Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

І. Позиція сторін у справі. Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив визнати протиправними дії АТ «Державний ощадний банк України», пов`язані з припиненням доступу до платіжного сервісу Ощад 24/7 [PERSON] і зобов`язати АТ «Державний ощадний банк України» і відновити йому доступ до платіжного сервісу Ощад 24/7. В обґрунтування вказано, що він є клієнтом Ощадбанку і має декілька відкритих карткових рахунків у цій фінансовій установі, для користування якими отримав платіжні картки [NUMBER] - зарплатна та 5167 8032 0075 9319 - пенсійна. У зв`язку із запровадженням воєнного стану в Україні, він вимушений перебувати на тимчасово окупований території України. Щомісяця він отримував пенсію на пенсійну картку [NUMBER] та користувався послугами сервісу Ощад 24/7. Останню операцію він здійснив 16 листопада 2023 року: перевів кошти на картку іншого банку - юридичної особи, зареєстрованій в України, але 01 грудня 2023 року Ощадбанк заблокував йому доступ до платіжного інструменту з невідомих причин. Позивач вказує, що тричі звертався до Ощадбанку щодо причини блокування його платіжних операцій, здійснюваних з використанням платіжного інструменту (у даному випадку у застосунку «Ощад 24/7») та декілька разів телефонував до контакт центру. У всіх відповідях Ощадбанк не повідомляє причини блокування доступу до сервісу, а наполягає на тому, що, для відновлення доступу до платіжного інструменту Ощад 24/7, необхідно особисто звернутися до відділення банку. У своїх запитах до Ощадбанку позивач намагався дізнатися про те, яким саме нормативно-правовим документом передбачена обов`язкова явка клієнта банку до відділення для відновлення доступу до платіжного сервісу. Ощадбанк ухилявся від відповіді на це питання. У своїй відповіді від 19 січня 2023 року, відповідач посилається на своє право про припинення доступу клієнту банку до платіжного інструменту. Але не зазначає на підставі чого він припинив цей доступ. В останній відповіді від 29 січня 2023 року Ощадбанк повідомляє йому що, згідно з внутрішнім документам Банку, деякі обмеження, які накладаються відділом фінансового моніторингу, у цілях безпеки можна зняти виключно за особистим зверненням до відділення АТ «Ощадбанк», пред`явивши співробітникам паспорт та подавши, відповідну заяву. Зазначає, що уточнити причину встановлення обмеження та іншу додаткову інформацію можливо виключно у відділенні Банку. Однак позивач категорично не згоден з діями відповідача. У відзиві на позов представник відповідача заперечував проти обґрунтованості позовних вимог, вказуючи, що позивач у своєму позові акцентує увагу суду на те, що він знаходиться на тимчасово окупованій території України, проте, згідно з програмним забезпеченням АТ «Ощадбанк», 15 лютого 2024 року по банківській карті [NUMBER] , що видана позивачу здійснювались транзакції по переказу/отриманню грошових коштів у Територіальному відокремленому безбалансовому відділенні (ТВБВ) АТ «Ощадбанк», що знаходиться у м. Києві (зазначена інформація може бути витребувана судом у АТ «Ощадбанк», оскільки містить банківську таємницю). При цьому, перебуваючи в м. Києві та здійснюючі транзакції по рахунку, позивач мав змогу безпосередньо звернутись до будь-якого відділення АТ «Ощадбанк» для вирішення питання щодо відновлення додатку «Ощад24/7» з наданням відповідних документів та закрити це питання у досудовому порядку. При цьому, для з`ясування обставин та підтвердження вище наведеній транзакції 02 лютого 2024 року представником банку здійснено вихідний дзвінок на номер телефону вказаний позивачем. Проте, на телефонний дзвінок позивач не відповів, та відповідно не підтвердив проведені операції. Станом на теперішній час позивач особисто до відділення банку для проведення ідентифікації та верифікації, відповідно до умов договору, не з`явився, документи необхідні для проведення ідентифікації не надав. У відповіді на відзив позивач вказав, що підставами для подання позову стало безпричинне блокування застосунку Ощад 24/7 з боку відповідача і безпідставна його вимога про обов`язковість його особистої явки у відділення банку для розблокування цього за стосунку. Відповідач не пояснює у чому полягає не типовість і підозрілість проведеної операції, що у будь-якому разі не є підставою для блокування доступу до застосунку, оскільки, відповідно до Пункту 17.7.3. Розділу ХVІІ. УМОВИ НАДАННЯ ПОСЛУГ З ВИКОРИСТАННЯМ ТЕХНІЧНИХ ЗАСОБІВ ЗВ`ЯЗКУ Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб передбачено, що Банк має право заблокувати доступ Клієнта до Системи дистанційного банківського обслуговування у разі настання будь-якої з наступних умов: 1) порушення умов безпеки Облікового запису Клієнта в Системі ДБО; 2) здійснення Клієнтом дій, що перешкоджають використанню Системи ДБО іншими Клієнтами, або можуть виконуватися з метою шахрайських операцій; 3) несплати Клієнтом за послуги Банку (комісійної винагороди тощо); 4) на підставі заяви/телефонного звернення Клієнта. Крім цього, відповідач в своєму відзиві підтвердив те, що позивач здійснював останню операцію по картці 16 листопада 2023 року, а заблокований доступ до сервісу був 01 грудня 2023 року. Система не могла заблокувати вхід до застосунку через два тижні після проведення операції, тому що це комп`ютер і вона блокує доступ до застосунку миттєво. У жодному нормативно-правовому акті, які регулюють дані правовідносини, не має навіть згадки про те що клієнт банку зобов`язаний особисто з`являтися у відділення банку для розблокування доступу до системи. 