Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

У грудні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, в якому прохав зменшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07.09.2020 року на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтував тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07.09.2020 року змінено розмір аліментів, встановлений рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09.08.2016 року (справа №334/4418/16-ц, провадження №2/334/2556/16), які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] з твердої грошової суми у розмірі 750,00 грн. щомісяця на 1/4 частку з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення аліментів у новому розмірі з дня набрання чинності цим рішенням суду до повноліття дитини. Від других стосунків із [PERSON] у позивача народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (серія [NUMBER] ). Позивач добровільно сплачує аліменти на [PERSON] у розмірі 1/6 частки від його доходу. З вересня 2023 року в добровільному порядку із заробітної плати позивача відраховуються аліменти на користь [PERSON] на утримання їх малолітньої доньки [PERSON] у розмірі 55617,03 грн. Нещодавно у [PERSON] було встановлено діагноз: варикозне розширення вен нижніх кінцівок без виразки або запалення, хронічна лімфовенозна недостатність стадія субкомпенсації СЕАР с3, про що свідчить виписка із медичної картки стац.хворого №15740. 15.12.2022 року позивачу було виконано оперативне втручання в обсязі: флебектомія, видалення великої підшкірної вени з притоками ліворуч, що підтверджується довідкою КНП "Запорізька обласна клінічна лікарня" ЗОР від 21.12.2022р. Крім того, у цій довідці зазначено, що позивач потребує амбулаторного лікування. Наразі [PERSON] продовжує проходити медикаментозне лікування, на що основна частина його доходу йде безпосередньо на його лікування. Зазначає, що у позивача відсутня заборгованість по сплаті аліментів за виконавчим провадженням № 52179255, про що свідчить довідка № 934/7 Дніпровського відділу ДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного МУ МЮ (м. Дніпра) від 08.12.2023 року. В судовому засіданні представник позивача, адвокат Прядко Д.В. підтримав позов, просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позову, просила відмовити, вважає недоцільним зменшення розміру аліментів, оскільки позивач не допомагає у вихованні дитини. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, що згідно рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07.09.2020 року змінено розмір аліментів, встановлений рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09.08.2016 року (справа №334/4418/16-ц, провадження №2/334/2556/16), які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] з твердої грошової суми у розмірі 750,00 грн. щомісяця на 1/4 частку з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення аліментів у новому розмірі з дня набрання чинності цим рішенням суду до повноліття дитини. Статтею 192СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тількист.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2ст. 182 СК України). Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що від других стосунків із [PERSON] у позивача народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (серія [NUMBER] ). Позивач добровільно сплачує аліменти на [PERSON] у розмірі 1/6 частки від його доходу. Позивач є військовослужбовцем, йому було встановлено діагноз: варикозне розширення вен нижніх кінцівок без виразки або запалення, хронічна лімфовенозна недостатність стадія субкомпенсації СЕАР с3, про що свідчить виписка із медичної картки стац.хворого №15740. 15.12.2022 року позивачу було виконано оперативне втручання в обсязі: флебектомія, видалення великої підшкірної вени з притоками ліворуч, що підтверджується довідкою КНП "Запорізька обласна клінічна лікарня" ЗОР від 21.12.2022р. Крім того, у цій довідці зазначено, що позивач потребує амбулаторного лікування. Вказані обставини свідчать про те, що позивач [PERSON] на своєму утриманні має малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Перебував тривалий час на лікуванні в результаті отримання поранення під час виконання обов`язків військової служби, що вказує про наявність суттєвих, істотних змін майнового та сімейного стану у позивача. Таким чином, суд вбачає суттєву зміну сімейного та матеріального стану платника аліментів (позивача), в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення з нього на користь відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідно до положень ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. Зменшення розміру аліментів з 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/6 частину всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини [PERSON] , [INFO] щомісяця, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітніх дітей. 17 травня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим при зменшеному за даним рішенням суду розміром аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір складатиме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Таким чином, з огляду на наведені вище обставини суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved