Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з\~позовом до відповідачки,\~про розірвання шлюбу. У позовній заяві він посилався на те, що 13 червня 2003 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб. Від спільного проживання мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх років відношення з відповідачкою поступово погіршувалися в результаті чого, між ними зникло взаєморозуміння. Спільне життя з відповідачкою у них не склалося. Виникали непорозуміння, що не дають їм зберегти шлюб. Будь-які спроби в свій час примиритися не дали бажаних результатів. Подружні відносини між ними припинилися з травня 2023 року, позивач з відповідачкою проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не є можливим та суперечать інтересам позивача та інтересам їх спільних дітей. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, проте через канцелярію суду направили клопотання в якому просили розгляд справи проводити без їх участі за наявними у справі документами. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, проте направила на адресу суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності за наявними у справі документами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позові вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] виданого 13 червня 2003 року, відділом реєстрації актів цивільного стану Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 152, [PERSON] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Від шлюбу мають спільних [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 574 та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1035, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 44, відповідно. Судом було встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливим. Сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо. За положеннями ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно доч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Вирішуючи питання про можливість задоволення позову, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. В даному випадку заходів для відновлення родинних відносин вжито не було, сторони не мешкають однією сім`єю, на примирення не згодні - зазначене свідчить про те, що родина розпалася остаточно, тому позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. На підставі ст. ст. 105, 110, 112, 114, 115 СК України та

Outcome: approved