Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

У грудні 2021 року представник позивача звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з останньої на користь позивача заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території та комунальні послуги за період з 01.04.2017 по 31.03.2019 у розмірі 10 826,52 грн., 3% річних у розмірі 348,02 грн., інфляційні втрати у розмірі 897,42 грн., а всього 12 071,96 коп.. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ТОВ "Будсервісцентр-Комфорт" є управителем житлового багатоквартирного будинку [ADDRESS] . Як зазначає позивач, відповідачка є власником квартири [ADDRESS] . 29.07.2016 експлуатуюча організація ТОВ "Граніт-Плюс " передало вказаний будинок в управління ТОВ "Будсервісцентр-Комфорт". При цьому, у будинку, зокрема, і квартирі [ADDRESS] позивачем безперебійно надавались житлово - комунальні послуги. У період з 01.04.2017 по 31.03.2019 відповідачка користується житлово-комунальними послугами, але не вносить оплату за них, в результаті чого в неї виникла заборгованість. Таким чином, оскільки відповідачка не виконує в повному обсязі свої зобов`язання по сплаті житлово-комунальних послуг, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2022 вищевказана справа надійшла в провадження судді Рибака М.А.. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11.02.2022 року цивільну справу за зазначеним вище позовом було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та розгляд справи визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін (суддя Рибак М.А.). Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.06.2023 вищевказана справа надійшла в провадження судді Сіромашенко Н.В.. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про дату і час розгляду справи по суті повідомлялась належним чином, причини неявки суд не повідомила, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачки, на підставі наявних у справі доказів. У постановах від 14.08.2020 від 13.01.2020 у справі №910/22873/17 Верховний суд зазначав, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Судом враховується рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011, згідно якого у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві), яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, вирішив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом установлено, що відповідачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. ТОВ "Будсервісцентр-Комфорт" є управителем житлового багатоквартирного будинку [ADDRESS] , яке за своєю статутною діяльністю зобов`язане забезпечити належне утримання та експлуатацію обслуговування та забезпечує виконання обов`язків, передбачених Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Відповідно до акту приймання передачі об`єкту в управління від 29.07.2016 ТОВ «Граніт-Плюс» передало, а ТОВ "Будсервісцентр-Комфорт" прийняло в експлуатацію житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму коштів), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Таким чином, наявність взаємовідносин між позивачем та відповідачем, а отже, і виникнення цивільних прав і обов`язків, підтверджується діями сторін: позивач здійснює надання житлово-комунальних послуг, а відповідач, як власник квартири отримує та користується даними послугами та відповідно зобов`язаний здійснювати оплату наданих послуг. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель зобов`язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів. В силу положень ст. 322 ЦК України, відповідач, як власник квартира, яка розташована в будинку [ADDRESS] , зобов`язаний утримувати майно, що йому належить і, відповідно оплачувати комунальні та інші надані йому послуги, поза залежністю від того, чи користується він ним безпосередньо чи ні. Положеннями ст.ст. 151, 162 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Оплата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно зі ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватизованого житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.Крім того, згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Також, у відповідності до положень п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Разом з тим, згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З матеріалів справи, зокрема, з наданого позивачем розрахунку заборгованості, рахунків на оплату комунальних послуг вбачається, що починаючи 01.03.2017 року відповідачка не сплачує житлово-комунальні послуги в повному обсязі. У зв`язку з цим, у відповідачки перед позивачем за період з 01.03.2017 року по 31.03.2019 року виникла заборгованість у розмірі 10 826,52 грн., 3% річних - 348,02 грн., інфляційні витрати - 897,42 грн., а всього 12 071,96 грн. Згідно вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказів, щоб спростовували розмір заборгованості відповідача перед позивачем, суду не надано. Оскільки судом було встановлено, що позивач є управителем та виконавцем житлово-комунальних послуг будинку [ADDRESS] , які були надані відповідачці, яка є власником квартири [ADDRESS] , при цьому, остання зобов`язання щодо сплати житлово-комунальних послуг у встановлені строки не виконує, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а тому з відповідачки підлягає стягненню на користь ТОВ «Будсервісцентр-Комфорт» заборгованість за спожиті послуги з 01.03.2017 по 31.03.2019 у розмірі 10 826,52 грн., 3% річних - 348,02 грн., інфляційні витрати - 897,42 грн., а всього 12 071,96 грн. Разом з цим, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідачки на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2270,00 грн., пропорційно до суми задоволених позовних вимог.

Outcome: approved