Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суд із позовною заявою до її рідного брата - [PERSON] вимогами про встановлення факту постійного проживання Позивача станом на час відкриття спадщини із її матір`ю - [PERSON] , яка померла [INFO] , та про визнання в порядку спадкування права власності на нерухоме майно: жилий будинок з надвірними будівлями на земельній ділянці 1020 кв.м. за адресою [ADDRESS] : житлова площа 27,9 кв.м.; надвірні будівлі: літня кухня, вбиральня, льох, гараж, огорожа, дворовий водопровід, замощення. В обґрунтування позову позивач посилається на наступне. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] , паспорт [NUMBER] , виданий Фрунзенським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, адреса реєстрації: [ADDRESS] ), що підтверджується наданими суду копіями свідоцтва про смерть, свідоцтва про народження та свідоцтва про шлюб позивача. До смерті [PERSON] була власницею жилого будинку з надвірними будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] , де і було зареєстровано її місце проживання. Право власності померлої підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину від 31.10.2001 року. Право власності на вказаний будинок було зареєстровано в КП «ХМБТІ» за №3795 від 07.11.2001. Отже, [INFO] - є датою відкриття спадщини після смерті [PERSON] - матері Позивача. А нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] є спадковим майном після померлої. Через повномаштабне вторгнення росії, особисті обставини та важкі переживання смерті матері позивач не прийняла спадщину протягом встановленого законом шестимісячного терміну після смерті спадкодавця для прийняття спадщини. Але починаючи з жовтня 2021 року та до кінця лютого 2022 року позивач проживала разом із своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Факт спільного постійного проживання позивачки разом з матір`ю на час відкриття спадщини [PERSON] підтверджує посилаючись на свідків - сусідів за адресою: [ADDRESS] , та надані суду акти опитування осіб за їх згодою додаються. Після того, як з`явились відповідні кошти, час і моральна та психологічна готовність займатись спадкуванням, а також обстановка в місті Харків, на думку, Позивача, стала більш спокійною, 25.10.2023 року вона звернулась до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Салімовської Марини Миколаївни із заявою про відкриття спадкової справи, видачу свідоцтва про право на спадщину. Згідно із письмовою відповіддю нотаріуса від 25.10.2023 року № 159/01-16 позивачці повідомлено про те, що в нотаріальному, позасудовому порядку не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [INFO] матері позивачки - [PERSON] , у зв`язку із відсутністю документів, які підтверджують факт постійного проживання із спадкодавцем на момент смерті. Таким чином позивачка дізналася про неможливість оформлення спадщини після померлої матері в нотаріальному порядку, оскільки факт постійного проживання її з матір`ю на момент відкриття спадщини потребує додаткового встановлення, чого нотаріус зробити не має компетенції. Тому [PERSON] для реалізації спадкових прав звернулась до суду для встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визання права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Представник позивача - адвокат Кріулін К.В., який діяв на підставі ордера та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити з викладених вище підстав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, через свого представника, адвоката Кустовського О.С., подав заяву про визнання позову, а також надіслав аналогічну заяву на електронну адресу суду. В заяві [PERSON] повідомив, що він обізнаний із змістом позовної заяви, додатками до неї та позовними вимогами. Вказав про згоду із позовом та просив розглядати справу за його - [PERSON] , відсутності. В судове засідання за клопотанням позивачки були викликані свідки [PERSON] , [INFO] , місце проживання якої зареєстроване за адресою: [ADDRESS] і [PERSON] , [INFO] , місце проживання якого зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що вона зареєстрована та проживає в кв. [ADDRESS] . Була сусідкою та подругою померлої [PERSON] , яка з жовтня 2021 року проживала у 21 квартирі того самого будинку, де і свідок. В кв. 21 [PERSON] привезла та поселила її дочка [PERSON] , яка постійно проживала там на той час із своєю маленькою донькою - Поліною. Також [PERSON] повідомила, що [PERSON] з жовтня 2021 року проживала спільно із своєю дочкою [PERSON] за адресою [ADDRESS] . до моменту їх від`їзду з міста через повномаштабне вторгнення росії в Україну 24.02.2022 року. Надалі, як їй відомо, [PERSON] померла [INFO] саме під час цієї поїздки в машині в присутності доньки. Під час спільного проживання з дочкою остання за мамою доглядала, забезпечувала, допомагала із доступом до лікарні та в цілому підтримувала матір через недавню трагедію - смерть чоловіка [PERSON] та батька [PERSON] в жовтні 2021 року. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що зареєстрований та проживає в кв. [ADDRESS] і давно знає сім`ю [PERSON] , знав батьків позивачки та саму її також. Особисто знайомий і товаришував із матір`ю [PERSON] , яка востаннє проживала у 21 квартирі будинку [ADDRESS] з жовтня 2021 року до повномаштабного вторгнення росії в лютому 2022 року. Протягом вказаного часу свідок з [PERSON] та іншими сусідами майже кожного дня зустрічались у дворі перед будинком [ADDRESS] , проводили разом час на свіжому повітрі та розмовляли. За вказаною адресою в квартирі [ADDRESS] [PERSON] жила разом з дочкою [PERSON] та онукою Поліною. Жили дівчата спільно перш за все через необхідну [PERSON] підтримку після недавньої смерті її чоловіка. Також свідок зазначив, що на наступний день після початку обстрілів міста Харкова - 25 лютого 2022 року, [PERSON] виїхала з дочкою [PERSON] в більш безпечне місце. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню виходячи із наступного: Відповідно до частини першої\~статті 4 ЦПК України, частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] , паспорт [NUMBER] , виданий Фрунзенським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, адреса реєстрації: [ADDRESS] ). Суду надані копія свідоцтва про смерть, копія паспорту померлої та довідки про рнокпп. Померла була матір`ю [PERSON] на підставі свідоцтва про народження [NUMBER] від 15.10.1985. Позивачкою було змінене дошлюбне прізвище « [PERSON] » під час шлюбу на чинне - « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб. [PERSON] була власницею жилого будинку з надвірними будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] , де і було зареєстровано її місце проживання (копія свідоцтва про права на спадщину від 31.10.2001 року додається, копія технічного паспорту та копія будинкової книги додаються). Право власності на вказаний будинок було зареєстровано в КП «ХМБТІ» за №3795 від 07.11.2001. [INFO] - є датою відкриття спадщини після смерті [PERSON] - матері Позивача. А нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] є спадковим майном після померлої. Померла була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Починаючи з жовтня 2021 року та до кінця лютого 2022 року і фактично до смерті померла [PERSON] і її дочка позивачка [PERSON] проживали разом за адресою: [ADDRESS] . Факт спільного постійного проживання Позивача разом з матір`ю [PERSON] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] підтверджується поясненнями свідків - сусідів, які проживають поруч і актами опитування осіб за їх згодою. Також судом встановлено з огляду на зміст відповіді нотаріуса від 25.10.2023 року № 159/01-16, що [PERSON] неможливо крім як в судовому порядку видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [INFO] матері - [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] , паспорт [NUMBER] , виданий Фрунзенським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, на момент смерті проживала та була зареєстрована: [ADDRESS] ) у зв`язку із відсутністю як такого встановленого юридичного факту спільного постійного проживання із спадкодавцем на момент смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1261 ЦК України Позивач є спадкоємцем першої черги за законом. Інші спадкоємці до нотаріуса не зверталися, заповіту не складено. Спадкова справа не відкривалася. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, що передбачено ч. 1 ст. 1270 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1, 2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідач [PERSON] є братом Позивачки, сином померлої і є спадкоємцем за законом першої черги. Але заяву про прийняття спадщини Відповідачем не подано. Також Відповідач не є особою, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та могла б вважатися такою, що прийняла спадщину тільки в силу цієї обставини, згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України. [PERSON] проживав в квартирі за адресою: [ADDRESS] , про що свідчать копії квитанцій про оплату комунальних платежів. Згідно із ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Тобто, [PERSON] не прийняв спадщину після смерті його матері - [PERSON] . Оскільки на час розгляду справи судом спадкова справа не відкрита, інших спадкоємців, які відносяться до першої черги спадкоємців за законом та спадкоємців, які відповідно до ст. 1266 Цивільного кодексу України, мають право на спадкування за правом представлення, немає. З огляду на викладене, Позивач обґрунтовано має право на спадкування і є єдиним спадкоємцем після смерті матері [PERSON] за законом через неприйняття спадщини сином померлої - Відповідачем [PERSON] . Отже Позивач є спадкоємцем першої черги, яка прийняла спадщину автоматично відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 вказано, якщо постійне місце проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно із ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Проте справи про спадкування суди розглядають за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права та обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. У даному випадку рішення про встановлення факту постійного проживання Позивача з померлою може вплинути на спадкові права Відповідача - [PERSON] . Відповідно до абз. 14 та 15 п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24 753/0/4 13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до п. 37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України, власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 382 ч. 2, ст. 392 ЦК України). Суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно після встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, факту постійного проживання разом із її матір`ю [PERSON] - спадкодавцем, на час відкриття спадщини - 25.02.2022 року та, на цій підставі, автоматичного прийняття спадщини Позивачем є обґрунтованою та такою що відповідає чинному законодавству. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при звернення з даною позовною заявою сплачений судовий збір у розмірі 5154,85 грн. За згодою позивача, який бажав судові витрати залишити за собою, суд покладає судові витрати на позивача.

Outcome: approved