Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування заяви зазначила, що вона звернулася до Відділу обслуговування громадян (сервісний центр) №4 Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про призначення пенсії за віком, де в її трудовій книжці серії [NUMBER] виявлено, що під час її первинного заповнення від 08.10.1981 року було допущено помилку у написанні її дати народження, а саме замість вірної дати " [INFO] " було вказано невірно " [INFO] ". Відділом обслуговування громадян (сервісний центр) №4 Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області заявниці було видано Рішення про відмову в призначенні пенсії від 15.11.2023 року №204750018130, зі змісту якого вбачається, що причиною відмови стало саме невірно зазначена дата народження, через що не зарахований її трудовий стаж. Заявниця просить встановити факт належності їй трудової книжки, так як встановлення даного факту необхідно їй для повторного звернення до Пенсійного фонду України з метою підтвердження наявного трудового стажу та призначення їй пенсії за віком. Заявниця в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Таким чином, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що вимоги заявниці законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). 21.11.1997 року заявниці видано паспорт громадянина України, в якому вказана дата її народження [INFO] (а.с.3-4). 08.10.1981 року на ім`я [PERSON] була заповнена трудова книжка серії [NUMBER] , в якій дата народження заявниці вказана " [INFO] " (а.с.7). Згідно Рішення про відмову в призначенні пенсії від 15.11.2023 року №204750018130 виданого відділом призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, [PERSON] відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 30 років (а.с.8). Згідно довідки від 07 квітня 2022 року №1623-7000420052 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце проживання [PERSON] , [INFO] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 ст.315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, помилка допущена при заповненні трудової книжки, не дозволяє заявниці скористатись правом на призначення пенсії. Усунути помилку іншим способом, окрім як встановлення у судовому порядку факту належності вказаного документу заявниці, неможливо. Згідно зі ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. У даному конкретному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності правовстановлюючого документу особі. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту. Про обґрунтованість вимог заявниці свідчать тотожність запису прізвища, імені, по-батькові, в документах, котрі стосуються особи заявниці, а саме в паспорті, картці фізичної особи - платника податків, свідоцтві про народження, в яких запис прізвища, імені та по-батькові заявниці співпадає з записами у правовстановлюючому документі, з приводу встановлення факту належності якого вона звернулася до суду, за винятком неправильного запису дати народження, яку заявниця обґрунтовує помилкою органу, який заповнював цей правовстановлюючий документ, що дає зробити висновок про належність цього документу одній і тій же особі. Таким чином, судом встановлено, що трудова книжка серії [NUMBER] , заповнена 08.10.1981 року з усіма записами, на ім`я [PERSON] , [INFO] , в дійсності належить [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved