Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

14 серпня 2023 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 01 липня 2022 року [PERSON] , рухаючись на електросамокаті Like Bike по вул. Срібнокільській, 12 в м. Києві, не вжив заходів для забезпечення безпеки дорожнього руху та здійснив зіткнення із припаркованим автомобілем Honda Accord, д.н.з. [NUMBER] , який на праві власності належить [PERSON] . Працівниками поліції було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої до [PERSON] було застосовано адміністративне стягнення у виді попередження. Внаслідок неправомірних дій [PERSON] , позивачу було завдано матеріальний збиток у сумі 35 764, 83 грн., що підтверджується копією висновку № 451/07-23 від 18 липня 2023 року щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу. Позивач зазначає, що відповідач спочатку погоджувався відшкодувати заподіяну шкоду, однак згодом перестав відповідати на телефонні дзвінки, у зв`язку із чим позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у розмірі 35764, 83 грн та витрати на проведення експертизи та складання висновку щодо вартості матеріального збитку у розмірі 3500 грн., що разом становить 39 264, 83 грн. Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача понесені нею витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 грн та сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 серпня 2023 року цивільну справу № 753/14253/23 передано судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 16 серпня 2023 року. 08 вересня 2023 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання відповідача. У період з 01 вересня 2023 року по 14 вересня 2023 року суддя Шаповалова К.В. перебувала у щорічній відпустці. Ухвалою суду від 18 вересня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд позовної заяви за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 25 жовтня 2023 року на 11:30 год. Судове засідання призначене на 25 жовтня 2023 року було відкладено на 27 листопада 2023 року на 11:30 год. з метою надання часу відповідачу на ознайомлення із позовною заявою, копію якої він отримав у судовому засіданні 25 жовтня 2023 року. Судове засідання призначене на 27 листопада 2023 року було відкладено за клопотанням представника відповідача на 25 грудня 2023 року на 11:30 год. Судове засідання призначене на 25 грудня 2023 року не відбулося у зв`язку із оголошеною повітряною тривогою. Згодом судове засідання було призначено на 26 січня 2024 року на 10:00 год. У судове засідання призначене на 26 січня 2024 року було відкладено на 27 лютого 2024 року за клопотанням позивачки, у зв`язку із зайнятістю її представника та представника відповідача з метою надання сторонам часу на врегулювання спору мирним шляхом. Судове засідання призначене на 27 лютого 2024 року не відбулося, у зв`язку із розглядом суддею клопотань Дарницького УП ГУ НП в м. Києві про надання дозволу на обшук, які потребують невідкладного розгляду. Згодом судове засідання було призначено на 27 березня 2024 року на 11:30 год. У судове засідання призначене на 27 березня 2024 року з`явилися позивач [PERSON] , представник позивача [PERSON] та представник відповідача [PERSON] . Позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Позивач зазначила, що вона 1 липня 2022 року складала іспит, а її чоловік чекав її в машині, яка була припаркована по вул. Срібнокільській. Коли вона повернулась до машини, то побачили, що автомобіль пошкоджений, бо його зачепив відповідач на електросамокаті. Працівники поліції склали на відповідача протокол. Вказала, що спочатку відповідач не заперечував той факт, що він пошкодив її автомобіль та обіцяв відшкодувати збитки, однак потім перестав виходити зв`язок, збитки не відшкодував. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, вказав, що відсутня постанова суду про визнання відповідача винним у ДТП, протокол працівниками поліції за статтею 124 КУпАП не складався. Працівники поліції притягнули відповідача до відповідальності за статтею 125 КУпАП, яка передбачає відповідальність за інші порушення Правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частиною першою і другою статті 129, статтями 139, 140 КУпАП. Отже, оскільки вина відповідача у встановленому законом порядку не встановлена, він не повинен відшкодовувати збитки позивачу. Крім того, вказав, що на схемі ДТП місце зіткнення не зазначено біля автомобіля позивача, а позначено поруч, що свідчить проте, що відповідач не пошкоджував транспортний засіб позивача, а наїхав на бордюр. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до постанови по притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності від 1 липня 2022 року, 01 липня 2022 року [PERSON] , рухаючись на електросамокаті Like Bike по вул. Срібнокільській, 12 в м. Києві, не вжив заходів для забезпечення безпеки дорожнього руху на ділянці дороги, не вжив усіх можливих заходів для усунення перешкоди, чим своїми діями завдав матеріальних збитків транспорному засобу Honda Accord, д.н.з. [NUMBER] , який на праві власності належить [PERSON] . Працівниками поліції [PERSON] , було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 125 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді попередження (а.с7). До зазначеної постанови працівниками поліції також було долучено складену схему місця ДТП із зазначенням учасників ДТП та пошкоджень, які отримали транспортні засоби Honda Accord, д.н.з. [NUMBER] , що на праві власності належить [PERSON] та електросамокат Like Bike, яким на момент зіткнення керував [PERSON] (а.с.8) У відповідності до п.1.10 Правил дорожнього руху транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт. У Правилах дорожнього руху України відсутнє визначення електросамокату або самокату, разом з тим, аналізуючи визначення транспортний засіб, можна дійти висновку, що електросамокат відповідає поняттю транспортний засіб, оскільки призначений для перевезення людей, а [PERSON] використовував його саме з цією метою, коли здійснив зіткнення з автомобілем Honda Accord, д.н.з. [NUMBER] , який був припаркований. Зважаючи на те, що [PERSON] електросамокат використовувався як транспортний засіб, останній мав дотримуватись ПДР, зокрема забезпечувати безпеку дорожнього руху: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну. Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що оскільки відповідача не було визнано винним у ДТП, про що відсутня відповідна постанова суду, він не несе відповідальності за пошкодження транспортного засобу позивача, з огляду на те таке. За частиною першою статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. У постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року в справі № 641/2795/16-ц зазначено, що «не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо». Аналогічний висновок містить у постанові Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 441/756/18. У постанові про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності від 1 липня 2022 року зазначено, що водій електросамокату не вжив заходів для забезпечення безпеки дорожнього руху, не вжив усіх можливих заходів для усунення перешкоди, чим завдав своїми діями матеріальних збитків т.з. Honda Accord д.н.з. [NUMBER] . Будь-яких заперечень з приводу викладених в постанові обставин [PERSON] в ній не зазначив, доказів того, що він оскаржував вказану постанову у встановленому законом порядку та така постанова була скасована. суду надано не було. Крім того, працівниками поліції була складена схема ДТП, яка без будь-яких зауважень підписана, зокрема [PERSON] , в ній зазначене місце розташування обох транспортних засобів на момент ДТП, місце зіткнення та пошкодження, які були отримані транспортними засобами в результаті ДТП. З наявних матеріалів справи, зокрема постанови про притягнення відповідача до відповідальності, схеми ДТП не вбачається, що відповідач заперечував факт зіткнення із автомобілем позивача та зауважував працівникам поліції, що він наїхав на бордюр, а машину не зачіпав. Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що у постанові про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності кимось дописано, що матеріальні збитки завдані автомобілю Honda Accord д.н.з. [NUMBER] , оскільки вказане не спростовано належними, достатніми та достовірними доказами (представником відповідача та відповідачем не було долучено до матеріалів справи іншої постанови про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, в якій би був відсутній вказаний текст). Таким чином, враховуючи зазначене вище, з огляду на долучені до позовної заяви докази, судом встановлено, що у пошкодженні транспортного засобу позивача винен саме відповідач, протилежного суду представником відповідача належними, достатніми та достовірними доказами доведено не було, судом такі обставини під час розгляду справи не встановлено. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , автомобіль Honda Accord д.н.з. [NUMBER] на праві власності зареєстрований за позивачем [PERSON] (а.с.6). Згідно із звітом №451/07-23 про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу Honda Accord д.н.з. [NUMBER] року, вартість відновлюваного ремонту зазначеного автомобіля склала 40 760,50 грн; вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу 35 764, 83 грн (а.с. 9-15). Із вказаного висновку вбачається, що при проведенні дослідження експертом, в тому числі та зокрема враховувався протокол технічного огляду колісного транспортного засобу, яким було визначено характер отриманих автомобілем пошкоджень (а.с.16) та складена ремонтна калькуляція (а.с.17-19). Згідно з пунктом 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу. Відповідно до пункту 2.4 зазначеної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Згідно з пунктом 2.3 Методики фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану колісного транспортного засобу унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості колісного транспортного засобу, що виникає в процесі його експлуатації. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Отже, зважаючи на вищевикладені обставини, позивач правомірно звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, оскільки у нього виникло право на відшкодування шкоди, завданої діями [PERSON] , що відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу склало 35 764, 83 грн. Суд відхиляє доводи представника відповідача стосовно того, що сума матеріального збитку у розмірі 35 764,83 грн є недоведеною, оскільки зазначена сума встановлена висновком щодо вартості матеріального збитку, складеного суб`єктом оціночної діяльності. Представником відповідача до матеріалів справи не долучалось іншого висновку, звіту, дослідження на спростування наявного у матеріалах справи, клопотання про призначення судової експертизи для визнання вартості матеріального збитку суду не подавалось. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази згідно положень статей 77-80 ЦПК України мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Відповідно до частини сьомої статті 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума відшкодування у розмірі 35 764, 83 грн. Окрім того, стягненню з відповідача підлягають кошти, понесені позивачем на проведення експертої оцінки для визначення матеріального збитку, заподіяного автомобілю у розмірі 3500,00 грн, що підтверджується копією договору на проведення експертної оцінки (а.с.27), актом виконаних робіт від 18 липня 2023 року (а.с.28), та квитанцією від 15 липня 2023 року (а.с.29). Разом з тим позивач просила стягнути з відповідача витрати понесені нею на правничу допомогу у розмірі 8000 грн. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до умов пункту 1.1 договору про надання правової допомоги від 08 серпня 2023 року, укладеному між АБ "Тетяни Даниленко" та [PERSON] , вбачається. що бюро приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати правничу допомогу [PERSON] у виді консультації і складання позовної заяви до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП до Дарницького районного суду м. Києва, зі всіма правами, передбаченими ЦПК України, без обмеження повноважень, а клієнт, в свою чергу, діючи в своїх інтересах, замовляє вказані юридичні послуги та зі своєї сторони зобов`язується оплатити зазначені послуги, надати достовірну інформацію адвокату. Пунктом 2.1 договору передбачено розмір гонорару, який клієнт сплачує бюро за надану в межах цього договору правову допомогу, визначається за домовленістю сторін, що складає 8000 грн. Кошти клієнт сплачує на розрахунковий рахунок бюро або готівкою, протягом 3-х робочих днів з дня підписання договору. Відповідно до квитанції від 11 серпня 2023 року до прибуткового касового ордеру №б/н [PERSON] сплатила на користь адвокатського бюро кошти у розмірі 8000,00 грн. Згідно звіту виконаних робіт від 11 серпня 2023 року, бюро надало клієнту зазначені в звіті види робіт , а клієнтом сплачені кошти за надані послуги у розмір 8000,00 грн. Отже, позивачем надано суду докази щодо понесених відповідачем витрат на правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на правничу допомогу. Таким чином, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, та зважаючи на підставу та предмет позову, зміст позовної заяви, кількість та вид додатків долучених до неї, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, враховуючи заперечення представника відповідача щодо заявленої суми витрат на правову допомогу, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, суд вважає, що заявлені витрати представником позивача не відповідають критерію розумності, не співрозмірні із виконаною роботою, а їх відшкодування, за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи, матиме надмірний характер, а тому вимога про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 грн підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 5000 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір, який складає 1073,00 грн. грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial