Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію, посилаючись на те, що 01.06.2003 року між КП «Харківські теплові мережі» та ФОП [PERSON] було укладено договір про постачання теплової енергії № 728, відповідно до якого здійснювалось постачання теплової енергії до нежитлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] . 04.01.2017 року проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем [PERSON] . Відповідно до укладеного договору КП ««Харківські теплові мережі» зобов`язалося постачати відповідачу теплову енергію в потрібних обсягах, а останній зобов`язався сплачувати за одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені договором. Позивач свої зобов`язання за договором виконав повністю, за період з жовтня 2015 року по квітень 2020 року поставив відповідачу потрібний обсяг теплової енергії. Відповідач свої зобов`язання по оплаті спожитої теплової енергії не виконав, внаслідок чого станом на квітень 2020 року заборгованість склала 72327,41 грн. Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.03.2021 року позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» було задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за спожиту теплову енергію за період з жовтня 2015 року по квітень 2020 року в сумі 72327,41 грн. та судовий збір в розмірі 2102,00 грн. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07.06.2021 року заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.03.2021 року було скасовано, справу призначено до розгляду у судове засідання у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.06.2021 року дану цивільну справу передано за підсудністю на розгляд до Фрунзенського районного суду м.Харкова. Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 16.08.2021 [PERSON] цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту теплову енергію прийнято до свого провадження. Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 08.03.2022 №2/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Фрунзенського районного\~суду\~м.Харкова на Октябрський районний суд м. Полтави, вказана позовна заява підсудна Октябрському районному суду м. Полтави. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2022, зазначену справу передано у провадження судді Октябрського районного суду м. Полтави Барбанової В.В. Відповідно до розпорядження Октябрського районного суду м. Полтава від 23.01.2023 № 257 призначено повторний автоматичний розподіл справи, у зв`язку з припиненням відрядження судді Барабанової В.В. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2023 року вищевказана справа розподілена судді Тімошенко Н.В. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю, позов підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 2\~ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст.15,16 ЦК України, ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Статтею 11\~ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. При цьому підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути, зокрема, договори та інші правочини, а також - інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Судом встановлено, що 01.06.2003 року між КП «Харківські теплові мережі» та фізичною особоюпідприємцем [PERSON] було укладено договір № 728 про постачання теплової енергії. На підставі вищезазначеного договору позивач у період опалювального сезону здійснив відпуск теплової енергії до житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , в якому розташоване приміщення відповідача, яке належить відповідачу на підставі договору оренди нежитлового приміщення (будівлі) №443 від 17.08.2001 р. Система опалення приміщення відповідача є єдиною невід`ємною частиною системи опалення житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 04.01.2017 року проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON] . Факт споживання відповідачем теплової енергії підтверджується актами про підключення опалення житлового будинку по [ADDRESS] , до джерела теплової енергії № 172/4391 від 24.10.2015 року, № 172/6102 від 16.10.2016 року, № 172/8300 від 24.10.2017 року, № 172/10857 від 19.11.2018 року, № 172/13015 від 04.11.2019 року; актами про відключення опалення № 172/4661 від 05.04.2016 року, № 172/7624 від 03.04.2017 року, № 172/9688 від 10.04.2018 року, № 172/11791 від 10.04.2019 року, №172/14000 від 09.04.2020 року. За кожен розрахунковий період КП «Харківські теплові мережі» було складено акти виконаних робіт по відпуску теплової енергії та рахунки фактури. Вказані акти та рахунки-фактури були направлені на адресу відповідача, але до цього часу ним не сплачені. Як вбачається зі стану розрахунків за період з жовтня 2015 року по квітень 2020 року за відповідачем [PERSON] , особовий рахунок [NUMBER] , утворилася заборгованість у розмірі 72327,41 грн., вказана заборгованість також підтверджується актами звіряння відпуску-отримання теплової енергії та розрахунків за її використання. Між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання та використання теплової енергії, які регулюються ЦК України, Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року № 1198. Судом встановлено, що теплопостачання у житловий будинок за адресою: [ADDRESS] проводиться у централізованому порядку, позивачем здійснено постачання тепла у опалювальний період, а отже відповідач, який здійснював свою підприємницьку діяльність в нежитловому приміщенні у цьому будинку, є споживачем послуг з централізованого теплопостачання за цією адресою. Згідно ст. 526 ЦК Українизобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610\~ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до п.5 ч.3ст.\~20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.\~24\~Закону України\~«Про теплопостачання» основними обов`язками споживача теплової енергії є, зокрема, своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів; забезпечення безпечної експлуатації систем теплоспоживання. Згідно до ч. 1 ст.\~634\~ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідачем не надано доказів відключення нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення в порядку встановленому законодавством, а також доказів на підтвердження розірвання договору оренди №443 від 17.08.2001 року, тому в позивача наявні всі підстави для нарахування відповідачу сум за спожиту теплову енергію. Також на час розгляду справи судом відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за надані послуги з теплопостачання у добровільному порядку, а також будь-яких заперечень з приводу наявності зазначеної заборгованості та здійснених позивачем розрахунків заборгованості. На підставі викладеного, суд вважає встановленим, що відповідач споживав теплову енергію у заявлених у позові розмірах та у добровільному порядку не відшкодував позивачеві її вартість, а тому позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положеньст.141 ЦПК України.

Outcome: approved