Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» (далі відповідач, ТОВ «ФК «Інвест Хаус») про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає до виконання. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 07 грудня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчик В.В. вчинено виконавчий напис, який зареєстрований за № 7037, відповідно до якого стягнуто з позивача на користь відповідача заборгованість в розмірі 14763,03 грн. та 800 грн. плата за вчинення виконавчого напису. 15 січня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. відкрито виконавче провадження № 60979268 з виконання вказаного виконавчого напису. Проте позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає до виконання. Так, приватний нотаріус не пересвідчився у наявності в позивача документів, що підтверджують безспірність вимог відповідача, не перевірив факт обізнаності [PERSON] з наявністю заборгованості та її визнання позивачем. Із заявою про вчинення виконавчого напису відповідач звернувся після спливу трирічного строку із дня виникнення права вимоги, оскільки кредитний договір принився 14.09.2014 року. Також виконавчий напис було вчинено за договором, юне посвідченим нотаріально. Відтак, напис було вчинено за відсутності всіх необхідних документів та з грубим порушенням вимог чинного законодавства. Враховуючи викладене позивач просила визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає до виконання, та стягнути з відповідача судові витрати, а саме судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1211,20 грн. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 01 лютого 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, в направленій до суду заяві просила розгляд справи проводити без її участі. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте представника до суду не направив. Заяв чи клопотань до суду не надходило. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Виходячи з приписів ст.ст. 211, 223. 280 ЦПК України суд ухвалив слухати справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення. 07 грудня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчик В.В. вчинено виконавчий напис, який зареєстрований за № 7037, відповідно до якого стягнуто з позивача на користь відповідача заборгованість в розмірі 14763,03 грн. та 800 грн. плата за вчинення виконавчого напису за кредитним договором № BLaЖГА00073952 від 14 вересня 2011 року (а.с. 14). 15 січня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. відкрито виконавче провадження № 60979268 з виконання вказаного виконавчого напису (а.с. 9-10). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Зокрема, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно із частиною першою статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Кабінетом Міністрів України 29 червня 1999 року прийнято постанову №1172, якою затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. 26 листопада 2014 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №662, якою внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, пунктом 2 наведеної Постанови КМУ доповнено Перелік №1172 після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Проте постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 65037659) визнано незаконною та нечинною вказану Постанову Кабінету Міністрів України в частині, в тому числі й п.2 про доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Вказана постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, а ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у даній справі відмовлено у перегляді цієї ухвали Вищого адміністративного суду України. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у №826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24.11.2017 року №92. Тобто, на момент вчинення приватним нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису (19.02.2021 року), кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не входили до Переліку №1172, адже постанова КМУ про доповнення вказаного Переліку цим розділом, була визнана незаконною та нечинною судовим рішенням, яке набрало законної сили. А відтак, з врахуванням приписів ст. 87 Закону України «Про нотаріат», нотаріус не мав законних підстав для вчинення оскаржуваного виконавчого напису. Слід також зазначити, що пункт 1 Переліку №1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів і не може застосовуватись до кредитного договору, укладеного у простій письмовій формі. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, а позов підлягає до задоволення. Посилання позивача стосовно розміру заборгованості, неповідомлення його відповідачем про вчинення виконавчого напису, судом до уваги не приймаються, оскільки всупереч ст. 81 ЦПК України, стороною позивача не надано достатньо доказів невірності розрахунку боргу. Задовольняючи позовні\~вимоги позивача, суд відповідно\~до вимог\~ст.\~141\~ЦПК України,\~вважає за\~необхідне стягнути\~з відповідача на користь [PERSON] судові витрати у вигляді\~судового збору\~за подачу\~позову в\~сумі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved