Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

01 лютого 2024 року командир військової частини [NUMBER] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 2015 року відповідач [PERSON] проходить військову службу за контрактом у військовій частині [NUMBER] . Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 березня 2021 року у справі № 233/3742/19 за результатами розгляду обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 12018050380000885 від 15 серпня 2018 року, [PERSON] визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України та йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки та покладено обов`язки передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а також було частково задоволено цивільні позови потерпілих [PERSON] та [PERSON] до військової частини [NUMBER] про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 95224 грн. 67 коп. та 2340 грн. 73 коп. відповідно та моральної шкоди по 20000 грн. кожному з потерпілих, а всього з військової частини стягнуто 137565 грн. 40 коп. 27 липня 2021 року на виконання вироку суду військовою частиною було виплачено потерпілим [PERSON] та [PERSON] матеріальну та моральну шкоду завдану злочином у вказаному розмірі. Посилаючись на те, що військовою частиною кошти потерпілим відповідно до вироку суду в повному обсязі виплачено, в зв`язку з чим військова частина має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, позивач просив стягнути з відповідача виплачене відшкодування в сумі 137565 грн. 40 коп. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій, крім того, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому п. 2 ч. 7 ст. 128, ч. 3 ст. 131 ЦПК України, до суду не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Судом встановлено, що [PERSON] 14 серпня 2018 року близько о 10 год. 45 хв., здійснюючи керування технічно справною транспортною машиною марки «Mitsubishi L 200», військовий номер [NUMBER] , рухаючись по вул. Театральна з боку вул. Бахмутська в напрямку вул. Демещенко у м. Костянтинівка, Донецької області, при проїзді перехрестя з вул. Мінська, не виконав вимоги п. 1.3, п. 2.3 «б», п.16.11 Правил дорожнього руху, не був уважним, не помітив дорожнього знаку пріоритету 2.1 «Дати дорогу», продовжуючи рух прямо на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу транспортному засобу «Geely MK-2», реєстраційний номер [NUMBER] , який наближався праворуч по перехрещуваній головній дорозі по вул. Мінська, зі сторони вул. Поштова в напрямку вул. Злагоди, в результаті чого допустив зіткнення передньої частини транспортної засобу марки «Mitsubishi L 200», військовий номер [NUMBER] , із лівою боковою частиною автомобіля «Geely MK-2», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньої-транспортної пригоди [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді садна лівого плеча, синця поперекової області, які відносяться до легких тілесних ушкоджень та переломів 5-7 ребер зліва, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Крім того, пасажир даного автомобіля [PERSON] , отримала тілесні ушкодження у вигляді ссадна обох ліктьових суглобів, обширного кровопіддтіку передньої брюшної стінки молочних залоз, ЗЧМТ: струс головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 березня 2021 року у справі № 233/3742/19 за результатами розгляду обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 12018050380000885 від 15 серпня 2018 року, [PERSON] визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України та йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК його звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки та покладено обов`язки передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а також було частково задоволено цивільні позови потерпілих [PERSON] та [PERSON] до військової частини [NUMBER] про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 95224 грн. 67 коп. та 2340 грн. 73 коп. відповідно та моральної шкоди по 20000 грн. кожному з потерпілих (а.с. 5-15). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З платіжних доручень № 112, 113, 114, 115 від 27 липня 2021 вбачається, що військовою частиною [NUMBER] відповідно до вироку Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 березня 2021 року у справі № 233/3742/19 було перераховано потерпілому [PERSON] в рахунок матеріальної шкоди - 95224 грн. 67 коп. та 2340 грн. 73 коп., в рахунок моральної шкоди - 20000 грн., потерпілій [PERSON] в рахунок моральної шкоди - 20000 грн. (а.с. 17-19). Згідно зі ст. 1172 ЦК України, відповідальність за завдану працівником матеріальну та моральну шкоду несе юридична особа. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків, визначає Закон України від 03.10.2019 № 160-IX «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі - Закон № 160-ІХ). Відповідно до ст. 1 Закону № 160-ІХ матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності. Положеннями ч. 2 ст. 3 Закону № 160-ІХ визначено, що умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди. Особа у разі завдання з її вини шкоди третім особам, яку відшкодовано відповідно до закону військовою частиною, установою, організацією, закладом, відшкодовує військовій частині, установі, організації, закладу завдану шкоду в порядку, передбаченому цим Законом та іншими законами України. Отже, до матеріальної відповідальності може бути притягнуто військовослужбовця у разі заподіяння прямої дійсної шкоди, наявної з його боку протиправної поведінки та наявності взаємозв`язку між діями військовослужбовця та заподіяної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону № 160-IX особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі: 1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій; 2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб; 3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин; 4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення; 5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей. Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону № 160-IX особа у разі завдання з її вини шкоди третім особам, яку відшкодовано відповідно до закону військовою частиною, установою, організацією, закладом, відшкодовує військовій частині, установі, організації, закладу завдану шкоду в порядку, передбаченому цим Законом та іншими законами України. Відповідно до підпункту 4 ч. 1 ст. 6 Закону № 160-IX, - особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення. Таким чином залежно від форми вини та наявності або відсутності підстав, передбачених ч. 1 ст. 6 Закону № 160-IX, військовослужбовець несе повну або обмежену матеріальну відповідальність. Отже з досліджених судом доказів вбачається, що у зв`язку із порушенням правил дорожнього руху України [PERSON] , під час проходження ним військової служби у військовій частині [NUMBER] , була заподіяна матеріальна та моральна шкода потерпілим [PERSON] та [PERSON] в загальному розмірі 137565 грн. 40 коп., яка відшкодована військовою частиною [NUMBER] . Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Також, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави 3028 грн. судового збору, від сплати якого при зверненні до суду позивач звільнений. На підставі викладеного,

Outcome: approved