Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.03.2021 між нею та відповідачем був укладений шлюб, що зареєстрований у Голопристанському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис № 20. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Після одруження сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних відносин. Причиною розпаду сім`ї стало те, що між ними почали виникати сварки та непорозуміння, вони мають різні погляди на життя та виховання дитини. Фактично сімені відносини припинені з травня 2023 року. Подальше збереження шлюбу неможливе, шлюб існує формально, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому вона змушена звернутися до суду з відповідним позовом та просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON] . Ухвалою судді від 16.02.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви та додатків до неї, направлено відповідачу за зареєстрованим місцем його проживання, рекомендоване повідомлення повернулося з відміткою про вручення. Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до переконання про задоволення позову на підставі наступного. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 05.03.2021 у Голопристанському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис № 20, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] . [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до довідок від 15.06.2023 № 7105-5002816400 та № 7105-5002816402 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] та її син [PERSON] мають зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , та проживають за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ч.1 ст.\~82\~ЦПК\~України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Позивач скористалася своїм правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Приймаючи до уваги, що шлюбні відносини між сторонами припинені,\~причини,\~які спонукають\~наполягати на\~розірванні шлюбу\~є обґрунтованими\~і подальше\~спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, на підставі\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір.

Outcome: approved