Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-28 00:00:00

30 січня 2024 року позивачка звернулась до суду в інтересах малолітньої дитини з позовом до відповідача про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини за місцем проживання матері. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [INFO] у них в м. Щецин в Республіці Польща народився спільний син [PERSON] . Дитина [PERSON] є громадянином України. Після повернення до України з Республіки Польща відносин сторін припинились. На цей час вона з дитиною разом проживає та веде спільне господарство за адресою [ADDRESS] . Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 29.11.2023 року вона звернулася з заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] адресою: [ADDRESS] , тобто за її місцем реєстрації, але у реєстрації місця проживання сина було відмовлено у зв`язку з ти що вона не надала в повному обсязі документи, а саме не надано згоду батька. Просить суд надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] без письмової згоди батька [PERSON] . 02 лютого 2024 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Залучено до участі в розгляді справи в якості третьої особи Орган опіки та піклування м. Черкаси. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Представник третьої особи органу опіки і піклування в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та вважала надання дозволу для реєстрацію таким, що відповідає інтересам дитини та сприятиме реалізації її житлових прав. Зазначала, що за адресою повідомленої позивачкою електронни пошти зверталась до відповідача з роз`ясненням взятии участь в судовому засіданні шляхом реєстрації у системі Електронного суду, на що відповідач повідомив, що перебуває за кордоном. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином за місцем реєстрації, як передбачено ст. 128, 130 ЦПК України. Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило. Третя особа в судове засідання не з`явилася, скерувала заяву про розгляд справи без їх участі, покладається на розсуд суду. Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, заяв про відкладення розгляду справи, належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, неповідомлення відповідачем причин неявки на судове засідання, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши заочне рішення, що відповідає ч.1 ст. 280 ЦПК України. З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов до такого висновку. Судом встановлено, що під час сумісного проживання [PERSON] та [PERSON] у них народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Згідно з витягу із актового запису про народження №АЕ 7866037 від 02 грудня 2021 року, складеним органом запису актів цивільного стану в м.Щецині (Польща) батьком дитини [PERSON] зареєстрований [PERSON] , [INFO] . Після припинення стосунків між сторонами неповнолітній [PERSON] проживає з матір`ю за адресою її реєстрації: [ADDRESS] . Зі звернення позивачки до Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради з заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що у здійснені реєстрації відмовлено у зв`язку з ненаданням письмової згоди батька дитини на реєстрацію дитини за місцем реєстрації матері. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно з ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження начального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до частин 1, 2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно з ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. За ч.1 ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року №207 (далі Правил) передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згідно з п. 26 Правил, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Як встановлено судом, за відсутності письмової згоди батька на реєстрацію, позивач позбавлена можливості зареєструвати малолітню дитину. Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року із змінами, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Оскільки невизначеність реєстрації місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , за фактичним місцем проживання зі своєю матір`ю суперечить її інтересам та суттєво обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист, суд вважає, що позовні вимоги про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька підлягають задоволенню. З врахуванням того, що суд виходить з пріоритету інтересів дитини, їх найкращого забезпечення враховуючи обставини справи, визначений нормативно-правовим актом порядок реєстрації місця проживання дітей віком до 14 років, тому приходить до висновку, що рішення про надання згоди на місце реєстрації дитини без згоди батька за місцем проживання матері буде ефективним способом захисту прав дитини. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивачем не заявлено вимоги про відшкодування відповідачем судових витрат. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення в справі на підставі наявних в справі доказів, що відповідає вимогам ст.ст. 280-282 ЦПК України.

Outcome: approved