Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

29 вересня 2023 року позивач [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє адвокат Шевченко О.І., звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя з вказаним позовом, посилаючись на те, що 19 жовтня 2021 року, о 20 год.45 хв., [PERSON] , керуючи автомобілем Opel Zafira, номерний знак [NUMBER] , в с. Таврійське по вул. Запорізькій, при зустрічному роз`їзді не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та безпечної швидкості руху та скоїв зіткнення з автомобілем Volkswagen Crafter, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався назустріч, чим порушив п. 12.1 ПДР України. В результаті ДТП автомобіль Volkswagen Crafter, номерний знак [NUMBER] отримав механічні пошкодження, про що зазначено у висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 3798 від 15.11.2021. Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу Opel Zafira, номерний знак [NUMBER] , застрахована в ТДВ «Страхова група «Оберіг»» згідно страхового полісу № АР/0829999 від 24.10 2020, відповідно до якого страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 130000 грн, розмір франшизи - 2500 грн.. Після настання вказаного страхового випадку позивачем було направлено до ТДВ «Страхова група «Оберіг»» документи, які підтверджують настання страхового випадку, а саме копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 317111 від 19.10.2021, схеми ДТП, пояснень, фототаблиці, страхового полісу технічного паспорту на автомобіль Volkswagen Crafter, номерний знак [NUMBER] , копію паспорту та РНОКПП власника вказаного автомобіля, після чого була заведена страхова справа № 34187. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 3798 від 15.11.2021 матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Volkswagen Crafter, номерний знак [NUMBER] , внаслідок ДТП 19.10.2021 на дату оцінки дорівнював ринковій вартості автомобіля та складає 517769,29 грн.. Після направлення вказаний документів до відповідача ТДВ «Страхова група «Оберіг»» позивач мав намір подати заяву на виплату страхового відшкодування, однак уповноважена особа ТДВ «Страхова група «Оберіг»» повідомила його, що він не може подати дану заяву, оскільки немає рішення суду щодо притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] .. Розгляд справи було призначено на 14.03.2022, проте у зв`язку із повномаштабним вторгненням російської федерації на територію України судове засідання не відбулося. З моменту вторгнення окупаційних військ на територію України позивач тривалий час знаходився за місцем реєстрації свого проживання у с. Преображенка Оріхівського району Запорізької області без світла та централізованого постачання під ворожими обстрілами і думав тільки про те, як зберегли своє життя та життя своїх рідних. Переїхавши в м. Запоріжжя, позивач звернувся за правовою допомогою до адвоката. Оскільки Оріхівський районний суд Запорізької області так і не відновив свою роботу, він вважав, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] так і не винесена. У подальшому, через веб-сайт «Судова влада України позивачу стало відомо, що 06.10.2022 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя винесено постанову, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Вважає, що позивача було введено в оману уповноваженою особою ТДВ «Страхова група «Оберіг»» щодо моменту подачі заяви на виплату страхового відшкодування, що разом із обставинами непереборної сили (бойовими діями) призвело до порушення позивачем встановленого річного строку на подачу такої заяви. 17 серпня 2023 року позивач направив ТДВ «Страхова група «Оберіг»» заяву на виплату страхового відшкодування, яку відповідач отримав 22.08.2023. Відповіді на зазначену заяву позивач не отримав. Вважає, що ТДВ «Страхова група «Оберіг»» зобов`язане виплатити йому страхове відшкодування у розмірі, передбаченому страховим полісом за мінусом франшизи у розмірі 125500 грн.. Позивач просить суд стягнути із відповідача на його користь страхове відшкодування в розмірі 127500 грн. та судові витрати. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 4 жовтня 2023 року вказану справу направлено за територіальною підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва (а.с. 86-87). Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 10 листопада 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 96-97). Відповідачам був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів, що підтверджують заперечення проти позову. 10 січня 2024 року відповідач ТДВ «Страхова група «Оберіг»» в системі «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву (а.с. 103-110), просить суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля Opel Zafira, номерний знак [NUMBER] сталася 19.10.2021, а з заявою на виплату страхового відшкодування позивач звернувся лише 22.08.2023. На підставі вказаної заяви, а також враховуючи інші матеріали страхової справи ТДВ «Страхова група «Оберіг»» прийняло рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, оскільки заяву на виплату страхового відшкодування було подано зі спливом строку, встановленого пп.37.1.3 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вважає, що не порушував права позивача, а до виникнення даної ситуації призвела бездіяльність позивача. Зазначив, що твердження позивача про нібито введення його в оману представником ТДВ «Страхова група «Оберіг»» не підтверджено жодними доказами, тому вони є безпідставними. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, зазначив, що витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн. не відповідає критеріям реальності таких витрат, обґрунтованості та пропорційності до предмета спору. Крім того до позовної заяви не долучено жодних доказів на підтвердження розміру понесених витрат у зв`язку з наданням правової допомоги. Одночасно з відзивом на позовну заяву представник відповідача ТОВ «СГ «Оберіг» подав заяву про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20 березня 2024 року заяву представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення. Представник позивача в системі «Електронний суд» подав до суду відповідь на відзив (а.с. 127-135), в якій зазначив, що після ДТП позивач повідомив відповідача про настання страхового випадку і надав усі необхідні документи. Щодо того, що відповідач не визнає, що позивача було введено в оману, зазначив що позивач у відносинах із страховою групою є слабшою стороною та необізнаною у процедурних деталях, пов`язаних із отриманням страхового відшкодування. Відповідно, уповноважена особа відповідача зазначила позивачу неправдиву інформацію відносно моменту подачі заяви на виплату страхового відшкодування. Підпункт 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає наслідком пропуску потерпілою особою річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування, право страховика на відмову у виплаті регламентних виплат. Разом з тим, ані Закон № 1961-VI, ані ЦК України, ані будь-який інший закон не передбачає в цьому випадку припинення взагалі права потерпілої особи на отримання відшкодування або на задоволення позову як, наприклад, передбачено ЦК України при пропуску позовної давності. Вважає, що позивач має право на відшкодування матеріальної шкоди завданої ДТП в межах страхової суми за рахунок страхової групи з урахуванням незалежних від позивача причин (обставин). Щодо заявлених витрат на правничу допомогу зазначив, що доводи відповідача про наявність підстав у суду для відмови позивачу у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу через відсутність доказів оплати вказаних послуг з надання адвокатом професійної правничої допомоги в рамках цієї справи позивачу, не узгоджується з нормами чинного процесуального законодавства та висновками Верховного Суду. В судовому засіданні сторони відсутні, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 141). Відповідач ТДВ «Страхова група «Оберіг»» про причини неявки представника суд не повідомило. Відповідач [PERSON] про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до положень п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Судом встановлено, що 19 жовтня 2021 року, о 20 год. 45 хв., по вул. Запорізькій в с. Таврійське сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Opel Zafira, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та Volkswagen Crafter, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 6 жовтня 2022 року у справі № 323/2970/21, яка набрала законної сили 18.10.2022, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП; провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с. 21-23). Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Зі змісту вказаної постанови слідує, що [PERSON] 19 жовтня 2021 року, о 20 год. 45 хв., керуючи автомобілем Opel Zafira, номерний знак [NUMBER] , при зустрічному роз`їзді не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та безпечної швидкості руху та скоїв зіткнення з автомобілем Volkswagen Crafter, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався назустріч, чим порушив вимоги п.12.1 ПДР України. В результаті вказаної ДТП автомобіль Volkswagen Crafter, номерний знак [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Відповідно до копії висновку експертного автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ Volkswagen Crafter, номерний знак [NUMBER] , в результаті ДТП № 3798 від 15 листопада 2021 року (а.с. 35-77), вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Crafter, номерний знак [NUMBER] , після ДТП 19.10.2021 на дату оцінки складає 711296,88 грн.; матеріальний збиток, завданий власнику вказаного автомобіля на дату оцінки дорівнює ринковій вартості автомобіля та складає 517769,29 грн.; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 369431,99 грн.. Як встановлено в судовому засіданні цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Opel Zafira, номерний знак [NUMBER] була застрахована в ТДВ «Страхова група «Оберіг»» за полісом АР/0829999 (а.с. 18). Як зазначив в позовній заяві представник позивача та не заперечив у відзиві відповідач, позивач повідомив ТДВ «Страхова група «Оберіг»» про ДТП та направив документи, які підтверджують настання страхового випадку, а саме копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 317111 від 19.10.2021, схеми ДТП, пояснень, фототаблиці, страхового полісу технічного паспорту на автомобіль Volkswagen Crafter, номерний знак [NUMBER] , копію паспорту та РНОКПП власника вказаного автомобіля, після чого була заведена страхова справа № 34187. 17.08.2023 позивач направив відповідачу ТДВ «Страхова група «Оберіг»» заяву на виплату страхового відшкодування (а.с. 31-33), яку останній отримав 22.08.2023 (а.с. 19). Листом від 21 листопада 2023 року за № 2111-06 ТДВ «Страхова група «Оберіг»» відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування, у зв`язку з неподанням заяви про виплату страхового відшкодування протягом року (а.с. 125). Звертаючись до суду з вказаним позовом представник позивача в обґрунтування позовних вимог зазначив, що причиною пропуску строку подання заяви на виплату страхового відшкодування стало повідомлення його уповноваженою особою ТДВ «Страхова група «Оберіг»» про неможливість подати дану заяву без рішення суду щодо притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] та виникнення обставин внаслідок вторгнення військ російської федерації на територію України. Згідно пункту 3 частини 2 статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної шкоди) та моральної шкоди іншій особі. За загальним принципом, відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Разом з тим, винна особа - володілець транспортного засобу має право застрахувати свою відповідальність, передавши обов`язок відшкодування шкоди, спричиненої за участю його транспортного засобу, страховій компанії (страховику). Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів") . Як право потерпілого на відшкодування заподіяної шкоди, так і кореспондуючий обов`язок страховика (страхової компанії) здійснити його відшкодування виникає на підставі настання страхового випадку - ДТП. При цьому зазначений закон встановлює як підстави відшкодування шкоди і відмови страховика у такому відшкодуванні, так і процедури, за якими така шкода відшкодовується. Відповідно до статті 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Відтак зазначена норма визначає, що саме законом встановлюється випадки, коли право особи припиняється внаслідок його нездійснення. Відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та статті 13 ЦК України сторони повинні діяти добросовісно, не порушуючи права інших осіб - учасників цих правовідносин. За змістом зазначених норм права встановлюється, як добросовісність поведінки особи, чиї права порушено, так і передбачається, що припинення права може бути лише у випадках, передбачених законом. Зміст суб`єктивного цивільного права становлять такі юридичні правомочності, як реалізація особою права на дії; можливість вимагати певної поведінки від інших; можливість захисту порушеного права в юрисдикційному порядку (зокрема, у досудовому та судовому порядку). Відповідно до пункту 35.1 статті 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. Пунктом 35.2 статті 35 вказаного закону визначено, що до заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності). Документи, зазначені у підпунктах "а"-"ґ" цього пункту, надаються для огляду та зняття копії або в копіях, засвідчених заявником. Страховик та МТСБУ мають право вимагати для огляду оригінали зазначених документів. Решта документів надаються в оригіналі або належним чином оформленій копії. Належно оформленою копією документа є копія, посвідчена органом, установою чи організацією, що його видала, або нотаріально посвідчена або посвідчена особою, якій подається заява про страхове відшкодування. Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підставою для відмови страховиком (страховою компанією) у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання потерпілою особою заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП. Закон передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 вищенаведеного Закону), зі сприянням у визначенні характеру та розміру збитків (пункт 331.1статті 331 Закону). Відтак право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 910/7449/17 (провадження № 12-104гс18)). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №147/66/17 викладено правовий висновок, згідно якого, у випадку, якщо потерпіла особа (страховик) звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку. Суд враховує, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі. Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17. Судом встановлено, що ДТП мала місце 19.10.2021 року. Постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.10.2022 року водія [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 17.08.2023 позивач звернувся до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування, тобто понад рік після дати ДТП. Підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є подання заяви зі спливом одного року після настання ДТП. 29 09.2023 позивач звернувся із даним позовом до суду. Матеріали справи не містять доказів здійснення позивачем розумних заходів та активних дій для отримання відшкодування за рахунок страховика в межах річного строку, а також доказів пропуску установленого законом строку з незалежних від нього обставин, які тривали значний проміжок часу. При цьому, суд вважає неспроможними доводи сторони позивача щодо необхідності надання страховій компанії рішення суду про притягнення винної у ДТП особи до відповідальності, оскільки згідно ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено долучення потерпілою особою до заяви про виплату страхового відшкодування судового рішення про винуватість іншого учасника ДТП, його відсутність не є перешкодою для заявлення потерпілим свого права на отримання страхового відшкодування. Суд відхиляє твердження позивача про введення його в оману уповноваженою особою ТДВ «Страхова група «Оберіг»» про неможливість подати дану заяву без рішення суду щодо притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] , оскільки доказів цього позивачем суду не надано. Позивач обґрунтовує пропуск вказаного строку також повномасштабним військовим вторгненням рф на територію України. Між тим, суд знову зазначає про те, що ДТП сталася 19.10.2021 року, а військовий стан введено у дію Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», тобто між цими подіями минуло майже чотири місяці і у позивача було достатньо часу для реалізації своїх прав на отримання страхового відшкодування. Доводи позивача про те, що у зв`язку із початком військової агресії 24 лютого 2022 року позивач перебував за місцем реєстрації свого проживання у с. Преображенка Оріхівського району Запорізької області, не впливають на вирішення справи, оскільки не спростовують відсутність незалежних від потерпілого причин не подання заяви про страхове відшкодування у визначений Законом строк. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача до ТДВ «Страхова група «Оберіг»». Стосовно вимог позивача до відповідача [PERSON] , суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої та другої статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом №1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття3Закону№ 1961-IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018року усправі№760/15471/15-цз урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17). В даному випадку у страховика не виникло обов`язку щодо виплати страхового відшкодування з огляду на пропуск позивачем строку звернення до страхової компанії із заявою про страховий випадок. При зверненні до суду з позовом, позивачем не заявлено до відповідача [PERSON] вимог про відшкодування шкоди внаслідок ДТП. Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed