Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

02 лютого 2024 року до Суворовського районного суду м. Одеси надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, в якій просила встановити факт належності їй правовстановлюючого документа свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , видане ВО Одеським заводом сільгоспмашинобудування на ім`я [PERSON] . В обґрунтування своєї заяви вона вказувала на те, що їй на праві приватної власності належить частина квартири за адресою: [ADDRESS] , проте у свідоцтві про право власності помилково її ім`я « [PERSON] » було зазначено як « [PERSON] », вказана помилка допущена через відсутність на момент видачі свідоцтва паспорта громадянина України через недосягнення нею відповідного віку, а свідоцтво про народження було складене російською мовою. У вказаній квартирі заявниця зареєстрована і проживає з народження, у 2016 році у зв`язку з укладенням шлюбу змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Виправити допущену помилку у позасудовому порядку неможливо. 07 лютого 2024 року у справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд. Заявниця повідомлена про судове засіданн та звернулася з заявою про підтримання заявлених вимог та розгляд справи у її відсутності. Заінтересована особа не забезпечила участі свого представника у судовому засіданні, були повідомлені належним чином, із клопотаннями до суду не зверталися. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За змістом норми ч.6\~ст.259\~ЦПК України складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. За нормами ч.5\~ст.268\~ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Факт, який просить встановити заявниця, потрібен їй для можливості розпорядитися своєю власністю. Письмовими матеріалами встановлено, що на підставі розпорядження органу приватизації від 17 листопада 1995 року № 355 ВО Одеський завод сільгоспмашинобудування видало свідоцтво про право спільної часткової власності на квартиру загальною площею 77,6 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, що зареєстроване у реєстровій книзі за № 4262. 04 січня 1996 року право власності за вищевказаними особами зареєстровано у ОМБТІ за № 408, стор. 52, кв. 51 пр. На момент видачі свідоцтва про право власності заявниця була задокументована лише свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане відділом РАЦС Ленінського районного виконавчого комітету м. Одеси 03 серпня 1990 року російською мовою, відповідно до якого ім`я заявниці зазначено - « [PERSON] ». Мати заявниці у свідоцтві про народження вказана « [PERSON] ». 14 листопада 2006 році при отриманні паспорта громадянина України ім`я заявниці українською мовою зазначається як « [PERSON] ». Заявниця проживала разом із матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] , а 14 листопада 2006 року зареєструвала своє місце проживання за вказаною адресою. 22 квітня 2016 року [PERSON] укладає шлюб з [PERSON] , актовий запис про шлюб № 424, та після державної реєстрації шлюбу змінює прізвище на « [PERSON] ». У зв`язку з цим 12 липня 2016 року Суворовський РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області видав заявниці паспорт громадянина України серії [NUMBER] , де українською мовою зазначено як « [PERSON] ». Таким чином, виникла розбіжність між ім`ям заявниці, зазначеним у паспорті громадянина України, - « [PERSON] », та ім`ям зазначеним у правовстановлюючому документі на квартиру -« [PERSON] ». Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що всі спірні питання, що стосуються приватизації житла вирішуються у судовому порядку. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. В п. 12 постанови роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже,\~із наданих\~доказів судом\~встановлено, що вказані розбіжності в написанні імені заявниці виникли під час його перекладу з російської на українську мову, суперечності в документах перешкоджають заявниці розпорядитися належною їй частиною квартири. Виправити технічну описку в приватизаційних документах в позасудовому порядку неможливо, оскільки на момент їх оформлення заявниця не мала паспорту громадянина України, внаслідок чого Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради роз`яснило право на звернення до суду. За таких обставин, суд дійшов висновку,що факт належності заявниці правовстановлюючого документа на квартиру знайшов своє підтвердження, тому заява підлягає задоволенню .

Outcome: approved