Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа Бориспільський відділ державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що відповідач є батьком [PERSON] , який народився [INFO] . Наразі шлюб між ними розірваний. Згідно з рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 18.10.2016 у справі №752/5712/16-ц з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.04.2016 і до досягнення дитиною повноліття. Зазначене рішення було звернуто до примусового виконання, відкрито виконавче провадження [NUMBER]. За відповідачем за період з 01.07.2022 по 30.09.2023 утворилась заборгованість по аліментам в сумі 87011,99 грн., розрахунок якої складений державним виконавцем та відповідачем не оспорювався. Розмір пені за період з 01.05.2022 по 30.09.2023 становить 71398,68 грн. Просила стягнути з відповідача на свою користь пеню за прострочення зі сплати аліментів в розмірі 71398,68 грн. 19.12.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 23.01.2024 відповідач отримав копію позову з додатками та копію ухвали про відкриття провадження у справі. 30.03.2024 відповідач подав відзив на позовну заяву, який залишається без розгляду з огляду на пропуск строку для його подання. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] народився [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно з рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 28.07.2016 у справі №752/5244/16-ц шлюб між сторонами був розірваний. Рішення набрало законної сили 28.07.2016. Згідно з рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 18.10.2016 у справі №752/5712/16-ц стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , уродженця селища Борськ Сухобузимського району Красноярського краю, Росія) на користь [PERSON] ( [INFO] , уродженки м.Києва, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ), в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 13 квітня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. 23.06.2017 був виданий виконавчий лист №752/5712/16-ц щодо примусового виконання вищезазначеного рішення, за яким було відкрито виконавче провадження [NUMBER]. Згідно з довідкою-розрахунком від 07.10.2023 №87599 за [PERSON] за період з 01.07.2022 по 30.09.2023 обліковується заборгованість зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини згідно виконавчого листа від 23.06.2017 №752/5712/16-ц в сумі 87011,99 грн. Статтею 198 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Частинами 1, 2 ст. 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Суд зауважує, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини платника аліментів. Суд відзначає, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконував свого конституційного обов`язку зі сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина, внаслідок чого за ним за період з 01.07.2022 по 30.09.2023 обліковується заборгованість зі сплати аліментів згідно виконавчого листа від 23.06.2017 №752/5712/16-ц в сумі 87011,99 грн. Суд погоджується з розрахунком позивача, який визначив розмір пені, виходячи з розміру заборгованості по аліментам. При цьому судом не встановлено підстав для зменшення розміру пені. Докази того, що відповідач вживав всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання по сплаті аліментів на утримання дитини відсутні. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для покладення на відповідача відповідальності за несплату аліментів у вигляді пені, що має наслідком задоволення заявлених позовних вимог. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі слід віднести за рахунок Держави, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову до суду відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та відповідач звільнений від сплати судового збору п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки він проходить військову службу (довідка від 28.09.2022 №1578).

Outcome: approved