Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить сягнути з відповідача на його користь різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, в сумі 17145,69 грн.; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 5000 грн., завдану позивачу внаслідок ДТП. Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05.06.2020 о 17.50 год. водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Volkswagen Caddy», номерний знак [NUMBER] , рухаючись по вул. Володимира Великого в м.Кривий Ріг, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості для руху, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем «Dacia Logan», номерний знак [NUMBER] під керуванням позивача, після чого відбулось повторне зіткнення автомобіля «Dacia Logan з автомобілем «Volkswagen Caddy» з яким допустила зіткнення Водій [PERSON] , яка керувала транспортним «ВYD» номерний знак [NUMBER] , чим було порушено вимоги п. п. 2.3 (б), 12.1, 13.1 ПДР України. Внаслідок ДТП належний позивачу транспортний засіб «Dacia Logan отримав механічні пошкодження, чим позивачу було завдано матеріального збитку. Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.06.2020 [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.06.2020 [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 22.06.2020 встановлено матеріальний збиток, завданий позивачу, як власнику автомобіля «Dacia Logan», який складає 24722,95 грн. відшкодовується страховиком, та вартість відновлювального ремонту транспортного засобу 39868,64 грн., який відшкодовується винуватцем ДТП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», яка здійснила страхову виплату у розмірі 18468,80 грн. Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 28.03.2022 стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 21399,00 грн., витрати за проведення експертного дослідження у розмірі 3000,00 грн., витрати пов`язані з замовленням евакуатора в сумі 1000 грн., судовий збір в сумі 908,00 грн., та витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 грн..; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] невиплачену страховою компанією франшизу в сумі 2000,00 грн., судовий збір в сумі 908,00 грн., та витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 грн. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01.12.2022 рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.03.2022 року змінено, зменшено суму страхового відшкодування стягнуту з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь позивача [PERSON] з 21399 грн. до 4254,15 грн.; в решті рішення суду залишено без змін. Позивач, посилаючись на норми ст. ст. 22, 614, 1188 ЦК України, п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказує, що поведінка кожного із співвласників (володільців), наприклад, транспортних засобів (унаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки яких завдана шкода третій особі) була неправомірною (зокрема якщо кожен із них порушив правила безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, у зв`язку з чим відбулася вказана взаємодія та була завдана шкода третій особі). В добровільному порядку відповідач не намагається надати допомогу у відновленні транспортного засобу та компенсувати вимушені зміни у житті позивача. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в 5000 грн. У відзиві на позовну заяву представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що постановою суду, якою відповідача [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності, не встановлено її вини у пошкодженні автомобіля «Dacia Logan», номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] . З зазначеної постанови вбачається, що [PERSON] спричинила матеріальні збитки [PERSON] та саме з ним питання з відшкодування шкоди було врегульовано шляхом компенсації грошових коштів на відновлення автомобіля «Volkswagen Caddy», номерний знак [NUMBER] . Також не згодний з вимогою про відшкодування моральної шкоди, оскільки позивач не надав належних доказів, які б встановили вину [PERSON] у спричиненні позивачу моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП (а. с. 19 - 21). \~ \~ \~ \~Після усунення недоліків позовної заяви на виконання ухвали від 09.06.2023 (а. с. 11), ухвалою від 23.06.2013 було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, розгляд якої постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 22.08.2023 витребувано з архіву Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для огляду в судовому засіданні справу № 214/4105/20 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та справу № 214/4113/20 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а. с. 41) Ухвалою суду від 16.10.2023 задоволено клопотання представника позивачата призначено у справі судову автотехнічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступне питання: -Чи маються в діях водія автомобіля BYD д.н.з. [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] [PERSON] невідповідність (порушення) вимог Правил дорожнього руху України, які знаходилися у причинному зв`язку з повторним зіткненням автомобіля Volkswagen Caddy д.н.з. [NUMBER] з автомобілем Dacia Logan д.н.з. [NUMBER] та завдання йому механічних пошкоджень? \~ \~ \~ \~Після надходження до суду повідомлення експерта про неможливість проведення експертизи, ухвалою від 21.11.2023 поновлено провадження у справі. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позов та просили його задовольнити з підстав викладених у ньому. Представник позивача зазначив, що клопотання, яке було надано експертом виконати не можливо. Просив розглянути справу за наявними доказами, щодо проведення повторної експертизи не наполягав. Представник відповідача у судовому засіданні возовні вимоги не визнав з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 05.06.2020 року, о 17 годині 50 хвилин, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Volkswagen Caddy», н/з [NUMBER] , рухаючись по вул. Володимира Великого в м. Кривий Ріг, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості для руху, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем «Dacia Logan», н/з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та спричинив зіткнення повторно по інерції руху автомобіля «Dacia Logan» після зіткнення з транспортним засобом «BYD», н/з [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , яка рухалась позаду, чим порушив вимоги п.п. 2.3 (б), 12.1, 13.1 ПДР України. Внаслідок даної ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріального збитку. Дані обставини підтверджені постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.06.2020 по справі № 214/4105/20, яка за даними ЄДРСР набрала законної сили 30.06.2020 та якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. в дохід держави. 05.06.2020 року о 17-50 годині в Саксаганському районі м. Кривого Рогу по вул. Володимира Великого, водій [PERSON] , керуючи автомобілем BYD FO д.н.з. [NUMBER] , не врахувала дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості для руху, не дотрималась безпечної дистанції та допустила зіткнення з транспортним засобом Volkswagen Caddy д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався попереду. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, що спричинило матеріальні збитки. Своїми діями [PERSON] порушила вимоги п.п.2.3б, 12.1, 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП. Дані обставини підтверджені постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.06.2020 по справі № 214/4113/20, яка за даними ЄДРСР набрала законної сили 30.06.2020 та якою накладено на [PERSON] адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. в дохід держави. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», [PERSON] , третя особа [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.03.2022 по справі № 214/2671/21 позов задоволено; стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (ЄРДПОУ - 20602681) на користь [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) суму страхового відшкодування у розмірі 21399 (двадцять одну тисячу триста дев`яносто дев`ять) гривень 00 грн., витрати за проведення експертного дослідження у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 коп., витрати пов`язані з замовленням евакуатора в сумі 1000 (одну тисячу) гривень, судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 коп., та витрати на правову допомогу в сумі 5000 (п`ять) тисяч гривень 00 коп.; стягнуто з [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) невиплачену страховою компанією франшизу в сумі 2000 (дві тисячі) гривень 00 коп., судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 коп., та витрати на правову допомогу в сумі 5000 (п`ять ) тисяч гривень 00 коп. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01.12.2022 апеляційну скаргу відповідача, Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» задоволено частково; рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 березня 2022 року змінено, зменшено суму страхового відшкодування стягнуту з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь позивача [PERSON] з 21399 грн. до 4254,15 грн.; в решті рішення суду залишено без змін. Під час розгляду даної справи за клопотанням представник позивача ухвалою суду від 16.10.2023 призначено у справі судову автотехнічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступне питання: Чи маються в діях водія автомобіля BYD д.н.з. [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] [PERSON] невідповідність (порушення) вимог Правил дорожнього руху України, які знаходилися у причинному зв`язку з повторним зіткненням автомобіля Volkswagen Caddy д.н.з. [NUMBER] з автомобілем Dacia Logan д.н.з. [NUMBER] та завдання йому механічних пошкоджень? У зв`язку з ненаданням експерту всіх вихідних даних, зокрема щодо профілю проїзної частини (підйом, спуск, горизонтальний профіль), дані щодо технічного стану автомобілів «Volkswagen Caddy» та «BYD», даних щодо швидкості руху учасників ДТП, гальмування тощо та не здійснення оплати за проведення експертизи, до суду скеровано повідомлення експерта про неможливість проведення експертизи. У судовому засіданні представник позивача, за ініціативою якого було призначено проведення експертизи у даній справі, повідомив, що, на його думку, клопотання, яке було надано експертом виконати неможливо, на проведенні повторної експертизи не наполягає. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. Згідно ізст.\~1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому, пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено судам, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Це означає, що у справах, що стосуються відшкодування шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (внаслідок ДТП), обов`язок відшкодування шкоди виникає за наявності наступних умов: 1) дії завдавача шкоди були неправомірними; 2) між діями завдавача шкоди та шкодою є безпосередній причинний зв`язок. Підставою звільнення особи від відповідальності в деліктних правовідносинах є відсутність будь-якої складової цивільного правопорушення. П. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» також визначено, що відповідно до частини четвертої статті 61\~ЦПК\~вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв`язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального\~кодексу України\~1960\~року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального\~кодексу України\~2012\~року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. Згідно з ч. 1ст.\~1187\~ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використання, зберігання хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2ст. 1187 ЦК України). В ч. 2 п. 4 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~27\~березня 1992\~року №\~6\~«Про практику\~розгляду судами\~справ за\~позовами про\~відшкодування шкоди» роз`яснено судам, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Тобто, володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є не лише його власник, але й інша фізична чи юридична особа, яка на відповідній правовій підставі володіє цим об`єктом. Разом із тим, за положеннями ч. 1ст.\~1188\~ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Отже, за змістом зазначених норм матеріального права, положення ст.\~1187\~ЦК України регулюють правовідносини зі спричинення шкоди джерелом підвищеної небезпеки іншій особи, і у цьому випадку особа, яка є володільцем джерела підвищеної небезпеки звільняється від відповідальності у випадках визначених зазначеною нормою. На відміну від зазначених положень, ст.\~1188\~ЦК України регулює правовідносини щодо шкоди спричиненої взаємодією декількох джерел підвищеної небезпеки та спричинення шкоди кожному з них і при цьому враховують дії кожного володільця джерела підвищеної небезпеки, зокрема, порушення ним Правил дорожнього руху, наявність причинного зв`язку не тільки з дорожньо-транспортною пригодою, а і її наслідками. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей1166,1187\~ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина другастатті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у і тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ятастатті 1187 ЦК, пункт 1: частини другоїстатті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що і відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 зазначеної постанови пленуму, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Зобов`язання із заподіяння шкоди (деліктні зобов`язання) це зобов`язання, які виникають внаслідок порушення майнових чи особистих немайнових прав абсолютного характеру і мета яких забезпечити поновлення прав потерпілого за рахунок заподіювача шкоди або особи, відповідальної за шкоду. Законодавство в деліктних правовідносинах передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(далі - Закон) передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. За змістомстатті 6 цього Закону страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування можуть розглядатись наявні перешкоди страховику переконатись, що подія є страховим випадком. Згідно зістаттею 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Закономпорядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. При розгляді даного спору судом встановлено відсутність чинного страхового полісу станом на момент ДТП у відповітача [PERSON] на автомобіль «ВYD» номерний знак [NUMBER] . Дана інформація перевірена на сайті ТМСБУ за параметрами пошуку «Державний номер ТЗ» - [NUMBER] . Ця інформація є загальнодоступною. Частиною 3 статті 12\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1статті 76\~ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно достатті 77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78\~ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81\~ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Враховуючи те, що постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.06.2020 по справі № 214/4113/20, якою [PERSON] притягнуто до адмінвідповідальності, не доведено її вини у завданні шкоди позивачу, а постановою по справі № 214/4105/20 підтверджено вину виключно [PERSON] у вчиненні ДТП, внаслідок чого під час першого зіткнення автомобілів автомобіль позивача отримав пошкодження, та спричинив зіткнення повторно з автомобілем позивача внаслідок вчинення зіткнення з вини [PERSON] , судом встановлено вину [PERSON] у завданні шкоди позивачу. Постановою суду про притягнення [PERSON] до адмінвідповідальності встановлено, що з її вини було спричинено матеріальну шкоду тільки [PERSON] . В судовому засіданні було досліджено відеозапис ДТП за участю позивача, відповідача та [PERSON] з якого вбачається що мало місце перше зіткнення автомобілів [PERSON] та позивача та повторне таке зіткнення внаслідок зіткнення автомобілів [PERSON] та [PERSON] . За відсутності відповідного висновку експерта чи інших належних та допустимих доказів накшталт постанови суду у справі про адмінправопорушення, яка набрала законної сили, відмінних від наданих суду, вироку суду тощо, суд позбавлений можливості встановити наявність в діях водія автомобіля BYD [PERSON] порушення вимог ПДР і як наслідок її вини, які знаходилися у причинному зв`язку з повторним зіткненням автомобіля «Volkswagen Caddy» (під керуванням [PERSON] ) з автомобілем «Dacia Logan» (під керуванням позивача) та завдання йому механічних пошкоджень. З метою з`ясування наявності чи відсутності вини відповідача [PERSON] у спричиненні матеріальної шкоди позивачу [PERSON] , за клопотанням представника позивача по справі було призначено судову автотехнічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: Чи маються в діях водія автомобіля BYD д.н.з. [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] [PERSON] невідповідність (порушення) вимог Правил дорожнього руху України, які знаходилися у причинному зв`язку з повторним зіткненням автомобіля Volkswagen Caddy д.н.з. [NUMBER] з автомобілем Dacia Logan д.н.з. [NUMBER] та завдання йому механічних пошкоджень? У зв`язку з ненаданням експерту всіх вихідних даних та не здійснення оплати за проведення експертизи, до суду скеровано повідомлення експерта про неможливість проведення експертизи. Від повторного призначення у справі автотехнічної експертизи представник позивача відмовився, мотивуючи це тим, що виконати клопотання експерта в частині надання вихідних даних неможливо. Суд не заперечує факту повторного зіткнення автомобіля позивача «Dacia Logan» та автомобіля [PERSON] «Volkswagen Caddy», однак із наданих суду учасниками справи доказів не вбачається вини відповідача [PERSON] у завданні шкоди позивачу. Така шкода завдана [PERSON] . Таким чином, з наданих суду доказів не вбачається, що вирішено питання про винуватість водія [PERSON] у спричиненні позивачу матеріальної шкоди, тому суд приходить до переконання, що встановити вину [PERSON] по відношенню до позивача [PERSON] у вказаній дорожньо-транспортній пригоді є неможливим. На переконання суду, визначальним при розгляді даної справи є доведена вина водія [PERSON] , встановлена відповідною постановою суду, за відсутності якої виключається повторне зіткнення з автомобілем позивача. З наданих суду доказів, суд позбавлений можливості розмежувати пошкодження, які були спричинені автомобілю позивача внаслідок першого зіткнення та пошкодження, які були завдані внаслідок другого зіткнення. Крім того, як встановлено судом, що підтверджено рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 28.03.2022, яке змінене постановою Дніпровського апеляційного суду від 01.12.2022, вирішено питання про відшкодування позивачу завданої шкоди шляхом стягнення суми страхового відшкодування із страхової компанії, у якій була застрахована цивільно-правова відповідальність [PERSON] , винуватця ДТП. Суд критично ставиться до посилання позивача на правові висновки, викладені у постанові ВС від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15 щодо обраного способу захисту порушених прав, оскільки у справі що розглядається та у постанові ВС спірні правовідносини не є подібними, та висновки ВС щодо стягнення різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні ґрунтуються з огляду на наявність вини учасника ДТП, а у даній справі вина відповідача [PERSON] у завданні шкоди позивачу внаслідок ДТП не доведена. Для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності як відшкодування шкоди необхідною є наявність чотирьох елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вина заподіювача шкоди. Зважаючи, що винуватість відповідача [PERSON] у завданні шкоди позивачу ним не доведена, то цивільно-правова відповідальність відповідача в результаті ДТП не настала, відтак у неї відсутній обов`язок зі сплати заявлених до стягнення сум різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, в сумі 17145,69 грн. та моральної шкоду в сумі 5000 грн. На підставі викладеного, суд дійшов висновку що позивачем не доведено що в результаті ДТП настала цивільно-правова відповідальність відповідача, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. \~ \~ \~ \~Судові витрати, понесені позивачем, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed