Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернувся до\~Кілійського районного\~суду Одеської\~області з\~позовом до\~Кілійської міської\~ради Ізмаїльського\~району Одеської\~області,\~третя особа\~ [PERSON] про визнання права власності на спадщину. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , яка на день смерті проживала в [ADDRESS] . Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з: земельної ділянки загальною площею 4,58 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, належної спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії I-ОД № 087121 від 23.01.2001 року. Однак, оригінал вказаного Державного акту на право приватної власності на землю серії I-ОД № 087121 був втрачений. За життя спадкодавець, заповітів на своє майно не складала. Після смерті матері з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори позивач не звертався, оскільки проживав разом з матір`ю за однією адресою і фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ст.1268 ЦК України. Оскільки правовстановлюючий документ на землю був відсутній, то позивачу нотаріусом було рекомендовано звернутись до суду за захистом своїх прав. Жодного спору у позивача з будь-якою фізичною особою стосовно спадкового майна не має, оскільки інший спадкоємець першої черги (рідна сестра позивача) [PERSON] спадщину не приймала. На підставі вищезазначеного, позивач просить суд: -визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] право власності на земельну ділянку загальною площею 4,58 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії I-ОД № 087121 від 23.01.2001 року, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився. Представник позивача [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивача, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача, Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, в підготовче судове засідання\~ не з`явився, надав відзив в якому просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Третя особа [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність заявлені вимоги визнала у повному обсязі. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін, ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні у зв`язку з визнанням відповідачем позову та на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 200, 223, 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: Шлюб [PERSON] , 1936 року народження та [PERSON] , 1941 року народження, був зареєстрований 30.11.1959 року Кілійським рай бюро ЗАГС Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 152 від 30.11.1959 року. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 30.01.1962 року міс. Кілія Рай Бюро ЗАГС Одеської області вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 37 від 30.01.1962 року. Шлюб [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований 20.11.1982 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис № 224 від 20.11.1982 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого м. Кілія Кілійського р/б ЗАГС Одеської області вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 195 від 16.06.1970 року. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 087121, виданого 23.01.2001 року Кілійською міською Радою народних депутатів, вбачається, що [PERSON] на підставі рішення ХVІІІ сесії ХХІІІ скликання Кілійської міської Ради Кілійського району Одеської області від 27.12.2000 року № 170-ХХІІІ-18 передано у приватну власність земельну ділянку площею 4,58 гектарів у межах згідно планом, яка розташована на території Кілійської міської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1445. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 30.08.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 261 від 30.08.2005 року. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 30.01.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 39 від 30.01.2009 року. Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області за вих. № 70/01-16 від 21.03.2024 року, вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилась. Інформація в Спадковому реєстрі відносно [PERSON] , як заповідача відсутня. Згідно довідки за вих. № 10063 від 16.09.2013 року виконавчим комітетом Кілійської міської ради вбачається, що на день смерті [PERSON] , в [ADDRESS] , був зареєстрований - [PERSON] . При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами: Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 № 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку, що [PERSON] , яка померла [INFO] на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 4,58 гектарів у межах згідно планом, яка розташована на території Кілійської міської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 087121, виданого 23.01.2001 року Кілійською міською Радою народних депутатів. Стосовно визнання права власності на земельну ділянку за позивачами, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого. Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України\~ 22.02.2012 року за №\~282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як зазначено в п. п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.\~263\~ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом також встановлено, що в зв`язку з тим, що позивач\~не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність оригіналу правовстановлюючого документи, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, відповідно її право на спадщину підлягають судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved