Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

Позивачка звернулася\~до суду\~із позовом\~до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.12.2023 з її банківської карти було повністю списано нарахований їй роботодавцем авансовий платіж в сумі 4068, 43 грн. Після з`ясуванння всіх деталей їй стало відомо, що приватним виконавцем виконавчого округу Луганської (Київської) області Лиманським В.Ю. відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. щодо стягнення з неї заборгованості на користь ТОВ «Вердикт Капітал» у сумі 132894, 96 грн. Вважає, що виконавчий напис нотаріуса вчинений з порушенням вимог законодавства України, так як виконавчий напис вчинений на підставі кредитного договору, не посвідченого нотаріально. Зазначає, що з дня виникнення грошової вимоги за договором, зазначеним у виконавчому написі, датованим 10.04.2006 минув строк позовної давності. Вона не визнає жодних кредитно-договірних зобов`язань з АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого на підставі договору факторингу стало ТОВ «Вердикт Капітал»». Також вона не отримувала жодних повідомлень щодо відступлення прав вимоги, оскільки з 2013 року офіційно змінила місце реєстрації. Враховуючи викладене, просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з неї заборгованості. Позивачка в судове засідання не з`явилась, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, в позовній заяві просить справу розглянути без її участі (а.с.1-6). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується поштовою розпискою про отримання повістки (а.с.43). Приватний виконавець Лиманський В.Ю. в судове засідання також не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується поштовою розпискою про отримання повістки (а.с.42). Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився. Згідно листа Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане на ім`я [PERSON] анульовано згідно з наказом Міністерства юстиції України від 30.12.2021 №4722/5, нотаріальна діяльність припинена з 31.12.2021 (а.с.20, 21). Враховуючи те, що сторони до суду не з`явились, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст.247 ч.2 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Луганської області Лиманським В.Ю. від 21.10.2021 було відкрите виконавче провадження за виконавчим написом, вчиненим 22.02.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит Капітал» заборгованості в сумі 132894, 96 грн. (а.с.12). В матеріалах виконавчого провадження міститься копія виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за №204320, вчиненого 22.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з [PERSON] заборгованості (а.с.13). Із копії виконавчого напису видно, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 №1172. Згідно виконавчого напису, [PERSON] є боржником за кредитним договором №0030/000055 від 10.04.2006, укладеним з АТ «Укрсоцбанк», правонаступником всіх прав а обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами є ТОВ «Вердикт Капітал». Сума заборгованості за період з 29.01.2019 по 15.06.2021 складає 132894,96 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 12306, 25 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 120088, 71 грн. та плата за вчинення нотаріального напису. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (ст.18 ЦК України). Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст.87 Закону України «Про нотаріат»). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, (в редакції, чинній на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису) - «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21) вказано, що: «оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14». Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не врахував обставин, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним укладеним договорам вже нечинні і повинен був відмовити кредитору у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат». Зважаючи на те, що сам виконавчий напис містить вказівку на те, що його вчинено на підставі Постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», дає підстави стверджувати, що кредитний договір, на підставі якого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено оспорюваний виконавчий напис не входить до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів та не може підтвердити безспірність заборгованості позивачки перед відповідачем. Таким чином, суд приходить до висновку, що внаслідок вчинення оспорюваного виконавчого напису не забезпечено справедливий баланс інтересами позивачки та суспільства, що не відповідає нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Отже, позивачка довела належними доказами невідповідність спірного виконавчого напису вимогам ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. З урахуванням того, що позовні вимоги [PERSON] задоволені, заходи забезпечення позову, визначені в ухвалі від 06 лютого 2024 року щодо зупинення стягнення на підставі виконавчого напису продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили згідно ч.7 ст. 158 ЦПК України. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подання позову в розмірі 1211,20 грн та за подання заяви про забезпечення позову в сумі 605,60 грн, у загальному розмірі 1816,80 грн.

Outcome: approved