Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

25.09.2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області. Обґрунтовуючи даний позов позивач зазначає, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2014 року було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу проживав з відповідачем. Через деякий час спільні знайомі повідомили позивачу, що відповідач принесла їм їхнього сина [PERSON] на ніч і своєчасно не забрала. Також, з їх слів позивачу стало відомо, що подібне відбувається не вперше, з`ясувалося, що взагалі відповідач останнім часом вела аморальний спосіб життя, несхожий на життя молодої мами, а саме часто знаходилась в нетверезому вигляді, влаштовує гучні вечірки та запрошує малознайомих людей до квартири, з якими може залишатись на ніч в присутності дитини або залишити дитину комусь із знайомих на ніч. Після цих подій [PERSON] забрав сина у знайомих, по дитині було видно, що відповідач погано і несвоєчасно годує дитину, не своєчасно міняє підгузки. Про зазначені обставини позивач повідомив службу у справах дітей та тещу, яка проживала в росії. На запрошення служби для проведення профілактичної роботи з відповідального батьківства [PERSON] не з`явилась, про причину неявки телефоном не повідомила. За інформацією Запорізького районного центру соціальних служб, дітей та молоді та Балабинської селищної ради [PERSON] ухиляється від належного виконання батьківських обов`язків відносно малолітнього сина. Одного разу коли дитина була в гостях у матері відповідача (в росії), колишня теща подзвонила і повідомила, що не може привезти [PERSON] додому в обумовлені строки, у зв`язку із якимись незначними проблемами, він хотів забрати дитину особисто, але вона попросила, щоб онук ще трошки побув в них. Як виявилось пізніше ті проблеми були обумовлені тим, що [PERSON] в той момент відбувала покарання в виправній колонії загального режиму з 05.06.2017 року. Відповідно до рішення Кунцевського районного суду м. Москви її було визнано винною в незаконному зберіганні наркотичних засобів в крупному розмірі і засуджено за ч. 2 ст. 228 УК РФ до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки з відбуванням покарання в виправній колонії загального режиму. Факт перебування відповідача у в`язниці став відомий позивачу, коли йому привезли дитину в Україну. У вересні 2019 року [PERSON] пішов до першого класу, і в процесі підготовки документів до школи виникло питання стосовно реєстрації місця проживання дитини, для проведення якої необхідна була згода матері. Повідомивши це матері відповідача, вона направила позивачу згоду, яку було завірено за місцем відбування покарання. Після цього і до січня 2021 року ніякої інформації про відповідача не було, і в житті дитини відповідно вона ніякої участі не приймала. Перед новим 2021 роком мати відповідача подзвонила привітати з новим роком, і повідомила, що влітку 2020 року відповідач була звільнена з місця відбування покарання і депортована в Україну, і що вона вже півроку мешкає в м. Запоріжжі. За півроку [PERSON] ні разу не подзвонила і не приїхала до дитини. 01.01.2021 року відповідач прийшла до дитини вперше за весь цей час, обіцяла дитині, що приїде до нього за можливості. Після цього, десь через тиждень, позивач з сином під`їхали до зупинки «кінотеатр [PERSON] », відповідач передала подарунок надісланий бабусею і обіцяла приїхати, але так і не приїхала, більше [PERSON] її не бачив. Дитина не бажає повертатися до відповідача, спілкуватися з нею, в свою чергу відповідач самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, не виявляє ніяких спроб налагодити відносини з сином, не цікавиться його життям, не приймає участі у вихованні дитини. Вказані підстави вважає достатніми для позбавлення відповідача батьківських прав, також вважає, що таке позбавлення відповідатиме інтересам дитини. Враховуючи зазначене, позивач просить суд: позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 25.09.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Відзив на позов до суду не надходив. 01.11.2023 року до суду від Служби у справах дітей Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області надійшов висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 01.11.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав пояснення зазначені у позові, зазначив, що дитина проживає з ним, просить позов задовольнити, відносно заочного розгляду не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час і місце слухання справи повідомлялася належним чином, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направила та відзиву на позов не подала, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Судом вжито достатньо заходів щодо належного та чисельного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, які б в разі добросовісного ставлення відповідача до своїх процесуальних обов`язків, дозволили б їй прийняти участь в судовому розгляді та висловити позицію. Третя особа - представник Служби у справах дітей Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області подав суду клопотання з проханням розглядати справу у його відсутність. За таких обставин, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Проаналізувавши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу у межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Згідно з ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, сама дитина, яка досягла 14 років. Стаття 164 СК України чітко встановлює перелік підстав позбавлення батьків батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх або неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення дітей до батьків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла 18 років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення від виконання обов`язків має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних, інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм маралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 року у справі № 211/559/16-ц). Європейський суд з прав людини зазначив, що між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою і важливістю повинні переважати над інтересами батьків (рішення від 07.12.2006 року по справі «HUNT v. UKRAINE», № 31111). Судом встановлено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане Кутузовським відділом ЗАГС Управління ЗАГС Москви. На підставі досліджених судом письмових доказів встановлено, що з травня 2014 року дитина проживає разом батьком, а відповідач ухиляється від будь-якої участі у її вихованні, не тільки не вживає заходів для утримання, лікування, навчання, організації побуту та дозвілля дитини, але й взагалі не цікавиться її життям, не спілкується з дитиною. Відповідно до рішення Кунцевського районного суду м. Москва відповідача було визнано винною в незаконному зберіганні наркотичних засобів в крупному розмірі і засуджено за ч. 2 ст. 228 УК РФ до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки з відбуванням покарання в виправній колонії загального режиму. Цей факт свідчить про те, що відповідач не виконувала своїх батьківських обов`язків відносно свого малолітнього сина. Згідно з довідкою № 01-13/0141 від 29.08.2023 року, [PERSON] сам виховує свого сина, учня 5-в класу Кушугумської гімназії «Інтелект». Зі слів класного керівника мати не бере участі у вихованні сина, не з`являється на запрошення класного керівника на батьківські збори, не телефонує до навчального закладу, не підтримує зв`язки із класним керівником, не перевіряє щоденник своєї дитини, не бере участі в житті класу та навчального закладу. Довідкою № 01-13/0144 від 30.08.2023 року підтверджено, що вихованням дитини займається батько - [PERSON] , він відповідально ставиться до виховання та навчання свого сина. Вдома створені всі необхідні житлово-побутові умови для нормального розвитку дитини. Позивач підтримує постійний зв`язок з класним керівником. Згідно з довідкою КЗ «Центр культури та дозвілля» № 23 від 29.08.2023 року, [PERSON] відвідує спортивну секцію з боксу з 10.09.2021 року за згодою батька. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 23.10.2023 року, складений начальником та інспектором відділу ССД Кушугумської громади, житло де проживає батько з дитиною розміщене на першому поверсі одноповерхового будинку, складається 3-х кімнат, коридору, кухні, ванної кімнати. В будинку є електро-водо-газо постачання в наявності меблі та вся побутова техніка для проживання родини. У дитини є окрема кімната, в якій є все необхідне для повноцінного розвитку дитини. Стосунки в родині добрі, доброзичливі. Рішенням Виконавчого комітету Кушугумської селищної ради № 207 від 26.10.2023 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дитини - [PERSON] , [INFO] . Суд вважає такий висновок органу опіки та піклування обґрунтованим, у ньому наведено достатньо підстав та аргументів, які вказують на доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, а також позитивного впливу такого рішення на інтереси дитини. Таким чином, надані по справі докази вказують на свідоме небажання відповідача належним чином виконувати батьківські обов`язки, піклуватись про дитину та займатись її вихованням. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що відповідач не приділяє належної уваги догляду та розвитку своєї дитини, не турбується про її життя та здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не створює необхідних умов для життя та розвитку, не виховує дитину у дусі поваги до Батьківщини, держави та суспільства, не забезпечує продуктами харчування, одягом та взуттям відповідно до сезону, не надає коштів на утримання дитини, практично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків за відсутності будь-яких перешкод для їх виконання. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Суд вважає за доцільне, роз`яснити [PERSON] , положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved