Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

У червні 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просив стягнути з відповідачки на його користь заборгованість, яка виникла станом на 15.05.2023 року у розмірі 28\~973,41 грн. та складається з: заборгованість за основним боргом 23\~026,95 грн.; проценти за користування кредитом 3\~617,03 грн.; заборгованість за РКО 3,00 грн.; 3% річних від суми заборгованості 410,51 грн.; інфляційне збільшення заборгованості 1\~915,92 грн., а також стягнути судовий збір у розмірі 2\~684,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 04.09.2019 року між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено Заяву на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (кредиту) відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Так, за згодою позичальника, йому було встановлено розмір кредиту 18\~000 грн. із відсотковою ставкою 38.00 % річних Банком перед позичальником зобов`язання були виконані у повному обсязі, а саме надані грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором. Згодом кредитний ліміт відповідача був збільшений до 23\~800 грн., згідно висновку-авторішення від 28.08.2020 року. Однак відповідачем належним чином не виконуються взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 15.05.2023 року заборгованість відповідача перед банком складає в загальному розмірі 28\~973,41 грн. Ухвалою суду від 11 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, надавши на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності представника банку, у якій вимоги позову підтримав, просив задовольнити в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилась, повідомлялась про час та місце судового розгляду завчасно та належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомила, відзив на позов у встановлений судом строк не надала. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 04 вересня 2019 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено заяву на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (кредиту) відповідно до умов Договору комплексного обслуговування фізичних осіб, укладеного між банком та клієнтом (а.с.9-10). Відповідно до п.3.2 вказаної заяви, строк кредиту (користування ним) встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. Картковий рахунок на який встановлюється кредит № [NUMBER] . Максимальний розмір кредиту зазначено 18\~000 грн. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає: 38,00% річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду; 0,001% річних за користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки. Проценти за користування Кредитом сплачуються щомісячно згідно умов Договору. Як вбачається із висновку-авторішення щодо погодження надання (встановлення/зміну розміру) кредиту АТ «ОщадБанк» №1077850041/280820 від 28.08.2020 року, за результатами здійснення ПК «Кредитна Фабрика» автоматичних перевірок та відсутності виявлених стоп-факторів АТ «ОщадБанк» вирішив надати дозвіл на здійснення кредитної операції з клієнтом роздрібного бізнесу на наступних умовах: позичальник [PERSON] ; сума ліміту 23\~800 грн.; процентна ставка 38,00% річних; строк кредитування відповідає строку дії кредитної картки позичальника з можливістю наступної пролонгації на строк дії випущеної нової платіжної картки за бажанням позичальника (а.с.36). Свої зобов`язання за Кредитним договором Банк виконав в повному обсязі, надавши 27.08.2021 року [PERSON] грошові кошти у розмірі 23\~026,95 грн. (а.с.37) З матеріалів справи вбачається, що відповідач частково виконувала покладені на неї зобов`язання згідно з Договором (а.с.38). В порушення умов кредитного договору, а також статей\~509,\~526,\~1054 ЦК України, [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконала, у результаті чого, станом на 15.05.2023 має заборгованість за договором про споживчий кредит у розмірі 28\~973,41 грн. та складається з: заборгованість за основним боргом 23\~026,95 грн.; проценти за користування кредитом 3\~617,03 грн.; заборгованість за РКО 3,00 грн.; 3% річних від суми заборгованості 410,51 грн.; інфляційне збільшення заборгованості 1\~915,92 грн. (а.с.4-6). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті\~598 ЦК України\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття\~599 ЦК\~України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі ч.1 ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 ст.1056-1 ЦК України\~передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Відповідно до положень ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд погоджується з розрахунком заборгованості наданого позивачем, оскільки він узгоджується з умовами кредитного договору укладеного між сторонами та з фактичними обставинами справи. Крім того, відповідачем вищезазначений розрахунок заборгованості не спростований. Що стосується інфляційних нарахувань на суму боргу та 3% від простроченої суми, сплата яких передбачена ч.2 ст.625 ЦК України, то слід зазначити наступне. Згідно зі ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті\~625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. За змістом наведеної норми закону нараховані інфляційні втрати на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки вони є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними коштами, що належать до сплати кредиторові. Тобто, зазначені проценти не є неустойкою, вони не є мірою відповідальності, а платою за користування чужими грошовими коштами, отже, стягуються незалежно від вини боржника. Отже, встановлено, що відповідач, згідно розрахунку заборгованості, користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за договором про споживчий кредит, отже, не заперечував факт отримання таких коштів. Зважаючи на розрахунок заборгованості, наданий позивачем, судом встановлено, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Ощадбанк» не повернуті, відтак, суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для стягнення на користь банку суми заборгованості за договором про споживчий кредит від 04.09.2019 року, з урахуванням інфляційних нарахувань на суму боргу та 3% від простроченої суми, на загальну суму у розмірі 28\~973,41 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь АТ «Ощадбанк» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved