Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту того, що він є єдиною особою, що може здійснювати постійний догляд за сином [PERSON] , [INFO] , як за особою з інвалідністю ІІ групи (з дитинства), який потребує постійного стороннього догляду у зв`язку з відсутністю інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд за ним. Заяву обґрунтовує тим, що [PERSON] , [INFO] мешканець [ADDRESS] , є особою з інвалідністю ІІ групи (з дитинства). Відповідно до висновку №256 (форма 080-4/0) від 21.12.2023 року є особою, що через порушення функцій організму, як невиліковно хвора особа, не може самостійно пересуватись та самообслуговуватись і потребує постійного стороннього догляду. За отриманням соціальної послуги з догляду заявник звернувся із заявою до органів соціального захисту. Рішенням від 01.02.2024 року йому було відмовлено в праві на компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, так як матеріальне становище заявника достатнє для догляду та утримання [PERSON] власним коштом. Заявник є єдиною особою, що може здійснювати постійний догляд за сином, оскільки його мати [PERSON] , 1979 року народження, за своїм станом здоров`я не здатна здійснювати такий догляд. Враховуючи зазначене, заявник звернувся із заявою до суду. У судове засідання заявник не з`явився, від представника заявника адвоката Хлистун І.М. надійшла заява про розгляд справи за відсутності заявника за наявними матеріалами справи. Також уточнила заявлені вимоги, а саме просила встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , здійснює постійний сторонній догляд за своїм сином [PERSON] , [INFO] , який є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства та за станом свого здоров`я відповідно до висновку ЛКК потребує постійного стороннього догляду. У судове засідання представник заінтересованої особи Скороходівської селищної ради Полтавського району Полтавської області не з`явився, надав заяву про розгляд справи у відсутності представника заінтересованої особи, проти задоволення заяви [PERSON] не заперечує. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 7 ст.19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Порядок судочинства у справах про встановлення юридичних фактів врегульовано статтями 315-319 ЦПК. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду за таких умов: 1) факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій; 2) для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення; 3) встановлення факту не має бути пов`язано з наступним вирішенням спору про право, підвідомчого суду; 5) заявник не має іншої можливості одержати чи поновити документи, які посвідчують факт, що має юридичні наслідки. Наявність спору про право, не підвідомчого судам, не є перешкодою для судового встановлення юридичного факту. Чинним законодавством не передбачений інший позасудовий порядок встановлення юридичних фактів. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , має статус внутрішньо переміщеної особи та проживає за адресою: [ADDRESS] , є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства, що підтверджується довідкою МСЕК серія 12ААГ №535089 від 15.02.2024 року (а.с.16). Разом з [PERSON] за вищевказаною адресою проживають: [PERSON] - батько, [PERSON] - мати, що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.37,38). Відповідно до висновку №256 (форма 080-4/0) від 21.12.2023 року є особою, що через порушення функцій організму, як невиліковно хвора особа, не може самостійно пересуватись та самообслуговуватись і потребує постійного стороннього догляду. Як вбачається з Виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 26.03.2024 року, [PERSON] за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду у зв`язку з тим, що має невиліковні хронічні захворювання (а.с.36). На даний час [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства і потребує постійної сторонньої допомоги, [PERSON] піклується про свого сина та має можливість забезпечувати його необхідним доглядом так як він є інвалідом і у силу свого захворювання не може самостійно забезпечити себе необхідним доглядом, на сьогоднішній день надати [PERSON] якісний догляд більше ніхто не може, тому всю необхідну сторонню допомогу та догляд надає його батько [PERSON] , купуючи необхідні медичні препарати, продукти харчування, готує їжу, здійснює гігієнічні заходи. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з положеннями п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Офіційний догляд (через територіальний орган соціального захисту населення) за сином, як за особою, що потребує стороннього догляду за станом здоров`я [PERSON] оформити не може. Таким чином, надані суду документи підтверджують, що [PERSON] здійснює постійний сторонній догляд на безоплатній основі за своїм сином [PERSON] , [INFO] , який є інвалідом другої групи з дитинства та потребує постійного стороннього догляду, а інших осіб, які б могли це робити немає. Згідно з Постановою Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»(далі за текстом також постанова Пленуму), наведений у ст. 273 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. У вказаній Постанові зазначено вичерпний перелік заяв, які не можуть розглядатися судами, серед яких не вказано про факт здійснення догляду за особою, яка за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 та п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст.1 Закону України «Про соціальні послуги»\~чинниками, що можуть зумовити складні життєві обставини є: а) похилий вік; б) часткова або повна втрата рухової активності, пам`яті; в) невиліковні хвороби, хвороби, що потребують тривалого лікування; г) психічні та поведінкові розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин; ґ) інвалідність. Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про соціальні послуги», фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є: особами з інвалідністю І групи; дітьми з інвалідністю; громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговування; дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет І типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги. Статтею 46 Конституції України\~передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. При таких обставинах суд вважає, що встановлення факту здійснення догляду не суперечить Закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні цієї заяви, судом не встановлено. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З врахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що заявник звернувся до суду із цією заявою не безпідставно, яка є належно обґрунтованою та обставини викладені в заяві підтверджені достовірними доказами, а тому вимоги викладені в заяві [PERSON] підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved