Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

У грудні 2021 року Центр забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України, правонаступником якого є Центральне управління справами Міністерства оборони України, звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Радонь» (далі - ТОВ «Радонь»), [PERSON] , третя особа - [PERSON] , про відшкодування шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15 липня 2021 року близько 21-50 год. водій [PERSON] , рухаючись у м. Києві по просп. Повітрофлотському, 1, керуючи транспортним засобом марки Богдан А-09201, державний номерний знак [NUMBER] , при перестроюванні не врахував дорожньої обстановки під час руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем марки Mitsubishi Pajero Wagon, військовий номерний знак [NUMBER] , вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження та зазнали матеріальних збитків. Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2021 року в адміністративній справі № 760/18827/21 громадянина [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Автомобіль марки Mitsubishi Pajero Wagon, військовий номерний знак [NUMBER] , який зазнав механічних пошкоджень на праві оперативного управління належить Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України. На момент ДТП власник транспортного засобу марки Богдан А-09201, державний номерний знак [NUMBER] - [PERSON] мав чинний страховий поліс № АР/9590093, виданий НАСК «Оранта», яким передбачена франшиза у розмірі 2 500 грн, однак відповідно до тимчасового реєстраційного талону серії [NUMBER] вищевказаний транспортний засіб тимчасово наданий у користування ТОВ «Радонь». Таким чином, позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 15 липня 2021 року заподіяно майнової шкоди в сумі 6 321,37 грн. 04 серпня 2021 року позивач отримав від НАСК «Оранта» частину страхового відшкодування в сумі 3 821,37 грн, зменшеному на розмір франшизи. Станом на день подання позову, франшиза відповідачами не відшкодована. Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду з цією заявою про стягнення солідарно з відповідачів майнової шкоди в розмірі 2 500 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 грудня 2021 року вказану справу передано судді Ішуніній Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 04 січня 2022 року вищевказану позовну заву було залишено без руху. Копію цієї ухвали позивачу було надіслано на поштову адресу, зазначену ним у позовній заяві, яку він отримав 04 жовтня 2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак недоліки не усунув. З огляду на те, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, а недоліки, встановлені судом, можуть бути усунуті під час судового розгляду, суд дійшов висновку про прийняття справи до розгляду. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 07 листопада 2022 року за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу 15-денний термін для надання відзиву. 20 листопада 2023 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання задоволено клопотання позивача про залучення до участі в справі його правонаступника - Центральне управління справами Міністерства оборони України, а також клопотання позивача про витребування доказів. Позивач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, в матеріалах справи міститься заява представника про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, на підставі пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України, що підтверджується конвертами, які повернулися на адресу суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою», про поважність причин неявки суд не повідомили, правом на подання відзиву не скористалися. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про поважність причин неявки суду невідомо. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність учасників справи. Частиною першою статті 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, яка не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом установлено, що згідно з полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/9590093 цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки Богдан А-09201, державний номерний знак [NUMBER] - [PERSON] , станом на дату настання ДТП, була забезпечена в НАСК «Оранта». 15 липня 2021 року о 21-50 год. рухаючись по просп. Повітрофлотському, 1 у місті Києві, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки Богдан А-09201, державний номерний знак [NUMBER] , при перестроюванні не врахував дорожньої обстановки під час руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем марки Mitsubishi Pajero Wagon, військовий номерний знак [NUMBER] , у результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження та зазнали матеріальних збитків. Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаної ДТП, до якої він причетний. Таким чином, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. На момент вчинення ДТП автомобіль марки Mitsubishi Pajero Wagon, військовий номерний знак [NUMBER] , на праві оперативного управління належав позивачу, а транспортний засіб марки Богдан А-09201, державний номерний знак [NUMBER] , відповідно до тимчасового реєстраційного талону [NUMBER] , дійсного до січня 2022 року, перебував у тимчасовому користуванні ТОВ «Радонь». 04 серпня 2021 року НАСК «Оранта» було перераховано позивачеві страхове відшкодування в сумі 3 821,38 грн, за вирахуванням суми франшизи, що підтверджується звітом за господарськими операціями з 01 серпня 2021 року по 31 серпня 2021 року. Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2021 року та доказуванню не підлягає. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частин першої, другої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частина перша статті 1188 ЦК України). Згідно зі статтею 9 Закону України «Про страхування» (чинною на момент виникнення спірних правовідносин) франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих . Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту (пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Пунктом 36.6. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Судом установлено, що полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/9590093 визначено франшизу в розмірі 2 500 грн. Страхувальником за цим полісом є власник автомобіля марки Богдан А-09201, державний номерний знак [NUMBER] - [PERSON] . Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного, враховуючи те, що франшиза в сумі 2 500 грн не відшкодована страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, що в ході судового розгляду відповідачами спростовано не було, вона підлягає стягненню на користь позивача. Разом з тим, посилання позивача на те, що франшиза підлягає солідарному стягненню з власника автомобіля та його володільця на момент ДТП, оскільки водій, якого визнано винним у вчиненні ДТП перебував у трудових відносинах з ТОВ «Радонь» оцінюються судом критично. Так, частиною першою статті 1172 ЦК України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Для покладення на юридичну або фізичну особу відповідальності необхідною є наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправної поведінки працівника, завданої шкоди, причинного зв`язку та вини), так і певних спеціальних умов, лише за наявності яких може бути застосована зазначена стаття. До таких спеціальних умов відносяться: а) перебування завдавача шкоди в трудових (службових) відносинах з юридичною або фізичною особою - роботодавцем, незалежно від характеру таких відносин: постійні, тимчасові, сезонні; б) завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків. Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків треба розуміти виконання роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами, протягом усього робочого часу. Якщо шкода завдана працівником в робочий час, але діями, які не пов`язані з виконанням трудових (службових) обов`язків, роботодавець відповідальності нести не буде. Проте, позивачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження того, що [PERSON] під час вчинення ДТП перебував у трудових відносинах з ТОВ «Радонь» та виконував свої трудові (службові) обов`язки. Суд, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, що франшиза позивачу виплачена не була, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення коштів з [PERSON] (страхувальника), однак в частині стягнення коштів з ТОВ «Радонь» позов задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не доведено наявності правових підстав для покладення відповідальності на нього. Крім того, суд зауважує, що [PERSON] після відшкодування шкоди, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування (частина перша стаття 1191 ЦК України). Частиною п`ятою статті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Згідно з частиною першою статті 133 та частиною першою статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем, що включають судовий збір у розмірі 2 270 грн, підлягають стягненню з відповідача [PERSON] . З огляду на викладене та

Outcome: partial