Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

28 лютого 2024 року представник відповідача [PERSON] адвокат Бубліченко М.В. звернулася до суду з клопотанням про здійснення розподілу судових витрат за результатами розгляду цивільної справи за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, в якій просить стягнути з позивача на користь відповідача [PERSON] судові витрати на правничу допомогу у розмірі 7800 грн. В обґрунтування клопотання зазначив, 22 лютого 2024 року рішенням Московського районного суду м. Харкова позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» у справі № 643/2930/23 задоволено частково. Одночасно з цим для вирішення питання про витрати на професійну правничу допомогу відповідача [PERSON] суд призначив судове засідання. Представником [PERSON] до розгляду справи по суті було заявлено про надання доказів на підтвердження понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у справі. Останнім днем для подачі зазначених доказів є 27.02.2024 року. Отже, на виконання положень ст. 141 ЦПК України надсилає докази на підтвердження судових витрат окрім тих, що наявні в матеріалах справи та одночасно з цим, просить здійснити розподіл судових витрат за результатами розгляду цивільної справи № 643/2930/23 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання та стягнути з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на користь [PERSON] судові витрати на правничу допомогу у сумі 7800 грн. 04 березня 2024 року представник позивача [PERSON] на адресу суду за допомогою системи «Електронний суд» подав заперечення на клопотання по стягнення витрат на правничу допомогу, відповідно до яких, вважає, що заявлена відповідачем до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу, є обгрунтованою, оскільки не відповідає критеріям ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Враховуючи наведене, адвокатом відповідача не надано до суду документів в підтвердження витрат які він поніс, а більше того позивач при поданні позову до суду захищав свої права, які були порушенні відповідачем, а тому у задоволені вимог, щодо відшкодування витрат на правову допомогу має бути відмовлено у повному обсязі. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Бубліченко М.В. у судове засідання також не з`явились. 08.02.2024 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Бубліченка М.В. надійшла заява, в якій останній просить розглядати справу в відсутність [PERSON] та її представника, стягнути з позивача на користь відповідача [PERSON] витрати на правничу допомогу у розмірі 7800 грн. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22.02.2024 року позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.04.2017 року по 31.01.2022 року в сумі 66 178,79 грн. Стягнуто в рівних частках з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судовий збір в розмірі 2019,68 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Для вирішення питання про витрати на професійну правничу допомогу відповідача [PERSON] призначено судове засідання. Як вбачається з матеріалів справи, 11.12.2023 року представник відповідача [PERSON] адвокат Бубліченко М.В. відповідно до положень ст. 141 ЦПК України у відзиві на позовну заяву зазначив, що має намір подати докази на підтвердження понесених судових витрат протягом 5 днів з моменту винесення судового рішення, у зв`язку з чим рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2024 року питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу не вирішувалось. 28 лютого 2024 року представник відповідача [PERSON] адвокат Бубліченко М.В. звернулася до суду з клопотанням про здійснення розподілу судових витрат за результатами розгляду цивільної справи за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, в якій просить стягнути з позивача на користь відповідача [PERSON] судові витрати на правничу допомогу у розмірі 7800 грн. Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи ,встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що представник відповідача [PERSON] адвокат Бубліченко М.В. звернувся до суду із заявою про стягнення судових витрат на правничу допомогу у передбачені положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України строки. Положеннями ч. 1 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Згідно з ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Процесуальним законодавством передбачений механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. Крім того, у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 750/2055/20 вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Статтею 141 ЦПК України передбачено вирішення питання розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представник відповідача [PERSON] адвокат Бубліченко М.В. надав суду такі документи: ордер на надання правничої допомоги від 12.11.2023 року; розрахунок суми витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, за фактично надану правову допомогу за Договором про надання правничої допомоги № 82 від 24.10.2023 року; Акт приймання-передачі роботи з надання правничої допомоги по Договору про надання правничої допомоги № 82 від 24.10.2023 року; квитанцію до прибуткового касового ордера № б/н від 22.11.2023 року; квитанцію до прибуткового касового ордера № б/н від 24.10.2023 року; Договір про надання правничої допомоги від 24.10.2023 року; ордер на надання правничої правової допомоги від 12.11.2023 року. Як слідує зі змісту п. 3.1. договору про надання правничої (правової) допомоги від 24.10.2023 року, за правову допомогу клієнт сплачує адвокату гонорар в загальному розмірі 7800 грн. наступним чином: 3900 грн. до 26.10.2023 року включно; 3900 грн. до 26.11.2023 року включно. З наданого стороною відповідача Акту приймання-передачі роботи з надання правничої допомоги по Договору про надання правничої допомоги № 82 від 24.10.2023 року, відповідач [PERSON] на підставі п.п. 1.1, 3.1 Договору про надання правничої допомоги № 82 від 24.10.2023 року отримала від адвоката Бубліченка М.В. правничу допомогу, яка складає 7800 грн. Як вбачається зі змісту наданих стороною позивача заперечень проти заявлених витрат на правничу допомогу, представник позивача просив відмовити в їх задоволенні, оскільки відповідачем [PERSON] не надано документальних підтверджень понесених витрат. Так, судом встановлено, що представник відповідача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у передбачений ч. 8 ст. 141 ЦПК України строк. Крім того, суд вважає безпідставними та необґрунтованими посилання сторони позивача на те, що стороною відповідача не надано доказів понесення судових витрат, представником відповідача адвокатом Бубліченко М.В. надані відповідні документи, у яких детально все описано, які послуги були надані, витрачений час на надання таких послуг, а також вартість наданих послуг, а тому суд дійшов висновку про належність та допустимість таких доказів. У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. Суд, з урахуванням наведеного вище та з урахуванням конкретних обставин справи, складності справи, принципу співмірності судових витрат, розміру наданої правничої допомоги, часом, витраченим представником відповідача на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих представником відповідача послуг (подання відзиву, безпосередня участь представника у семи судових засіданнях, подання інших процесуальних заяв), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, значенням справи для сторін, результатами розгляду справи, а також з урахуванням заперечень представника позивача проти заявленого до стягнення стороною відповідача розміру витрат на професійну правничу допомогу, вважає що розмір витрат на оплату послуг адвоката підлягає частковому задоволенню, а саме у сумі 5000 грн. З урахуванням викладеного, суд,

Outcome: partial