Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 13.12.2014 відповідач позичив у нього 200000 доларів США та зобов`язався повернути до 13.12.2015 включно. Вказаний договір було оформлено у письмовому вигляді. За умовами договору відповідач зобов`язався повернути позику готівкою шляхом передачі позивачу усієї суми грошових коштів у валюті долар США. Проте відповідач не виконав взятого на себе зобов`язання щодо повернення отриманої суми позики, не повернув позику на суму 200000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 22.05.2018 становить 5216000 грн., уникає телефонних розмов та зустрічей з позивачем. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 13.12.2014 у розмірі 200000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 22.05.2018 становить 5216000 грн., а також судові витрати. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 23.05.2018, залишеною без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 12.07.2018, у справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання (суддя Васалатій К.А.). Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 23.05.2018, залишеною без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 12.07.2018, накладено арешт на нерухоме майно, яке належить на праві власності [PERSON] , а саме: на земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер: 1223756800:02:013:0176, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103278112237; на квартиру [ADDRESS] ; на квартиру [ADDRESS] ; на квартиру [ADDRESS] ; на квартиру [ADDRESS] (суддя Васалатій К.А.). Розпорядженням в.о. керівника апарату Оболонського районного суду м. Києва Зірник О.О. №103 від 07.08.2019 призначено повторний автоматичний розподіл справ з підстав тимчасового відсторонення строком на шість місяців з 07.08.2019 судді [PERSON] від здійснення правосуддя відповідно до рішення Вищої ради правосуддя. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.08.2019 визначено головуючим суддю Дибу О.В. 13.09.2018 в межах первісного позову відповідач звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просив визнати договір позики укладений 13.12.2014 між сторонами недійсним, посилаючись на те, що спірний договір позики відповідачем не підписувався та не укладався. Ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання від 21.10.2019, зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 29.09.2020 у справі призначено судову почеркознавчу експертизу, провадження на час проведення експертизи зупинено. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 29.10.2020 за заявою позивача за первісним позовом скасовано заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 23.05.2018. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 06.09.2021 у зв`язку з надходженням до суду висновку експерта та матеріалів справи провадження у справі поновлено. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17.01.2022, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 15.02.2023, відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Рожиної Олени Григорівни про поновлення процесуальних строків у справі. Ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання від 02.06.2023, закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду справи по суті. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що ним не укладалось та не підписувалось договору позики, жодних грошових коштів у позивача він не брав. Крім того, звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив визнати недійсним договір позики, на підставі якого позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 200000 доларів США, в обґрунтування якого посилався на ті ж підстави, що й у відзиві. Присутній в судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні первісного позову, зустрічні позовні вимоги задовольнити, оскільки стороною позивача не доведено належними та допустимими доказами наявність боргу. Позивач подав до суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення зустрічного позову, вказуючи на те, що він є необґрунтованим та не підтвердженим належними доказами. Заслухавши пояснення представника відповідача, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як встановлено судом, 13.12.2014 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики (а.с.18,т.І). Вказаний договір позики було укладено в письмовому вигляді. Згідно п.п.1,4 договору позики [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в розмірі 200000 доларів США, у строк до 13.12.2015 включно. Пунктом 3 вказаного договору встановлено, що повернення отриманих у власність коштів здійснюється шляхом передачі зазначеної суми коштів у валюті долар США. Згідно п.п.8,9 договору на підтвердження отримання суми позики або її частини позикодавець зобов`язаний надати позичальнику розписку написану ним власноручно, без якої грошові кошти вважаються неповернутими. Позика вважається повернутою в момент передачі грошових коштів. Оригінал договору знаходяться у позивача. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до положень статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як убачається з позовної заяви, відповідач суму позики в повному обсязі не повернув. При цьому, заперечуючи проти позовних вимог відповідач посилався на те, що не підписував вказаного договору позики, на підставі чого представником відповідача заявлено клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи з метою отримання відповідей на наступні питання: - чи виконано підпис від імені [PERSON] у договорі позики, укладеного між [PERSON] та [PERSON] від 13.12.2014 особисто [PERSON] , чи іншою особою; - чи виконаний рукописний текст, а саме - підпис від імені [PERSON] у договорі позики укладеного між [PERSON] та [PERSON] від 13.12.2014 у той час, яким він датований, тобто 13 грудня 2014 року; - чи в один період часу був нанесений текст договору позики укладеного між [PERSON] та [PERSON] від 13.12.2014 та виконані рукописні підписи. Згідно висновку експертів за результатами проведення комплексної судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів №28860/20-34/28861-28863/20-32 від 19.08.2021, підпис від імені [PERSON] у спірному договорі позики виконаний писальним приладом без застосування технічних засобів та без попередньої підготовки, виконаний [PERSON] . При цьому, відповісти на питання чи виконано підпис у той час, яким датовано договір та чи в один період часу був нанесений текст договору позики та виконані рукописні підписи, експертам не видалося можливим, оскільки досліджуваний договір є ламінованим (а.с.84-92,т.ІІІ). В процесі розгляду справи сторона відповідача стверджувала, що скоріше за все, особистий підпис відповідача було проставлено на чистому аркуші, оскільки він був керівником підприємства, а позивач був його підлеглим. Вказував, що в момент проставляння ним відповідного підпису на чистому аркуші паперу, він повинен був їхати у відрядження, а підприємство, повинно було звернутися до органів державної влади в період його відсутності. Зазначив, що експертне дослідження по поставленим питанням проведено не було, оскільки позивач заламінував оригінал оспорюваного договору, що і стало причиною неможливості встановити усі істотні обставини. Сторона позивача у судових засіданнях вказувала на те, що здійснив таке ламінування не з метою спотворити доказ, а з метою його збереження, оскільки такий договір є єдиним доказом наявної заборгованості, а розгляд справи відбувається тривалий час. Матеріали справи не містять відомостей про те, що взагалі є фізична можливість розламінування оспорюваного договору без його фізичного знищення. В процесі проведення експертного дослідження, експерти не зверталися з відповідним клопотанням про надання згоди на проведення експертного дослідження з урахуванням на можливе фізичне знищення вказаного договору. Враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму боргу за договором позики від 13.12.2014 у розмірі 200000 доларів США, що станом на день звернення до суду з позовом за курсом НБУ становить 5216000 грн. Беручи до уваги, що зустрічні позовні вимоги про визнання недійсним договору позики є взаємопов`язаними з первісними позовними вимогами, і задоволення останніх виключає можливість задоволення таких зустрічних вимог, у їх задоволенні слід відмовити. Інші надані сторонами докази висновків суду не спростовують. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved