Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні криницею. В позовній заяві позивач вказує, що являється власницею житлового будинку по [ADDRESS] . З 2009 року вона проживає в житловому будинку за вищевказаною адресою, разом зі своєю сім`єю. Ще раніше в даному житловому будинку проживали її родичі. Весь час проживання в даному будинку їхня сім`я використовувала колодязь, котрий був збудований близько дороги та поруч з житловим будинком відповідачки. Ще в 1960 роках дана криниця була збудована мешканцями [ADDRESS] без відведення земельної ділянки на землях територіальної громади для загальних потреб мешканців даних будинків в зв`язку з дефіцитом води в регіоні. З давніх давен всі мешканці [ADDRESS] використовували даний колодязь для відбору води у своїх господарських цілях, оскільки кожен власник житлових будинків [ADDRESS] був учасником будівництва колодязя. 29.06.2022 року відповідачка приватизувала прибудинкову земельну ділянку призначену для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд, а оскільки криниця загального користування розташована на приватизованій земельній ділянці, що належить відповідачці, зачинила вхід до криниці, чим залишила її сім`ю без води. Свої дії аргументувала тим, що криниця знаходиться на приватизованій нею земельній ділянці та належить їй, а тому не бажає, щоб криницю використовували сусіди. Земельна комісія рекомендувала [PERSON] усунути створені нею перешкоди у користуванні криницею, надати доступ жителям [ADDRESS] для користування криницею, однак вона не виконує таких рекомендацій. Тому станом на сьогодні її родина повністю залишилася без водопостачання. Земельною комісією також було встановлено, що в технічному паспорті відповідачки відсутній запис про криницю. Просить зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод в користуванні криницею, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , надавши [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] можливість вільного, безперешкодного відбору води з криниці. Ухвалою судді справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні, відповідно до ст. 274 ЦПК України, без повідомлення сторін. Про проведення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні позивач та відповідач повідомлені належним чином. Заперечення проти такого розгляду справи від відповідача судом у встановлений строк не отримано. 20.02.2024 на адресу суду від відповідачки [PERSON] надійшов Відзив на позовну заяву в якому зазначає, що з 08.07.2000 року є власником житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Згідно договору купівлі-продажу від 08.07.2000 року та технічного паспорту домоволодіння складалося з житлового будинку, веранди, ганку, надвірних споруд: сараю, гаражу, літньої кухні, погрібу, вбиральні, огорожі, воріт з хвірткою, замощення. Станом на 08.07.2000 року в домоволодінні за адресою [ADDRESS] не було. Криниця по [ADDRESS] , була збудована за її власні кошти приватним підприємством «ТехБудЕксперт» у вересні 2010 року. 19.04.2019 року Дмитрушківською сільською радою передано їй у приватну власність земельну ділянку кадастровий номер 7124382500:01:001:1152 площею 0,25 га по [ADDRESS] . Ніяких сервітутів чи будь яких інших застережень дана земельна ділянка не має. Ця обставина спростовує твердження позивача, що криниця за адресою [ADDRESS] , збудована жителями села на землях територіальної громади. Критично слід віднестися до письмових свідчень [PERSON] , 1973 року народження, [PERSON] , 1959 року народження, [PERSON] , 1964 року народження. По-перше, вказані особи не могли бути свідками при будівництві криниці в 1960 роках, так як народилися пізніше. По-друге, письмові свідчення вказаних осіб є ідентичними один одному, написані під копірку, з одним тим самим текстом. Такого порядку надання показань свідків цивільно-процесуальним законодавством України не передбачено. Зокрема, ст.ст. 90-93 ЦПК України встановлює спеціальний порядок допиту свідків, що передбачає виклик свідків у судове засідання з наданням права задати питання свідкам усім учасникам справи (ПВСУ від 20.05.2020 року справа №200/17947/16-ц). Окремо звертає увагу на акт обстеження домоволодіння по [ADDRESS] від 06.09.2023 року. Згідно змісту даного акту комісія в складі п`яти осіб провели обстеження її приватизованої земельної ділянки по [ADDRESS] , без її участі. Тобто, комісія оглядала земельну ділянку, криницю, технічну документацію на її будинок, робили свої висновки, рекомендації без повідомлення її і її участі, про що свідчить відсутність її прізвища та підпису в даному акті. Беззаперечним є той факт, що кожне домоволодіння по [ADDRESS] має свою власну криницю, крім домоволодіння позивачки. Позивачка не позбавлена можливості побудувати свою криницю або звернутися до свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які також мають свої власні криниці по питанню води. За вказаних обставин та за наявних у справі доказів позивач не довела, що відповідач створює їй перешкоди у користуванні її майном. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Вивчивши позовну заяву та матеріали справи, з`ясувавши усі обставини справи, суддя вважає позовну заяву не обґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 28.08.2009 року та зареєстрована за вказаною адресою (а.с.9,10,11,12). Згідно технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] від 24.07.2009 р. в Описі основних конструктивних елементів зазначено: житловий будинок (рік побудови 1964), веранда (рік побудови 1964) (а.с.13-15). В Акті обстеження домоволодіння, щодо користування криницею, за адресою: [ADDRESS] від 06 вересня 2023 року, складеного комісією по розгляду земельних спорів при Дмитрушківській сільській раді, зазначено: - криниця розміщена на земельній ділянці, яка належить гр. [PERSON] площею 0,25га та надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; - до криниці є окремий вхід з [ADDRESS] , який постійно зачинений; - в переліку будівель та споруд технічного паспорта на житловий будинок гр. [PERSON] запис про криницю відсутній; - при приватизації земельної ділянки в технічній документації не враховано факт спільного будівництва та користування криницею. Акт складено за відсутності відповідача [PERSON] (а.с.16). Згідно Акту, складеного сусідами позивача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , від 09.11.2023 р. та їх письмових свідчень - [PERSON] закрила доступ до криниці загального користування, яка знаходиться на [ADDRESS] , хоча криницю будували ще у 1960 роках частиною жителів [ADDRESS] та криниця була у загальному користуванні мешканців вулиці (а.с.17,18,19,20). Відповідач [PERSON] є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 08.07.2000 року № 1059 (а.с.39). Згідно технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] , станом на 08.07.2000 р., домоволодіння складалося з житлового будинку з прибудовами (рік побудови 1970), сараю, гаражу, літньої кухні, підвалу, вбиральні, огорожі, воріт з хвірткою, замощення (а.с.40-42). Згідно Довідки ПП «ТехБудЕксперт» від 22.09.2010 р., зазначено, що на замовлення [PERSON] на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , підприємством проводилися роботи в період з 15.09.2010 по 22.09.2010 по будівництву криниці, з матеріалів замовника (а.с.45,46,47). 19.04.2019 року Дмитрушківською сільською радою передано [PERSON] у приватну власність земельну ділянку кадастровий номер 7124382500:01:001:1152 площею 0,25 га по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.43,44). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин. За змістом вказаних процесуальних норм, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів щодо порушення її прав, свобод чи законних інтересів відповідачем щодо користування криницею, яка розташована на території земельної ділянки [PERSON] . З досліджених письмових доказів вбачається, що домоволодіння сторін побудовані: позивача - у 1964 році, відповідача - у 1970 році, спірна криниця не зазначена в жодному домоволодінні, однак в матеріалах справи наявна довідка про рік будівництва криниці та особу замовника та спірна криниця побудована на земельній ділянці, що належить на праві приватної власності відповідачу. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини першої ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На позивача покладений обов`язок довести в суді ті обставини, що позивач уповноважений звертатися до суду з відповідним позовом і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень цивільного законодавства України. Тобто, позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 76-83 ЦПК України, зазначені ним обставини. Однак таких доказів він не надав. Таким чином, при викладених обставинах, у зв`язку з тим, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається в своїй позовній заяві - позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed