поліції в Харківській області про відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з Державного казначейства України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] , 90000,00 (дев`яносто тисяч) гривень моральної шкоди. Постановою Харківського апеляційного суду від 16.04.2020 у справі № 638/509/19 апеляційні скарги Державної казначейської служби України та Головного управління Національної поліції в Харківській області залишено без задоволення. Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 січня 2020 року залишено без змін. Постановою Касаційного цивільного суду від 03.03.2021 у справі №638/509/19 рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 січня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 16 квітня 2020 року змінено в частині розміру та порядку відшкодування моральної шкоди, стягнутої на користь [PERSON] Стягнуто з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь [PERSON] 10000,00 гривень на відшкодування моральної шкоди. Згідно з платіжною інструкцією № 1256644 від 03 травня 2023 року Державною казначейською службою України на користь [PERSON] була перерахована сума 10000,00 гривень в якості компенсації моральної шкоди. Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Згідно з позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 20.09.2018 у справі № 200/22363/16-а, від 21.10.2021 у справі № 760/15085/18, якщо в судовому рішенні визначено особу винну у завданні шкоди то стягнення в порядку регресу здійснюється за правилами цивільного судочинства, в тому числі і моральної шкоди. Казначейством здійснюється безспірне списання коштів державного Бюджету за рішеннями судів про відшкодування шкоди, завданої -громадянинові незаконними діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб, відповідно до підпункту 2 пункту 9 Бюджетного кодексу України та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.201 1 № 845. Відповідно до підпункту 9 пункту 9 Розділу VI Прикінцеві та "Перехідні положення Бюджетного кодексу України, кошти, відшкодовані державою з державного бюджету, вважаються збитками державного Бюджету. Підпунктом 10 цього пункту також визначено, що посадові та службові особи органів державної влади, дії яких завдали шкоди, що відшкодована з бюджету, несуть цивільну, адміністративну та кримінальну відповідальність згідно з законом. Органи державної влади після виконання рішень суду про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного бюджету, проводять службове розслідування щодо причетних посадових, службових осіб цих органів, якщо рішенням суду не встановлено в діях посадових, службових осіб складу злочину. За результатами службового розслідування органи державної влади та органи Казначейства України, у місячний строк можуть звернутися до суду з позовною заявою про відшкодування збитків, завданих державному бюджету, з пред`явленням зворотної вимога (регресу) у розмірі виплаченого відшкодування до посадових, службових осіб цих органів, винних у завданні збитків (крім відшкодування виплат, пов`язаних із трудовими відносинами та відшкодуванням моральної шкоди). Відповідно до ч. 4 ст. 1191 ЦК України Держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, відшкодувавши шкоду, завдану посадовою, службовою особою внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності відповідно органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, мають право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування (крім відшкодування виплат, пов`язаних із трудовими відносинами та відшкодуванням моральної шкоди). На підставі ст. 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Верховний Суд у постанові від 05 вересня 2018 року у справі №534/872/16-ц (провадження № 61-11969св18) зазначив, що «з аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч. 1 ст. 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування», що також підтверджено висновком, наведеним у постанові Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі 317/2409/19. Враховуючи викладене, суд вважає, що в межах даного спору, позивачем правомірно заявлені вимоги про відшкодування в порядку регресу за рахунок відповідача суми відшкодування в розмірі 10000,00 гривень, сплаченого позивачем за наслідками шкоди, завданої неправомірними діями працівника ВП № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області, відповідача [PERSON] , при виконанні ним службових обов`язків. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. В порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073,60 гривень, сплачений позивачем під час звернення з даним позовом до суду.

Outcome: approved