Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-24 00:00:00

11 березня 2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. На обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з 12.10.2013 року перебувала із відповідачем у шлюбі, та має із ним спільну дитину дочку [PERSON] , [INFO] . Проте, батько не бере участі в утриманні дитини та не надає матеріальної підтримки. Тому, позивачка звертається до суду з вимогою про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання дочки в розмірі 1/3, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з усіх видів доходу, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. Ухвалою судді від 15 березня 2024 року по справі відкрито провадження та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Тому, суд на підставі ст. 223 ч. 4 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 12 жовтня 2013 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (копія свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] ). Від даного шлюбу у сторін [INFO] народилась дочка [PERSON] (копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] ). Відповідно до чч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8\~Закону України\~від 26.04.2001\~року №\~2402-ІІІ\~«Про охорону\~дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст.180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, відповідно ст.\~181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно дост.182 СК України, суд враховує - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених статтею 150\~СК України обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Статтею 191\~СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Статтею 81 ч.1 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, виходячи з таких обставин справи, з урахуванням положень ст. ст.180,182 СК України, принципів розумності й справедливості, суд вважає визначити розмір аліментів на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини доходу відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення з позовом до суду. Визначаючи даний розмір аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; доказів перебування на утриманні відповідача інших осіб, чи інших обставин, які б мали значення при визначенні розміру аліментів, які б мали значення при визначенні розміру аліментів суду не надано, як і доказів хвороб. При цьому, сторона позивача не надала суду доказів, які б вказували на можливість сплати відповідачем аліментів в розмірі 1/3 частини його доходу на одну дитину, а відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. На підставі\~ст. 141 ЦПК України\~в відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по справі в розмірі 908,4 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial