Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до ТОВ «ФК «Паріс», треті особи: приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондрюк Віктор Станіславович, приватний виконавець виконавчого Чернівецької області Доготар Микола Вікторович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на таке. 26.06.2020р. приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1134, яким з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Паріс» стягнуто заборгованість в сумі 13284,06грн, що виникла у зв`язку з невиконанням договору про комплексне банківське обслуговування та підписання заяви договору №0026098 від 15.02.2019. 19.11.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Доготаром М.В. винесено постанову про відкриття провадження за [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С. №1134 від 26.06.2020р. та в межах зазначеного виконавчого провадження постановлено стягнути на користь ТОВ «ФК «Паріс» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 13284,06грн. В ході здійснення виконавчого провадження з відповідач на користь позивача безпідставно було стягнуто 6247,05 грн. 19.11.2020 постановою приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Доготаром М.В. постановлено накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та або звернення стягнення на які заборонено законом. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з порушеннями вимог чинного законодавства, посилаючись на таке. Позивач вказує, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки: - Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які із вказаним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржником перед стягувачем. Однак сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості. - Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису, передбаченого ст.88 Закону України «Про нотаріат». У зв?язку з викладеним позивач просить суд визнати виконавчий напис нотаріуса Конндратюка В.С. від 26.06.2020р., що зареєстрований за в реєстрі за №1134, про стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «Паріс» заборгованість у розмірі 13284,06 грн. - таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача на користь позивача 6247,05 грн. безпідставно стягнутих у виконавчому провадженні коштів, та стягнути з відповідач на користь позивача сплачений при зверненні до суду судовий збір та 10000 грн. витрат на правову допомогу. Ухвалою від 06.12.2023 відкрито загальне позовне провадження та призначе5но підготовче судове засідання у справі. В підготовче судове засідання позивач та його представник не з`явились, надали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач ТОВ «ФК «Паріс» в підготовче судове засідання свого представника не направив, надав суду заяву про визнання позову, та просив зменшити розмір витрат на правову допомогу. Розмір витрат на правову допомогу 4000 - 5 000 грн. був би розміним та справедливим. Треті особи в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили хоча про час та місце розгляду справи належним чином були повідомлені. Суд вирішує можливим провести розгляд справи за відсутності учасників та зважаючи, що відповідач позов визнав, таке визнання не порушує прав та обов`язків інших осіб, тому суд знаходить можливим ухвалити судове рішення у підготовчому судовому засіданні. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису за відсутності учасників справи - не здійснювався. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, 26.06.2020р. приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1134, яким з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Паріс» стягнуто заборгованість в сумі 13284,06грн, що виникла у зв`язку з невиконанням договору про комплексне банківське обслуговування та підписання заяви договору №0026098 від 15.02.2019. . 19.11.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Доготаром М.В. винесено постанову про відкриття провадження за [NUMBER] за виконавчим написом приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С. №1134 від 26.06.2020р. та в межах зазначеного виконавчого провадження постановлено стягнути на користь ТОВ «ФК «Паріс» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 13284,06грн. Вказане підтверджується підтверджується копією постанови. 19.11.2020 постановою Приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Доготаром М.В. постановлено накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та або звернення стягнення на які заборонено законом. Вказане підтверджується копією постанови. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис поза межами встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат» строків, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Щодо інших аргументів учасників справи, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обгрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого. Позивач [PERSON] є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] . Відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав;. Тому [PERSON] звільнений від сплати судового збору у даній справі. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповдінор до ч.6 ст.141 ЦПК України Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Зважаючи на ту обставину, що відповідач визнав позовні вимоги до розгляду справи по суті у підготовчому судовому засіданні, та позивач звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути 50 % ставки судового збору, яку необхідно було сплатити позивачу при зверенні до суду, що становить 1073,80 грн. Крім того, представник позивача подав клопотання про стягнення з відповідача 10000 грн. витрат на правову допомогу, яка складається з 500 грн. - 40 хв. витраченого часу на підготовку заяви про ознайомлення з матеріалами справи, 1500 грн. - 2 год. на складання заяви про забезпечення позову, 6000 грн. - 8 год. витраченого часу на складання позовної заяви, 2000 грн. складання процесуальних заяв про проведення судових засідань у відсутності позивача та представника, заяви про участь у судому засіданні режимі відео конференції, та ін. - 2 год. Зі вказаних 10000 грн. сплачено позивачем адвокату - 5000 грн. Відповідач надав клопотання про зменшення суми витрат на правову допомогу, вказуючи на те, що згідно практики Ковпаківського районного суду, Саксаганського районного суду Машівського районного суду стягнення витрат на правову допомогу у даній категорії справ складає 3000-5000 грн. Виходячи з викладеного відповідач просив суд зменшити суму витрат на правову допомогу. Вирішуючи вказане питання суд виходить з такого. Частиною четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з позицією, викладеною в Постанові ВП ВС від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Отже, відповідач заявив клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу. При цьому жодних доказів на підтвердження не співмірності витрат відповідач на надав. Саме по собі посилання відповідач на практику розгляду даного питання іншими судами не є достатньою для суду підставою для зменшення розміру витрат на правову допомогу. При цьому позивач в акті виконаних робіт виклав перелік виконаних робіт та їх вартість та суму коштів, яка підлягає відшкодуванню. та Тому клопотання відповідач про зменшення витрат на правову допомогу слід залишити без задоволенню На підставі викладеного,

Outcome: approved