Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даною позовною заявою до відповідачки, в позовній заяві вказавши, що [INFO] померла його баба, [PERSON] , яка дня смерті проживала за адресою [ADDRESS] . Після смерті баби відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема на земельну ділянку площею 1,5786га., що розташована на території Телязької сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала їй на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №030632. Заповітом баба все належне їй майно заповіла своїй дочці - тітці позивача [PERSON] , відповідачці по справі, яка не бажає приймати спадщину та відмовляється від неї в користь позивача. Позивач бажає успадкувати майно як спадкоємець за законом, однак через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку позбавлений можливості це зробити, а тому змушений звернутися до суду із даним позовом. Просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 1,5786га., що розташована на території Телязької сільської ради в порядку спадкування після смерті [PERSON] . Позивач в судове засідання не прибув, подав заяву в якій вказує, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, розгляд справи проводити без його участі. Відповідач в судове засідання не прибула, попередньо надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази в справі суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке відповідає вимогам закону, інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Із оглянутої в судовому засіданні копії свідоцтва про смерть встановлено, що [PERSON] померла [INFO] . За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла своїй дочці [PERSON] , яка проживає разом із нею. Даний факт підтверджено копією заповіту та довідкою старости Сокальської міської ради, які долучені до матеріалів справи. З оглянутої копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №030632 вбачається, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 1,5786га що розташована на території Телязької сільської ради із цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно довідки Про заведення спадкової справи, виданої приватним нотаріусом Червоноградського районного нотаріального округу Львівської області Сироїд Г.І. встановлено, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа а спадкоємцями є її доньки: [PERSON] та [PERSON] , однак остання померла. Згідно приписів ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 5 ст.1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право власності набувається у порядку, визначеному законом; право приватної власності є непорушним. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 344, ст. 382 ч. 2, ст. 392 ЦК України). Разом з тим, судом встановлено, що у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. В свою чергу відповідно до ст. 1265 ЦК України, позивач як спадкоємець за законом має право на спадкування вказаної земельної ділянки після смерті баби [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved