Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

Процесуальні дії по справі: [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] за змістом якого просить: - визначити [PERSON] , [INFO] , додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , строком два місяці, для подання письмової заяви про прийняття спадщини, за заповітом. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є спадкоємцем за заповітом, однак ним з поважних причин пропущений строк для прийняття спадщини. Ухвалою від 03.07.2023 суд залишив позовну заяву без руху та надав позивачу строк для усунення виявлених недоліків. 18.07.2023 позивач на виконання вимог ухвали суду від 03.07.2023 подав уточнюючу позовну заяву з додатками. 20.07.2023 та повторно 10.08.2023 суд в порядку ч.6 ст.\~187\~ЦПК України звернувся до ВОМІРМП УДМС України в Житомирській області з метою отримання інформації про зареєстроване місце проживання [PERSON] . 15.08.2023 на адресу суду від ВОМІРМП УДМС України в Житомирській області надійшов лист, згідно якого зазначено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 21.08.2023 суд прийняв позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановив здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначив на\~ 19 вересня 2023 року об 11:30 год. Ухвалою від 19.09.2023, занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, суд постановив відкласти підготовче судове засідання на 14:00 год. 16.10.2023 за клопотанням позивача про витребування спадкової справи. 19.09.2023 суд спрямував запит приватному нотаріусу Черняхівського районного нотаріального округу та витребував копію спадкової справи, заведеної до майна [PERSON] , яка померла [INFO] . 13.10.2023 на адресу суду від приватного нотаріуса\~Житомирського районного\~нотаріального округу\~ надійшла Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру стосовно спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] та копія спадкової справи №91/2022, заведена до майна померлої [PERSON] . Ухвалою від 16.10.2023, занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, суд постановив відкласти підготовче судове засідання на 11:00 год. 09.11.2023. Ухвалою від 09.11.2023 занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, суд постановив відкласти підготовче судове засідання на 12:00 год. 07.12.2023. Ухвалою від 07.12.2023 занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, суд постановив відкласти підготовче судове засідання на 14:00 год. 11.01.2024 . 11.01.2024 розгляд справи не відбувся з підстав оголошення повітряної тривоги на території Житомирської області, про що секретарем судового засідання складено довідку. Наступне підготовче судове засідання призначено на 14:00 год. 29.01.2024. Ухвалою від 29.01.2024, занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, суд закінчив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 12:00 год. 26.02.2024. Ухвалою від 26.02.2024, занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, суд відклав розгляд справи по суті на 19.03.2024 на 10:00 год. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . За життя, 14.08.1996, [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла , зокрема і позивачу. Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Драч Н.В. на підставі заяви дочки спадкодавця та рідної сестри позивача [PERSON] від серпня 2022 року, заведено спадкову справу №91/2022. Позивач доводить, що про наявність заповіту він дізнався із листа приватного нотаріуса від 16.05.2023 №283/02-14. Вказує, що не жив разом з батьками перед смертю і тому йому не було відомо про наявність заповіту, за життя мати не розповідала про його наявність, копії не надавала. Зазначає, що має бажання прийняти спадщину після смерті матері, однак ним з поважних причин пропущений строк для\~ подачі заяви про прийняття спадщини, а саме з причин, що він не був обізнаний про наявність заповіту. При зверненні до нотаріальної контори позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої матері [PERSON] у зв`язку з пропуском строку подання заяви для прийняття спадщини. Оскільки позивач у позасудовому порядку не може захистити свої права, за захистом свого порушеного права на спадкування звернувся до суду. 15.09.2023 від [PERSON] (відповідач) надійшов відзив на позов (а.с.48-52), за змістом якого просить в позові відмовити. Заперечуючи проти позову зазначає, що вона та позивач є єдиними спадкоємцями після смерті спадкодавця. Заповіт складений спадкодавцем 14.08.1996, тобто ще задовго до смерті спадкодавця. Про існування заповіту позивачу було відомо ще до часу відкриття спадщини, а тому твердження позивача, що про наявність заповіту до червня 2023 року йому не було відомо не відповідає дійсності. Звертає увагу суду на те, що позивач як спадкоємець першої черги після смерті матері, починаючи з 23.03.2022 не вчинив жодних дій для подання заяви про прийняття спадщини за законом. Зауважує, що враховуючи норми чинного законодавства та висновки Верховного Суду щодо виниклих спірних правовідносин у визначенні додаткового позивачу строку для подання заяви про прийняття спадщини, зазначені позивачем причини пропуску строку прийняття спадщини не можна вважати поважними, оскільки незважаючи на наявність заповіту позивач мав можливість звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом. Відтак, зазначена позивачем причина пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як необізнаність про існування заповіту не можна вважати поважною. 07.11.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с.115-120), за змістом якої позивач щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень пояснює, що у позовній заяві доводить факт своєї необізнаності щодо наявного заповіту, так як на момент смерті матері проживав окремо, про існування заповіту йому нічого не було відомо, оскільки матір за життя інформації щодо розпорядженням своїм майном не розголошувала. Звертає увагу, що матір позивача померла [INFO] у період введення військового стану та повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, що додатково вплинуло на його психологічний та фізичний стан, а саме привело до втрати здоров`я через переохолодження в бомбосховищі, що підтверджується виписками з медичної карти. Вказує, що є особою похилого віку (68 років, пенсіонер міністерства оборони України), місцем його постійного проживання є території військового містечка, саме через постійні перебування в укритті під час повітряної тривоги, у нього загострився хронічний обструктивний бронхіт, відбулося загострення сечокам`яної хвороби, хронічного пієлонефриту та утворилася кіста правої нирки, що зумовило довготривале лікування. Після перенесеного у 2022 році COVID-19, призвело до ускладнення з діагнозом: Ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба II високий ризик, сечокам`яна хвороба, хронічний пієлонефрит в стадії постійної ремісії хворий на постійному лікуванні. Вказане підтверджує відповідними медичними виписками, які додає до відповіді на відзив. Зазначає, що це також однією з поважних причин пропуску строку на прийняття спадщини. Також доводить, що поважною причиною вчасного не звернення до нотаріуса для прийняття спадщини є необізнаність спадкоємця (позивача) про наявність заповіту та недобросовісна поведінка інших спадкоємців і нотаріуса. Зазначає, що нотаріусом не вчинено жодних дій, направлених на повідомлення позивача про відкриття спадщини, не здійснено виклик позивача як одного із усіх спадкоємців по заповіту, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що прямо вказує на неналежне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця, зважаючи на те, що [PERSON] звернулася до нотаріуса в межах шестимісячного строку. Про наявність заповіту нотаріус повідомила позивача лише 16.05.2023, тобто після шести місяців від дня відкриття спадщини. Стосовно недобросовісної поведінки відповідача то позивач звертає увагу, що остання ні при особистому спілкуванні з відповідачем, ні при подачі заяви до нотаріальної контори на вступ у спадщину, не повідомила про волю спадкодавця щодо заповіданого майна, а саме житлового будинку в [ADDRESS] . Пояснює, що між ним та відповідачем склалися неприязні стосунки з серпня 2014 року, коли позивач мав намір вказаний житловий будинок, що є об`єктом спадкування, переоформити на свою дочку, по праву того, що здійснював його будівництво та газифікацію за власні кошти, а тому за таких обставин уважав, що заповіт буде оформлений на інших осіб, окрім нього, які фактично проживали разом з матір`ю в одному житловому приміщенні. Наголошує, що необізнаність спадкодавця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 06.09.2017 у справі №6-496цс-17. Вказана позиція має бути врахована судом, оскільки позивач не проживав зі спадкодавцем до дня її смерті, питання спадкування майна за її життя ніколи не піднімалось та через конфлікт з рідною сестрою помилково вважав, що майно матір заповість саме відповідачу, так як остання доглянула її до смерті. 04.12.2023 від представника відповідача, надійшло заперечення на відповідь на відзив, де представник відповідача щодо наведених у відповіді на відзив позивачем обставин, пояснює, що аргументи, обґрунтування та заперечення, які зазначені у відповіді позивача на відзив, та додані докази - виходять за межі заявлених позивачем обґрунтування позовної заяви, а тому не повинні прийматися судом. Зазначає, що звертаючись до суду з позовною заявою позивач зазначив як підставу позову необізнаність про існування заповіту. В той же час, зі змісту відповіді на відзив позивач наводить суду нові підстави для задоволення позовних вимог (які не буди зазначені в позовній заяві), такі як: перебування на лікуванні; перебування у бомбосховищі у зв`язку з війною; майнові претензії щодо будівництва ним особисто житлового будинку, крім цього на підтвердження вказаних підстав надаються нові докази. Тобто фактично позивач змінює підстави позовної заяви, що є неправомірним. Відповідач категорично не погоджується зі зміненим підставами позову та представленими доказами, оскільки такий процесуальний документ як відповідь на відзив не надає право позивачу змінювати підстави позову. Зауважує, що відзив на позовну заяву подавався відповідачем виходячи зі змісту обґрунтувань та доводів позовної заяви, у якій про хвороби, лікування, бомбосховища та майнові претензії позивача на житловий будинок, тощо, нічого не було зазначено. Щодо доводів позивача про недобросовісну поведінку відповідача та приватного нотаріуса, наголошує, що такі доводи та обґрунтування не мають жодного відношення до підстав позову, які зазначені в поданій позовній заяві. Доводить, що позивач протягом семи років само ухилявся від догляду та допомоги сім`ї, догляд за матір`ю здійснювала відповідач, а про наявність заповіту позивачу було відомо, оскільки заповіт складено ще у 1996 році. Також зазначає, що хвороба позивача під час строку наданого для прийняття спадщини тривала 26 днів, інші довідки про хворобу не стосуються шестимісячного строку для подання заяви на прийняття спадщини і не свідчать про непереборні обставини, які не дозволили позивачу звернутися до нотаріуса для подання заяви на прийняття спадщини. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі, з підстав зазначених у позові та з врахуванням заперечень наведених у відповіді на відзив Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову з підстав, зазначених у відзиві та письмових поясненнях. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є дочкою позивача та онукою померлої спадкодавці [PERSON] . Пояснила, що позивач пропустив строк з підстав необізнаності про наявність заповіту. Показала, що їй відомо, що про укладений заповіт позивачу стало відомо з листа приватного нотаріуса. [PERSON] не повідомляла батька про наявність заповіту. Також надала пояснення, що її батько (позивач у справі) у серпні 2014 року просив, щоб будинок бабусі оформили на її ім`я, оскільки цей будинок позивач побудував за власний кошт. На похоронах бабусі з їх родини ніхто не був, оскільки саме в той час здійснювались обстріли траси Житомир-Київ. Батько проживає на території військового містечка, саме на час відкриття спадщини, у зв`язку з оголошеним станом війни та постійних обстрілів, батьки постійно перебували в укриттях, що призвело до загострення хронічних хвороб, наявних у її батька. Пояснила, що такі хвороби не призвели до того, що батько був прикутий до ліжка, проте стали перешкодою виїзду на великі відстані. В ході розгляду справи, суд відповідно до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ст. 259 ЦПК України, рішення у цій справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду. У судовому засіданні 19.03.2024 відповідно до ст. 268 ЦПК України, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення суду. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин [INFO] в с. Осники Житомирського району Житомирської області померла мати\~ позивача - [PERSON] \~ у віці 93 роки, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії\~ [NUMBER] \~ від 21.06.2023 (а.с. 7). Родинний зв`язок між померлою [PERSON] \~ та\~ [PERSON] (позивач) підтверджується копією свідоцтва про\~ народження позивача [PERSON] серії [NUMBER] від 20.02.1969,\~ де в графі мати заначено " [PERSON] " (а.с.8). Відповідно експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз ім`я " [PERSON] ", " [PERSON] " є ідентичними. Розбіжності в українських записах виникли внаслідок документальної фіксації офіційних варіантів особового імені Григорій і [PERSON] (а.с.11). Згідно із\~інформаційною довідкою\~зі Спадкового\~реєстру \~(заповіти/спадкові\~договори)\~№74262370\~від 09.10.2023\~за параметрами\~пошуку стосовно\~спадкодавця [PERSON] має місце інформація про реєстрацію заповіту за номером у спадковому реєстрі: 38372920, стан: чинний, статус: архівний до 01.12.2000, за номером в реєстрі нотаріальних дій: 42, за датою посвідчення: 14.08.1996 року, місце посвідчення: Житомирська обл., Черняхівський район, Високівська сільська (а.с.87). Згідно із інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №74262338 від 09.10.2023 за параметрами запиту стосовно спадкодавця [PERSON] за датою смерті 23.03.2022, у спадковому реєстрі має місце інформація про спадкодавця [PERSON] та реєстрацію спадкової справи за номером у спадковому реєстрі: 69540306; стан: чинний, номер у нотаріуса 91/2022, дата реєстрації 04.08.2022. Згідно з матеріалами спадкової справи №91/2022 (а.с.74-104), спадкову справу до майна померлої [INFO] [PERSON] заведено на підставі заяви [PERSON] , яка є дочкою спадкодавця [PERSON] (а.с.75). Відповідно до наявного в матеріалах спадкової справи копії дублікату заповіту від 14.08.1996, складеного за життя [PERSON] , остання за вказаним заповітом усе майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належать їй на день її смерті, і на що вона за законом матиме право заповідає своїм дітям [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.81). Згідно із копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] в с. Осники Черняхівського району Житомирської області (а.с.85). Відповідно до листа приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Драч Н.В. від 16.05.2023 за вих. №283/02-14 спрямованого [PERSON] за адресою : [ADDRESS] , повідомила [PERSON] про те, що в провадженні приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Драч Н.В. є спадкова справа №91/2022, заведена до майна померлої [INFO] , [PERSON] та те, що [PERSON] складено заповіт, відповідно до умов якого [PERSON] заповідано майно. За змістом цього листа приватний нотаріус також просить проінформувати [PERSON] про власну обізнаність щодо зазначеного заповіту та повідомити про волевиявлення стосовно спадкування після [PERSON] . Одночасно рекомендовано за вказаною інформацією звернутись до нотаріуса в строк до 15.06.2023 за вказаною у листі адресою (а.с.9). 09.06.2023 за вих. №316/02-14 приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу повідомив позивача, що визначений ч.1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини, який обраховується з часу її відкриття, ним пропущений. Роз`яснено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці (а.с.30). Відповідно до\~довідки приватного\~нотаріуса Житомирського\~районного нотаріального\~округу від\~11.07.2023\~за вих\~№370/02-14\~(а.с.31,\~101),\~зазначено,\~що в\~провадженні приватного\~нотаріуса Житомирського\~районного нотаріального\~округу Житомирської\~області знаходиться\~спадкова справа\~№91/2022,\~заведена до\~майна \~померлої [INFO] \~ [PERSON] ,\~на підставі\~заяви про\~прийняття спадщини\~дочкою,\~ [PERSON] .\~ Зазначено\~також,\~що відповідно\~до змісту\~заповіту,\~посвідченого [PERSON] секретарем Високівської сільської ради Черняхівського району Житомирської області 14 серпня 1996 року за реєстровим № 42, [PERSON] заповідано все належне майно дітям: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У довідці також вказано про смерть [PERSON] та те, що [PERSON] 16.05.2023 в письмовій формі повідомлений нотаріусом про наявність заповіту та у зв`язку із зверненням з питання подання заяви про прийняття спадку після матері, йому роз`яснено норми чинного законодавства, що регулюють питання спадкових правовідносин. Встановлено, що така довідка видана приватним нотаріусом за заявою [PERSON] стосовно надання інформації про спадкоємців по спадковій справі №91/2022 та інформації про укладений [PERSON] заповіт (а.с.100). Позивач доводить, що про наявний заповіт, укладений за життя його матір`ю [PERSON] від 14.08.1996, йому відомо не було, мати за життя інформації щодо розпорядженням своїм майном не розголошувала, він не володів такою інформацією та на момент смерті матері разом із спадкодавцем не проживав. Позивач вказує, що саме з листа приватного нотаріуса від 16.05.2023 йому стало відомо про заповіт та про наявність спадкової справи, заведеної до майна померлої матері [PERSON] . Уважає, що його необізнаність про наявність заповіту є поважною причиною за якої ним пропущений строк для прийняття спадщини як спадкоємцем за заповітом після смерті матері. Пояснює, що у визначений законом строк для прийняття спадщини, зокрема, як і спадкоємець за законом, не звертався до нотаріальної контори, оскільки хворів та за станом здоров`я не мав можливості виїзду на значні відстані. Вказане доводить виписками з медичної карти (а.с. 126-154) та зазначає, що у період введення військового стану та повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, призвело до погіршення здоров`я через переохолодження у зв`язку з частими перебуваннями у бомбосховищі. Також вказує, що через неприязні стосунки з відповідачем та те, що остання здійснювала догляд за матір`ю до дня смерті, уважав, що спадок отримає саме вона. Таким чином позивач доводить, що він як спадкоємець за заповітом не може в позасудовому порядку реалізувати свої спадкові права після померлої матері, оскільки пропустив строк для прийняття спадщини, а тому за захистом свого права звернувся до суду з даним позовом. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом статей 15 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на предмет та підстави позову суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини із спадкування, зокрема щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, які регулюється нормами права, що містяться в книзі 6 ЦК України. За загальним правилом про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Відповідно до\~статті 1233 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача. Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою\~статті 1235 ЦК України. Верховний Суд України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі N 6-1320цс17 зазначив, що за змістом ч. 3 ст. 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. У постанові від 06 вересня 2017 року у справі N 6-496цс17 Верховний Суд України вказав, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 26 липня 2021 року у справі N 405/7058/19, у якій зазначено, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі N 315/765/14-ц, від 26 червня 2019 року у справі N 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі N 761/42165/17, від 25 березня 2020 року у справі N 642/2539/18-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. За змістом ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Позивач в обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, посилається на те, що про наявність заповіту на його ім`я був необізнаний, разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживав, про наявність заповіту дізнався з листа приватного нотаріуса датованого від 16.05.2023, тобто поза строком визначеним законом для прийняття спадщини. Дані обставини не визнаються та оспорюються відповідачем, яка стверджує, що позивач достеменно знав про наявність заповіту, оскільки такий заповіт укладений спадкодавцем ще 1996 році, тому позивач не був позбавлений можливості звернутись до нотаріальної контори у визначений законом строк. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За положеннями ст.ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд дослідив поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Варто зазначити, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Тобто, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Згідно зі ст. 63 Закону України "Про нотаріат" нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Як встановлено судом з матеріалів спадкової справи, заведеної до майна померлої [PERSON] , у матеріалах такої справи міститься лист нотаріуса від 16.05.2023, за яким повідомлено позивача про наявність спадкової справи та заповіту спадкодавця. Вказаний лист направлений нотаріусом після з`ясування відомого місяця реєстрації позивача (а.с.93,94,95). З досліджених документів, приведених доводів сторін та пояснень свідка слідує, що позивач на час відкриття спадщини не був обізнаний про наявність заповіту. Про наявність такого заповіту, враховуючи матеріали спадкової справи, та зважаючи на проведені дії нотаріусом у межах спадкової справи з урахуванням норм ст. 63 Закону України «Про нотаріат», позивачу стало відомо саме з отриманого ним листа датованого від 16.05.2023. Зворотного відповідачем\~належними та\~допустимими доказами\~ не\~доведено.\~Всі твердження\~відповідача про\~обізнаність позивача\~ із\~ заповіту\~ґрунтуються виключно\~на припущеннях\~позивача,\~оскільки доказів\~ того\~факту суду\~ відповідачем\~не \~подано,\~у той\~час як\~ доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому суд виходить з того, що позивач на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, про наявність заповіту, складеного на його користь, дізнався, поза межами строку, передбаченого ч. 1 ст. 1270 ЦК України, і ці обставини свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Разом з тим, суд погоджується із твердженням відповідача, що позивач в незалежності від обізнаності (або необізнаності) про наявність (відсутність) заповіту не був обмежений у праві звернутись із заявою до нотаріальної контори як спадкоємець за законом. Проте, суд враховує обставини, які стали підставою для несвоєчасного подання позивачем заяви про прийняття спадщини за законом як спадкоємцем першої черги та визнає їх поважними з огляду на хворобливий стан позивача, який підтверджено документально та у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану. Суд також враховує, що шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини припав, зокрема, на період, коли на території Київської області та Житомирської області велись активні бойові дії, що також можна вважати поважною причиною для пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. З урахуванням встановлених вище судом обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів наявність перешкод, які впливали на своєчасність подання заяви до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини як за заповітом так і за законом після смерті матері [PERSON] .. Враховуючи наведені обставини, поважність причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини та фактично відсутність іншого способу захисту свого права на отримання спадщини, суд дійшов до висновку про можливість поновлення позивачу строку на подання заяви про прийняття спадщини, оскільки це є єдиний можливий спосіб захисту порушених прав та подальшого оформлення спадкових прав на майно померлого спадкодавця, що є підставою для задоволення позову у межах заявлених вимог та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до норм закріплених у ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя . Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Враховуючи викладені вище обставини суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача. Розподіл судових витрат В порядку\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір за клопотанням позивача покладається на позивача.

Outcome: approved