Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2467599 в електронній формі, підписаний електронним підписом позичальника, за умовами якого товариство надало відповідачу фінансовий кредит на умовах платності строковості та зворотності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. 19.07.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та позивачем укладено договір факторингу № 19072023, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» передало (відступило) позивачу право грошової вимоги до боржників, зокрема, до відповідача за кредитним договором № 2467599 від 14.10.2021, заборгованість за яким становила 30492,00 грн. Разом з тим, після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідача за вказаним вище кредитним договором [PERSON] не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора. За таких підстав позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за вказаним кредитним договором в загальній сумі 30492,00 грн. та судові витрати. Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду від 24.01.2024 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено сторонам порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, направлено відповідачу копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами. Представник позивача, належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавав, в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити за відсутності представника. Відповідач, належним чином повідомлений про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, клопотання про розгляд справи в іншому порядку не подавав. 08.02.2024 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відзив мотивовано тим, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження наявності кредитної заборгованості, її розміру та періоду, за який вона нарахована. Зокрема, позивачем не підтверджено розмір отриманої відповідачем суми коштів за кредитним договором, яка частина тіла кредиту та відсотків за його користування була сплачена відповідачем та яка не була повернута стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування. 04.03.2024 від представника позивача до суду надійшли додаткові пояснення, в яких представник позивача зазначив, що обставини викладені відповідачем у відзиві не обґрунтовані, суперечать умовам укладених правочинів та нормам чинного законодавства, а тому не повинні братись судом до уваги. Зокрема, відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти не позбавлений можливості власноручно отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів, однак відповідач не надав суду належних доказів, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, який вказаний в договорі або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Вказане відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України дає суду підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1\~ст. 3 ЦК України, а в ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання\~є договір,\~умови якого\~встановлені однією\~із сторін\~у формулярах\~або інших\~стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції, яка діяла на момент укладання кредитного договору) визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч. 1\~ст. 526 ЦК України\~встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 530\~ЦПК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 2 ст. 1050 ЦПК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що 14.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено Договір № 2467599 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до п. 1.1 укладення цього договору здійснюється за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення паролю входу до особистого кабінету (а.с. 5-11). Відповідно до умов договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» надало [PERSON] фінансовий кредит в розмірі 9000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Пунктами 1.3 та 1.4 договору визначено, що кредит надається строком на 30 днів, за користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується в межах всього строку кредиту, знижена процентна ставка становить 0,80 % в день та застосовується якщо клієнт в межах строку, визначеного в п. 1.3 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою клієнта відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, клієнт як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту, але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, визначеного в п. 1.3 договору, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором. Кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту (п. 2.1 Договору). Крім того, п. 6.3.2 передбачено, що клієнт має право відмовитись від укладення цього договору без пояснення причин лише у випадку виконання наступних необхідних умов: 1) письмово повідомити про це товариство не пізніше 14 календарних днів з моменту підписання та отримання примірника цього договору; 2) протягом семи календарних днів з дати направлення товариству повідомлення повернути товариству загальну суму кредиту, одержану згідно з цим договором та сплатити проценти за період з дня одержання кредитних коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою в договорі. Таким чином суд встановив, що договір укладено шляхом обміну електронним повідомленням, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А839 14.10.2021 о 09 год. 46 хв. Відповідач у відзиві не заперечував факт укладення вказаного договору. На виконання умов договору відповідачу 14.10.2021 було надано кредитні кошти в розмірі 9000,00 грн. шляхом перерахунку на банківську картку № [NUMBER] ,\~яка зазначена\~в п.