Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, де є треті особи, про визнання права на завершення правовстановлюючих документів на рухоме майно у порядку спадкування за законом. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що [INFO] помер його батько - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме транспортний засіб «Land Rover Defender 110», державний номер [NUMBER] . Позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , у зв`язку з чим звернувся із заявою про прийняття спадщини. Спадкодавець [PERSON] , відповідно до умов договору купівлі-продажу укладеного 28.10.2021 придбав у м. Софія, Болгарія транспортний засіб «Land Rover Defender 110», державний номер [NUMBER] . 28.10.2021 на підставі митної декларації спадкодавець [PERSON] ввіз на територію України даний транспортний засіб, про що було видано відповідну митну декларацію. Проте, після ввезення транспортного засобу на територію України [PERSON] тяжко захворів та [INFO] помер. Таким чином, [PERSON] не встиг розмитнити придбаний ним транспортний засіб та території України та отримати відповідні документи на даний транспортний засіб. Позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, зокрема і на даний транспортний засіб, проте отримав відмову, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на даний транспортний засіб. В зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати за ним право на оформлення правовстановлюючих документів та право власності на автомобіль, після смерті його батька. В судове засідання позивач не з`явився, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Представником відповідача було надіслано відзив у справі, в якому проти позову заперечує, оскільки Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції є неналежним відповідачем у справі. Також, на неодноразові судові засідання представник відповідача надсилав клопотання про відкладення розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, зважаючи на строки розгляду та перебування справи в провадженні судді, вважає за можливе розглянути справи за відсутності представника відповідача, з урахуванням відзиву наданого представником відповідача. Треті особи, в засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Неявка сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28.10.2021 в м.Софія, Болгарія [PERSON] згідно договору купівлі-продажу придбав транспортний засіб марки «Land Rover Defender 110», державний номер [NUMBER] , номер шасі/кузова [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , вартістю 300 євро /а.с.15/. 03.11.2021 згідно відмітки митного органу №100150/2021/389437 даний транспортний засіб був ввезений на територію України /а.с.16/. [INFO] [PERSON] , помер, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] /а.с. 12/. Позивач [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с.13/ та єдиним спадкоємцем першої черги останнього за законом. За свого життя [PERSON] не встиг здійснити оформлення придбаного ним транспортного засобу та отримати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та постановити на облік на території України. Постановою від 11.05.2023 державним нотаріусом Восьмої київської державної нотаріальної контори Колотіловим О.О. було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом транспортний засіб, оскільки відсутні документи про реєстрацію права власності за спадкодавцем /а.с.19/. Позивач просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право на завершення оформлення правовстановлюючих документів на рухоме майно «Land Rover Defender 110», державний номер [NUMBER] , та право власності на даний транспортний засіб, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Європейський суд з прав людини, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, неодноразово вказував, що для того, аби бути ефективним, національний засіб юридичного захисту має бути: незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (рішення від 06 вересня 2005 року у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine); «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоби його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (рішення від 10 грудня 1996 року у справі «Аксой проти Туреччини» (Aksoy v. Turkey); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваного порушення чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (рішення від 26 жовтня 2000 року у справі «Кудла проти Польщі» (Kudla v. Poland) (рішення від 16 серпня 2013 року у справі «Гарнага проти України» (Garnaga v. Ukraine). У постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача. Відповідно до пункту 8 постанови Кабінету міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, серед іншого, є оформлені в установленому порядку: митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери. Згідно з Порядком відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, затвердженого Постановою КМУ від 8 липня 2009 р. N 694, машина реєструється протягом семи днів на підставі заяви власника або уповноваженої ним особи, яка подається державному інспектору у відповідному районі, у разі, коли документи, що додаються до заяви, подані у повному обсязі. Таким чином, посвідчення про реєстрацію [NUMBER] від 17.12.2013 та митна декларація типу ІМ40АА № UА 100150/2021/989437 від 03.11.2021, є підставою для реєстрації права власності на Автомобіль за [PERSON] на території України. Отже, спірні правовідносини виникли у зв`язку із тим, що [PERSON] помер, не встигнувши за життя зареєструвати в Україні автомобіль на своє ім`я. Обставин, які б вказували, що [PERSON] заволодів автомобілем неправомірно, або на вказане майно, крім позивачів, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, судом не встановлено. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Зважаючи на вимоги ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1ст. 1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1ст. 1221 ЦК України). Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Слід зазначити, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом, але не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, через відсутність правовстановлюючих документів, незважаючи на те, що спадкодавець придбав його за кордоном, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved