Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що 16 листопада 2022 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] . Від даного шлюбу в них дітей не має, однак відповідач відмовляється розірвати шлюб через органи ДРАЦСу. Підставою для розірвання шлюбу стало те, що починаючи з червня 2023 року між ними поступово почали виникати непорозуміння, претензії та неповага один до одного, внаслідок чого їхні стосунки взагалі припинилися. З 24 серпня 2023 року вони проживають за різними адресами, у зв"язку з чим їхній шлюб існує тільки формально. Внаслідок вказаних обставин, вона дійшла до висновку про те, що збереження сім`ї з відповідачем є неможливим та подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам, а тому просить шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов до наступного висновку. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16 листопада 2022 року, від якого дітей не мають, однак відповідач відмовляється розірвати шлюб через органи ДРАЦСу.. Також встановлено, що сторони тривалий час разом не проживають і не підтримують сімейних стосунків, а наданий судом строк для примирення терміном на чотири місяці бажаних наслідків не дав і сторони не примирилися. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому при таких обставинах шлюб підлягає розірванню. Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на відповідача.

Outcome: approved