Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

Стислий зміст та фактичні обставини. 30 січня 2024 року [PERSON] звернулася до Іллічівського міського суду Одеської області з позовною заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування вимог зазначила, що 16 серпня 2023 року їй виповнилось 60 років і бажаючи оформити документи для отримання пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» звернулася до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області, де було надано письмову довідку, якою роз`яснено, що згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вона не має необхідного стажу для призначення пенсії за віком і що основним документом, що підтверджує трудовий стаж роботи є трудова книжка на підставі записів, у якій встановлюється трудовий стаж. Якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджують трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт належності цього документу даній особі може бути встановлено в судовому порядку. Обчислити страховий стаж згідно трудової книжки неможливо тому, що рік народження в трудовій книжці значиться 16\~березня 1963\~року та ім`я вказано [PERSON] , а згідно свідоцтва про народження датою її народження вказано є [INFO] , ім`я [PERSON] . Вказані розбіжності викликали ускладнення при оформленні пенсії за віком, в позасудовому порядку їх усунути неможливо, тому змушена звернутимся із даною заявою до суду. У зв`язку з викладеним просить встановити факт того , що трудова книжка серії [NUMBER] , дата заповнення 17 грудня 1982 року на ім`я [PERSON] , [INFO] , належить [PERSON] , [INFO] . Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 02 лютого 2024 року, провадження у вищевказаної справі відкрито, призначено судове засідання за правилами окремого провадження. Заінтересованій особі запропоновано в строк до 19 лютого 2024 року подати відзив (заперечення). Відзивів (заперечення) до суду не надходило. В судове засідання заявник [PERSON] до суду не з`явилась, надала заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підтримала в повному обсязі. Представник зацікавлена особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, щодо вирішення заяви покладається на думку суду. У відповідності до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Свідоцтво про народження серія [NUMBER] видане Неполоківецькою сільською ради Кицьманського району Чернівецької області 24 вересня 1964 року, засвідчує факт народження [PERSON] , [INFO] . З паспорту громадянина України (серія [NUMBER] виданого Іллічівським МВ УМВС України в Одеській області 02 лютого 1996 року) вбачається що він виданий на ім`я [PERSON] , [INFO] , яка народилась смт. Непоколівці Кицьманського району Чернівецької області . Довідки ДПІ у м. Іллічівськ виданої 15 травня 1998 року щодо отримання РНОКПП прізвище ім`я по-батькові заявника, вказано як « [PERSON] ». Згідно дублікату трудової книжки серії [NUMBER] від 17 грудня 1982 року записано на ім`я « [PERSON] », а дата народження зазначено « [INFO] ». Свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER] видане ВРАЦС м. Іллічівськ , актовий запис № 61 ,від 2 березня 1995 року , засвідчує факт перебування [PERSON] у шлюбі з [PERSON] який був розірвано 22 лютого 1995 року. Призвіще після розлучення заявник залишила шлюбне. Мотивувальна частина та засновані судом правові норми. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до положень ст. 55 Конституції України кожана \~особа має право на судовий захист. Положеннями статті\~16\~Цивільного кодексу\~України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 81\~Цивільного процесуального\~кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 6\~ч.\~1\~ст.\~315\~Цивільного процесуального\~кодексу України передбачено ,що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ч. 2 ст.\~315\~Цивільного процесуального\~кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6\~ч.\~1\~ст.\~315\~Цивільного процесуального\~кодексу України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Пунктом 12 вказаної Постанови визначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Виходячи з вищевикладеного досліджених документів, суд дійшов до висновку, що трудова книжка серії [NUMBER] , дата заповнення 17 грудня 1982 року на ім`я [PERSON] , [INFO] , належить [PERSON] , [INFO] , громадянки України. Висновки суду. Оцінивши надані до суду докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку суд дійшов до висновку, що встановлення зазначеного факту, має для заявника юридичне значення, оскільки відповідно до норм діючого законодавства заявник може мати право на пенсію, але відсутність підтвердження вказаних обставин може позбавити її вказаних прав. З таких обставин, з умов виваженості, розумності і справедливості, суд вважає заяву [PERSON] доведеною та такою, що підлягає задоволенню. Судові витрати. Судові витрати згідно з положеннями ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд залишає за рахунок заявника. На підставі викладеного,

Outcome: approved