\~2.1\~договору, за допомогою системи іPay.ua. що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 2643_240226150704 від 26.02.2024. При цьому відповідачем до відзиву не надано доказів на спростування обставин переказу позивачем йому вказаних коштів, чи доказів які б свідчили про відсутність в нього банківської картки з № [NUMBER] . Крім того відповідач, отримавши кредитні кошти не скористався своїм правом, передбаченим п. 6.3.2 Договору, протягом 14 календарних днів з дня укладення Кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин та не повернув отримані грошові кошти. Відповідно до п. 5.1 договору сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів. Пунктом 3.1 договору передбачено, що нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році. У розділі 4 договору передбачено порядок продовження строку користування кредитом та автопролонгація. Зокрема п. 4.2 визначено, що сторони домовились, що у випадку якщо у клієнта на дату закінчення строку кредиту наявна заборгованість за кредитом, та клієнт не продовжив строк кредиту відповідно до п. 1.4-1.6 договору, за цим договором застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація) з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту. Крім того, сторони погодили, що відповідно до п. 4.2.3 за користування кредитом в період пролонгації нарахування процентів здійснюється в порядку, визначеному розділом 3 договору, за стандартною процентною ставкою. Загальна кількість автопролонгацій за цим договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів. Згідно з Додатком № 1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2467599 від 14.10.2021 сторони затвердили Графік платежів та орієнтовну вартість кредиту (а.с. 12). Крім того, 14.10.2021 відповідачем електронним підписом підписано паспорт споживчого кредиту (стандартизована форма), яким передбачено розмір процентної ставки (стандартна: 726,35% річних або 1,99 % в день; знижена: 290,54 % річних або 0,80 % в день), порядок повернення кредиту одноразово в дату закінчення строку кредиту (без пролонгації): за стандартною ставкою 14373,00 грн.; за зниженою ставкою 11149,20 грн., виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та в строки визначені в договорі. Враховуючи викладене вище та положення чинного законодавства України про принцип свободи договору, відповідач мав можливість не вступати у кредитні відносини із позивачем, натомість погодив зі своєї сторони всі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. Також, судом встановлено, що 19.07.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та позивачем укладено договір факторингу № 19072023, за умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою) та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору (а.с. 15-17). Згідно з п. 1.2 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з Додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Права вимоги вважаються прийнятими фактором для здійснення факторингу шляхом підписання акту прийому-передачі реєстру боржників (п. 1.6 Договору). 19.07.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та позивач підписали Акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором Факторингу № 19072023 від 16.07.2023. Згідно з витягом з реєстру боржників за договором факторингу № 19072023 від 19.07.2023 позивач отримав право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2467599 на загальну суму заборгованості 30492,00 грн., яка складається з: 9000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 21492,00 грн. сума заборгованості за процентами (а.с. 19). Отже, суд встановив та не заперечувалось відповідачем, що до позивача перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором до боржника [PERSON] . Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч. 1 ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦПК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) і до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. З матеріалів справи вбачається, що боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні позивачу, ні первісному кредитору, унаслідок чого у [PERSON] утворилася заборгованість. На підтвердження суми заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором № 2467599 від 14.10.2021 позивачем надано розрахунок заборгованості за період з 19.07.2022 по 31.12.2022 (а.с. 20), з якого вбачається, що станом на 19.07.2023 заборгованість відповідача становить 30492,00 грн, з яких: 9000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 21492,00 грн.- сума заборгованості за відсотками. Крім того, позивачем надано розрахунок заборгованості за договором № 2467599 від 14.10.2021 станом на 19.07.2023 з якого вбачається, що за період з 14.10.2021 по 17.11.2021 відповідачу за користування кредитом нараховувались відсотки за зниженою процентною ставкою в розмірі 0,80 % в день. Однак, як вбачається з вказаного розрахунку відповідач кредит та проценти не погашав протягом вказаного періоду, а тому відповідно до п. 1.4 Договору проценти за користування кредитними коштами було перераховано за стандартною процентною ставкою, яка становить 1,99 % в день. В подальшому нарахування процентів відбувалось за вказаною ставкою та з врахуванням положень п. 4.2 щодо автоматичної пролонгації строку договору до 120 днів. Таким чином, наданим позивачем розрахунком заборгованості підтверджується, що позивач суми кредиту в розмірі 9000,00 грн. не повернув, а також не сплачував відсотки за користування кредитом протягом 120 днів, за які були нараховані відсотки в розмірі 21492,00 грн. Таким чином вказаним розрахунком спростовуються заперечення відповідача щодо не надання позивачем доказів на підтвердження наявності кредитної заборгованості, її розміру та періоду за який вона розрахована. При цьому, суд вважає наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом вірним та таким, що не суперечить умовам кредитного договору. Частиною 3\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~статті 76 ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Як вбачається з положень ч. 1\~ст. 89 ЦПК України,\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Сторони у процесі користуються своїми правами на власний розсуд, обирають спосіб захисту порушених прав, надають суду докази на підтвердження своєї правової позиції та спростування заперечень іншої сторони, при цьому тягар доказування повністю покладається на сторони. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч. 1 ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту . Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦПК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Враховуючи викладене вище, суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved