Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

У березні 2023 року до суду звернулося ТОВ «Фінфорс» із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 25 липня 2021 року [PERSON] уклав із ТОВ «СС Лоун» кредитний договір № 1514579-А в електронній формі, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 8303 грн., строком кредитування з 25.07.2021 року по 20.08.2021 року включно на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 0,597% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Реальна процента ставка за користування кредитом становить 715,01%. Позичальник зобов`язався повернути кредитні кошти, сплатити проценти у порядку та на умовах, визначених договором про надання кредиту та Правилами надання коштів в кредит. 22 вересня 2021 року між ТОВ «СС Лоун» та ТОВ «Фінфорс» було укладено Договір факторингу № 40071779-121, згідно якого ТОВ «СС Лоун» відступило ТОВ «Фінфорс» права грошової вимоги за кредитним договором № 1514579-А від 25.07.2021 року на загальну суму 17 729,41 грн. Станом на дату подання позовної заяви відповідач має заборгованість перед позивачем у розмірі 17 729,41 грн., яку просили стягнути з відповідача на свою користь, а також судовий збір у розмірі 2684,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. Ухвалою судді від 28 березня 2023 року (головуючий суддя Кривич Ж.О.) відкрито спрощене провадження у справі, призначено судове засідання (а.с. 91). 24 квітня 2023 року до суду від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 95-96). Представник відповідача у поданому відзиві заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів в підтвердження факту укладення між сторонами кредитного договору, в якому б сторони обумовили у письмовому вигляді всі істотні умови договору, порядок сплати процентів за кредит тощо. Просив відмовити у задоволенні позову. 16 травня 2023 року до суду від представника позивача - ТОВ «Фінфорс» - Гурського Г.Ю. надійшло клопотання про витребування доказів (а.с. 103-105) та відповідь на відзив (а.с. 112-115). У відповіді на відзив представник позивача не погодився з доводами представника відповідача, наведеними у відзиві. Вказав, що відповідно до чинного законодавства правочин може вчинятися усно або у письмовій (електронній) формі. Укладений між сторонами договір є електронним договором, який підписаний позичальником з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом України «Про електронну комерцію». Перед підписанням кредитного договору позичальник ознайомлювався з правилами надання коштів у кредит та паспортом кредиту, який містить всі істотні умови договору. Просив позов задовольнити. На підставі розпорядження керівника апарату суду за № 486 від 15 червні 2023 року здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 червня 2023 року визначено головуючого - суддю Нестеренка С.Г. (а.с. 120-121). Ухвалою суду від 06 листопада 2023 року витребувано від АТ КБ «Приватбанк» письмові докази по справі (а.с. 136). 24 листопада 2023 року до суду від АТ КБ «Приватбанк» надійшли витребувані докази (а.с. 151-152). Ухвалою суду від 09 січня 2024 року залучено третьою особою ТОВ «СС Лоун» (а.с. 168,169). У судове засідання представники позивача ТОВ «Фінфорс» та третьої особи ТОВ «СС Лоун» не прибули з невідомих суду причин, керівництва яких були належним чином, кожний окремо, повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, про причини неявки представників у судове засідання суд не повідомили. Представник позивача просив справу розглянути за відсутності представника позивача, про що подав письмову заяву (а.с. 85). Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не прибули повторно з невідомих суду причин, були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти позову заперечував із підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с. 95-97). Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. 25 липня 2021 року між ТОВ «СС Лоун» та [PERSON] було укладено електронний кредитний договір № 1514579-А. Перед заповненням заявки та до укладання договору, відповідач створив особистий кабінет. При реєстрації особистого кабінету відповідачем було використано фінансовий номер телефону [NUMBER] та електронну пошту [INFO] ., що підтверджується візуальною формою послідовності дій щодо укладення електронного договору. Далі, відповідач оформив заявку на займ, вказавши суму договору та строк користування ним (а.с. 36-44). До укладання кредитного договору відповідач ознайомився із Паспортом кредиту, про що свідчить його електронний підпис [NUMBER] (а.с.45-47). Електронний кредитний договір було укладено за допомогою Інформаційно-комунікаційної системи TOB «CC Лоун» на підставі Правил надання коштів в кредит TOB «CC Лоун», затверджених наказом TOB «CC Лоун» за № 1406-1 від 14.06.2021 року (а.с. 16-24). Даний кредитний договір містить відмітку про підписання його відповідачем електронним підписом ідентифікатором [NUMBER] (а.с.48-56). Підписом, згідно якого відповідач погодився на укладення Договору, є ідентифікатор [NUMBER], надісланий кредитодавцем відповідачу у вигляді CMC на його мобільний номер [NUMBER] , який вказувався ним при реєстрації на сайті. Суд звертає увагу, що цей номер телефону також вказаний відповідачем та його представником, як його номер телефону у процесуальних документах, що подавались до суду під час розгляду справи. Згідно умов кредитного договору п. 2.6.1 та п. 2.6.2. кредитор надав відповідачу кредит в сумі 8303,00 грн. на строк з 25.07.2021 року по 20.08.2021 року. Запланована дата повернення кредиту згідно п. 2.6.3 договору - 20.08.2021 року (а. с. 40). Відповідно до умов договору п. 2.6.4. за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти за стандартною процентною ставкою 0,597% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, реальна річна ставка при цьому становить 715,01%. Загальна вартість кредиту становить 9641,39 грн., сума до повернення - 9641,39 грн. (а.с. 49). За умовами кредитного договору, а саме п. 5.2 Договору, передбачено право кредитора на застосування автопролонгації договору в разі не сплати позичальником заборгованості до закінчення строку дії договору (а.с. 50 зворот). У встановлений строк 20.08.2021 року відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, у зв`язку з чим відбулася автопролонгації договору. Угодою до Кредитного договору № 1514579-А від 25.07.2021 року (автопролонгація), визначено, що строк автопролонгації становить з 21.08.2021 року по 09.09.2021 року включно. Запланована дата повернення кредиту становить 09.09.2021 року (нова запланована дата). За користування кредитом в період автопролонгації позичальник сплачує кредитодавцю проценти за підвищеною процентною ставкою у розмірі 2,99% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Реальна процентна ставка за користування кредитом становила 41032,73%. Загальна вартість кредиту становить 17 729,41 грн. (а.с. 57 зворот-58). При цьому, ця угода вступає в силу з 21.08.2021 року виключно у випадку застосування автопролонгації у відповідності до умов договору. Дана Угода була також підписана відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором [NUMBER]. При цьому, суд констатує, що автопролонгація кредитного договору була чітко передбачена пунктом 5.8 кредитного договору, де зазначено про погодження сторонами того, що угода на автопролонгацію договору підписується позичальником одночасно з підписанням цього договору. Факт перерахування відповідачу коштів за кредитним договором на його картковий рахунок № [NUMBER] в розмірі 8000,00 грн. підтверджується квитанцією від 25.07.2021 року (а.с. 70). Із витягу з реєстру наданих кредитів, здійснених за допомогою сервісу ТОВ «ФК Фін Пей», вбачається, що ТОВ «СС Лоун» перерахував, від імені та за дорученням позичальника, АТ «СК «Поінт» страховий платіж у розмірі 303,00 грн. на підставі Угоди/доручення про перерахування коштів на картковий рахунок/розрахунковий рахунок, укладеної між ТОВ «СС Лоун» та [PERSON] (а.с. 61, 63, 64). Крім того, 8 000 грн. були перераховані [PERSON] за допомогою сервісу ТОВ «ФК Фін Пей» 25.07.2021 року. Загалом сума наданого кредиту становить 8 303,00 грн. (а.с. 63). Із відповіді АТ КБ «Приватбанк» за № 20.1.0.0.0/7-23110-7/62305 від 12.11.2023 року вбачається, що на [PERSON] емітовано картку № [NUMBER] . Номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] в період з 24.07.2021 року по 28.07.2021 року та який знаходиться в анкетних даних [PERSON] значиться: [NUMBER] . На картку № [NUMBER] були зараховані грошові кошти в сумі 8 000,00 грн. за період з 24.07.2021 року по 28.07.2021 року (а.с. 151 зворот). Із виписки за договором за період з 24.07.2021 року по 28.07.2021 року, наданої АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 152), вбачається, що 25.07.2021 року на картку № [NUMBER] були зараховані грошові кошти в сумі 8 000,00 грн. 22 вересня 2021 року між ТОВ «Фінфорс» та ТОВ «СС Лоун» було укладено договір факторингу № 40071779-121, згідно якого ТОВ «CC Лоун» відступило ТОВ «Фінфорс» права кредитора, зокрема, і по кредитному договору № 1514579-А від 25.07.2021 року, де боржником являється [PERSON] (а.с. 71-78). Відповідно до п. 1.2 договору факторингу право вимоги до боржників переходить від ТОВ «CC ЛОУН» до ТОВ «Фінфорс» відбувається в момент після підписання сторонами реєстру прав грошових вимог. Зазначений реєстр є невід`ємною частиною договору факторингу (а.с. 78). Відповідно до п. 1.2 договору факторингу право вимоги до боржників переходить від ТОВ «CC ЛОУН» до ТОВ «Фінфорс» відбувається в момент після підписання сторонами реєстру прав грошових вимог. Зазначений реєстр є невід`ємною частиною договору факторингу (а.с. 78). Згідно із статтею 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. В матеріалах справи міститься копія листа ТОВ «CC Лоун» про направлення на електронну адресу відповідача повідомлення про факт укладення відповідного договору факторингу від 22.09.2021 року за № 40071779-121 та про перехід права вимоги за кредитним договором № 1514579-А від 25.07.2021 року на користь ТОВ «Фінфорс» (а.с. 79). Таким чином, ТОВ «Фінфорс» має право вимоги до відповідача на підставі договору факторингу № 40071779-121. Згідно з наданою позивачем довідкою про стан заборгованості, станом на 09.02.2023 року, утворилась заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором у розмірі - 17 729,41 грн., із яких: - заборгованість за кредитом - 8303,00 грн.; - заборгованість за відсотками - 9 426,41 грн. (а.с. 80). Розрахунок розміру заборгованості відповідача за кредитним договором, наданий позивачем суду, відповідає умовам договору та вимогам закону. Відповідач не спростовував наданий позивачем розрахунок заборгованості, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надав, до позивача із заявою про розірвання кредитного договору не звертався. Таким чином, судом встановлено, що станом на день подачі позову до суду -відповідач борг за кредитним договором в розмірі 17 729,41 грн. не повернув. Правовідносини, які виникли між сторонами, крім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами ЦК України. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 Цивільного Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст. 3 цього ж Закону, електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі. Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] була прийнята пропозиція (оферта) укласти електронний договір позики, розміщена на веб-сайті ТОВ «CC Лоун», шляхом реєстрації та заповнення заявки на займ з накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, надісланим кредитором у смс-повідомленні засобом зв`язку на телефонний номер [PERSON] , що свідчить про укладення кредитного договору з дотриманням встановленої Законом форми правочину (а.с. 36-44). Із наявної в матеріалах справи угоди до кредитного договору № 1514579-А від 25.07.2021 року та додатку № 2 до Угоди, які також були підписані [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором [NUMBER], сторони визначили, що загальна сума кредиту становить 8303,00 грн., який надано позичальнику на строк у 27 днів, зі сплатою процентів у розмірі 4461,21 грн., у випадку автопролонгації строк повернення кредиту становить 09.09.2021 року (автопролонгація на строк у 20 днів) зі сплатою процентів у розмірі 4965,20 грн. Загальна сума, що підлягає сплаті у такому разі складає - 17 729,41 грн. Верховний Суд в постанові від 12.01.2021 року по справі № 524/5556/19 підтвердив, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними за та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині. Такий висновок Верховного Суду спростовує твердження представника відповідача [PERSON] про те, що надані позивачем роздруківки кредитного договору та угоди до кредитного договору є неналежними доказами, як такі, що не містять істотних умов договору. Таким чином, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір у формі електронного документу з електронними підписами сторін, із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними, шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором [NUMBER] самого кредитного договору, додатку № 1 до нього, угоди, додатку № 2 до угоди. 22 вересня 2021 року між ТОВ «Фінфорс» та ТОВ «СС Лоун» було укладено договір факторингу № 40071779-121. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. У зобов`язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (ст. 510 ЦК України). Згідно довідки позивача ТОВ «Фінфорс», станом на 09.02.2023 року заборгованість [PERSON] по кредитному договору № 1514579-А від 25.07.2021 року складає 17 729,41 грн., яка складається із: - заборгованості за тілом кредиту 8 303,00 грн.; - заборгованості за процентами за користування кредитом 9 426,41 грн. (а.с. 80). Відповідно до детального розрахунку заборгованості позивача за процентами (а.с. 42 зворот), відповідачу були нараховані проценти за період з 25.07.2021 року по 20.08.2021 року (за кредитним договором) у розмірі 3 122,82 грн. та за період з підвищеною процентною ставкою (автопролонгація) з 21.08.2021 року по 09.09.2021 року, що складає 20 днів, у розмірі 4 965,20 грн. Отже, детальний розрахунок заборгованості за процентами спростовує твердження представника відповідача [PERSON] про нарахування відповідачу процентів після спливу строку дії кредитного договору. Станом на день розгляду справи відповідач [PERSON] не надав суду належні і допустимі докази на спростування встановлених судом обставин та позову у повному обсязі, у тому числі щодо визначення іншого розміру боргу. В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п. 58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»). З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «Фінфорс» підлягають задоволенню. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2684,00 грн. Враховуючи факт задоволення судом позовних вимог у повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у зазначеному розмірі. Під час звернення до суду із позовом, позивачем було попередньо заявлено про понесення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. та запевнено суд, що всі докази понесення таких витрат будуть подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Представник позивача участі у розгляді справи не приймав. До закінчення розгляду справи позивач не подав заяву та відповідні докази про визначення остаточно розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу. Суд приймає до уваги позицію позивача, яка висловлена ним у позовній заяві щодо того, що всі докази понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть подані протягом 5-ти днів з дати ухвалення рішення суду. Сторони у справі не заявляли про понесення ними інших судових витрат.

Outcome: approved