15 лютого 2024 року по банківській карті [NUMBER] , що є моєю пенсійною карткою, дійсно здійснювались транзакції по переказу/отриманню грошових коштів у Територіальному відокремленому безбалансовому відділенні (ТВБВ) АТ «Ощадбанк», що знаходиться у м. Києві. Позивач вказував, що вимушений був здійснити цю транзакцію для того, щоб ПФУ не припинив йому виплату пенсії, так як відповідно до вимог Закону України № 1058 припиняються виплата пенсії пенсіонеру, якщо він протягом шести місяців не отримує пенсію. Тобто, ця картка [NUMBER] дійсно не заблокована і він може здійснювати з нею операції, але, на жаль тільки у банкоматі. Окрім цього, позивач має ще одну цифрову (віртуальну) картку [NUMBER] , на якій є особисті кошти і якою він може користуватися тільки у застосунку Ощад24/7. У запереченнях на відповідь на відзив відповідач вказав, що заблокованим є виключно доступ до системи ДБО «Ощад24/7», а не грошові кошти, позивач має право користуватися власними коштами на власний розсуд, що підтверджується платіжними операціями здійсненими 15 лютого 2024 року з переказу/отриманню грошових коштів у Територіальному відокремленому безбалансовому відділенні (ТВБВ) АТ «Ощадбанк», що знаходиться у м. Києві. Натомість, позивач знову підіймає питання про те, що Банк позбавив його права користуватись грошовими коштами. Тобто, з одного боку позивач наголошує, що Банк позбавив його права користуватись своїм майном/коштами, обмеживши у доступі ДБО «Ощад24/7», з іншого боку, перебуваючи у ТВБВ АТ «Ощадбанк» та здійснюючи платіжні операції 15 лютого 2024 року «у позивача відсутній час» для відновлення доступу до ДБО «Ощад24/7». Позивач у своєму позові акцентує увагу суду на те, що він знаходиться на тимчасово окупованій території України. Проте, згідно програмного забезпечення АТ «Ощадбанк», 15 лютого 2024 року по банківській карті [NUMBER] , що видана позивачу, здійснювались транзакції по переказу/отриманню грошових коштів у Територіальному відокремленому безбалансовому відділенні (ТВБВ) АТ «Ощадбанк», що знаходиться у м. Києві. При цьому, перебуваючи в м. Києві та здійснюючі транзакції по рахунку, позивач мав змогу безпосередньо звернутись до будь-якого відділення АТ «Ощадбанк» для вирішення питання щодо відновлення додатку «Ощад 24/7» з наданням відповідних документів та закрити це питання у досудовому порядку. Позивач у своїх письмових запереченнях, поданих як відповідь на заперечення сторони відповідача вказав, що операція була повністю типовою і відкритою: він перерахував кошти на картку іншого банку - юридичної особи, зареєстрованої в Україні у межах ліміту, встановленого банком, для цих операцій. У чому, на думку відповідача, полягає нетиповість і підозрілість операції він не вказує. Чому система не заблокувала доступ до застосунку у момент операції 16 листопада 2023 року, а тільки через два тижні - 01 грудня 2023 року відповідач також не дає відповідь. Вимоги зі сторони відповідача щодо ідентифікації позивача до нього не надходили. ІІ. Процесуальні дії і рішення суду. 01 лютого 2024 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої визначено суддю, для розгляду справи у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення та ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), та передано 06 лютого 2024 року, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для вирішення питання про відкриття провадження у справі. 07 лютого 2024 року ухвалою судді у справі відкрито провадження для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання /а. с. 19-20/. 27 лютого 2024 року представник відповідача засобами Електронного суду подав відзив на позовну заяву, зареєстрований 28 лютого 2024 року. 01 березня 2024 року позивач за допомогою Електронного суду подав відповідь на відзив відповідача, зареєстрована у суді 04 березня 2024 року. 19 березня 2024 року представник відповідача подав через Електронний суд заперечення на відповідь на відзив, зареєстровані 20 березня 2024 року. Також 19 березня 2024 року позивач подав свою відповідь на заперечення відповідача, зареєстровані 20 березня 2024 року. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. ІІІ. Фактичні обставини справи. 27 квітня 2017 року [PERSON] та АТ «Ощадбанк» укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) шляхом підписання заяви про приєднання № 2296985/270417. На виконання умов договору Банк відкрив на ім`я [PERSON] поточний рахунок [NUMBER] , який на підставі постанови правління Національного банку України від 28 грудня 2018 року № 162 «Про запровадження міжнародного номера банківського рахунку (IBAN) в Україні» було змінено на [NUMBER] у гривні, на умовах тарифного пакету «Пенсійний Мігрант» з операціями за якими можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (картка/платіжна картка), та видав платіжну картку (п.п. 3.4.1, 3.4.2 Заяви). Згідно з пунктом 3.1 підписаної заяви про приєднання до договору, шляхом підписання зазначеної заяви про приєднання до договору (ДКБО), клієнт беззастережно приєднується до договору у редакції, яка на день підписання заяви на приєднання розміщена на Інтернет-сторінці банку www.oshadbank.ua та укладає з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку, банківського вкладу, та підтверджує своє ознайомлення з умовами договору. Листом Національного Банку України «Про здійснення платіжних операцій» від 17 жовтня 2023 року № 57-0008/76680 роз`яснено та надано рекомендації банкам щодо посилення моніторингу і контроль за операціями, що здійснюються за рахунками клієнтів, адреса реєстрації або фактичне місце перебування яких є тимчасово окупована територія, або територія, яка раніше була під окупацією, а також уживати додаткових заходів, спрямованих на протидію та запобігання вчиненню незаконних дій за рахунками таких клієнтів. З цією метою рекомендовано, зокрема, але не виключно: - посилити моніторинг операцій за рахунками, за якими: здійснюється виплата пенсій та / або соціальної допомоги; протягом року не було операцій зняття/внесення готівки; було створено або відновлено доступ до «особистих кабінетів», платіжних застосунків, уключаючи зміну паролів, логінів; розблоковано платіжні картки; змінено пін-код платіжної картки та/або фінансовий номер та/або пристрій, з використанням якого здійснювались операції; - виявляти та аналізувати збіг ідентифікаційної інформації про пристрій (наприклад, МАС-адресу, ІР-адресу цифровий відбиток пристрою), що застосовується клієнтами ТОТ для здійснення платіжних операцій за рахунками, а також застосовувати посилену автентифікацію для таких операцій; - використовувати посилену автентифікацію при відновленні доступу до «особистих кабінетів», платіжних застосунків; розблокування / перевипуску платіжних карток; зміни фінансового номера; - рекомендувати клієнтам при здійсненні платіжних операцій за допомогою засобів дистанційної комунікації банку використовувати геолокацію; - упроваджувати кращий світовий досвід із забезпечення безпеки платіжних застосунків (обмеження паралельних сесій, підключення нових пристроїв користувача); - застосовувати рекомендації щодо запобігання та протидії шахрайству в банківській системі, надіслані банкам разом із листом Національного банку України № 56-0009/13399 від 11 лютого 2022 року; - передбачити в договорах (уключаючи оферти, які містять істотні умови договору) з клієнтами ТОТ право банку за певних обставин (зокрема, якщо операції за рахунком не здійснювалися протягом одного року) установлювати обмеження, ліміти та/або заборони на здійснення видаткових операцій за їх рахунками, використання платіжних карток, «особистих кабінетів», платіжних застосунків; - застосовувати додаткові заходи безпеки під час проведення операцій клієнтами ТОТ, які протягом визначеного банком періоду часу не здійснювали операції, для відновлення подальшої можливості здійснювати ними операції у звичайному режимі; - посилити заходи моніторингу та контролю за діяльністю працівників, які обслуговують та перевіряють інформацію про клієнтів ТОТ, а також заходи з виявлення та припинення незаконних маніпуляцій та шахрайських дій із платіжними картками клієнтів банку з боку працівників банків; - посилити контроль за діяльністю контакт-центрі в щодо обслуговування клієнтів ТОТ, а також за операціями, що здійснюються клієнтами ТОТ з використанням чат-ботів банку, ІУЯ. зокрема з питань щодо отримання інформації стосовно залишку коштів за рахунком; відновлення доступу до «особистих кабінетів», платіжних застосунків; розблокування / перевипуску платіжних карток; активації платіжних карток, які не були видані клієнтам; зміни фінансового номера; - забезпечити неможливість використання платіжних пристроїв банку на ТОТ для незаконної діяльності, зокрема шляхом використання геолокації, відстеження ІР-адреси платіжних пристроїв банку. Так, 16 листопада 2023 року за рахунком позивача здійснено транзакцію на картку іншого банку після чого, 01 грудня 2023 року АТ «Ощадбанк» заблокував доступ до мобільного застосунку «Ощад24/7» з урахуванням чинного законодавства України, рекомендацій Національного банку України, норм ДКБО у зв`язку з виявленням в процесі моніторингу підозрілих операцій за платіжною картою позивача з метою забезпечення захисту та збереження коштів обмежив доступ до Інтернет-операцій за платіжною картою позивача заблокував застосунок «Ощад24/7» до підтвердження/оскарження проведених операцій та проведення фізичної ідентифікації у відділенні Банку. ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду. Відповідно до частини першої ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договорів, виборі контрагента та визначенні умов договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. У частині першій статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із статтями 525, 526, 629 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; договір є обов`язковим для виконання сторонами; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Банком свої зобов`язання за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) виконані в повному обсязі з врахуванням надання додаткових послуг. Закон України «Про платіжні послуги», який визначає поняття та загальний порядок виконання платіжних операцій в Україні, встановлює виключний перелік платіжних послуг та порядок їх надання, категорії надавачів платіжних послуг та умови авторизації їх діяльності, визначає загальні засади функціонування платіжних систем в Україні, загальні засади випуску та використання в Україні електронних грошей та цифрових грошей Національного банку України, установлює права, обов`язки та відповідальність учасників платіжного ринку України, визначає загальний порядок здійснення нагляду за діяльністю надавачів платіжних послуг, надавачів обмежених платіжних послуг, порядок здійснення оверсайта платіжної інфраструктури та Постанова правління Національного банку України № 164 від 29 липня 2022 року «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів». Згідно з п.п. 103-104 Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів платіжні інструменти використовуються для ініціювання платіжних операцій з рахунків та/або електронних гаманців, відкритих у надавачів платіжних послуг відповідно до законодавства України. Держатель має право здійснювати платіжні та/або інші операції виключно з використанням персоналізованого платіжного інструменту чи його реквізитів (якщо інше не встановлено законодавством України) відповідно до договору, укладеного з емітентом. Держатель має право використовувати особистий та/або корпоративний (бізнесовий платіжний інструмент для здійснення платіжних операцій відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом. Відповідно до п. 115 Положення, держатель здійснює платіжні та/або інші операції за допомогою платіжного застосунку, який пропонується надавачем платіжних послуг у порядку, визначеному в договорі з надавачем платіжних послуг. Відповідно до частини шостої ст. 64 Закону України «Про платіжні послуги» порядок відкриття рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунку та особливості його обслуговування зазначаються в договорі, укладеному між надавачем платіжних послуг з обслуговування рахунку та користувачем - власником рахунку. Згідно з п.п. 17.7.3 ДКБО, Банк має право: заблокувати доступ Клієнта до Системи ДБО у разі настання будь-якої з наступних умов: 1) порушення умов безпеки Облікового запису Клієнта в Системі ДБО; 2) здійснення Клієнтом дій, що перешкоджають використанню Системи ДБО іншими Клієнтами, або можуть виконуватися з метою шахрайських операцій. У відповідності до п.п. 8.4.12. Банк також має право встановлювати обмеження за місцем/типом здійснення операції (розрахунки в торгівельній мережі, зняття готівкових коштів в банкоматах, розрахунки в мережі Інтернет тощо), а також в залежності від типу Платіжної картки. Зазначені норми є спеціальними і підлягають обов`язковому застосуванню до спірних правовідносин. Представник відповідача вказав, що Банк встановив обмеження позивачеві у користуванні мобільним додатком «Ощад 24/7» у зв`язку із здійсненням банком заходів, встановлених законодавством, умовами ДКБО та згідно з рекомендаціями, наданими Національним банком України, до персональної ідентифікації позивача в установі банку. Разом з тим, суду не надано доказів того, що банк вживав заходи для такої ідентифікації: вимагав у клієнта надати інформацію та документи стосовно ідентифікації, верифікації, або надання відомостей у межах перевірки фінансового моніторингу, змісту діяльності та фінансового стану клієнта. Судом не встановлено, що банк доводив до відома клієнта причини блокування його доступу до застосунку, будь-яким можливим засобом комунікації пропонував / вимагав надати докази його ідентифікації, для вирішення питання щодо спірної операції і можливого поновлення доступу. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. V. Розподіл судових витрат. Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач як споживач звільнений від сплати судового збору за позовом про захист прав споживача, при цьому вимоги позову суд задовольняє, з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1 211, 20 грн. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: approved