Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

Короткий виклад обставин справи [PERSON] та [PERSON] звернулися до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою в порядку окремого провадження про розірвання шлюбу за заявою подружжя. За час перебування в шлюбі, подружжя має двох спільних дітей. В обґрунтування заяви зазначають, що позивачем та відповідачем 30.01.18 р. було зареєстровано шлюб, згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданим Суворовським районним у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГУЮ в Одеській області. [INFO] [PERSON] народила сина - [PERSON] . Через певний час після реєстрації шлюбу сімейне життя не склалося. 3 початком воєнного вторгнення подружжя фактично проживає окремо. До мобілізації в березня 2023р. [PERSON] фактично проживав м.Одеса. [PERSON] разом з дитиною проживають м. Ужгород. В зв`язку з різним баченням майбутнього щодо спільного місця проживання фактично шлюбні відносини з квітня 2022р. між подружжям припинені. Спільне господарство не ведеться. Наміру проживати разом жоден з подружжя немає, до такого висновку подружжя прийшло обопільно після двох років проживання окремо життя та навколишній світ. За таких обставин шлюбні відносини не можуть бути поновлені в жодному разі. Між подружжям досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні сина, про що свідчить нотаріального посвідчений договір. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] проживає разом з матір`ю, при цьому батько має право бачитись з ним в порядку, передбаченому зазначеним договором. Подружжя в договорі обумовило, що батько, який проживає окремо, щомісяця сплачує матері на утримання сина 3000 (три тисячі) гривень. Дана заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини після розірвання шлюбу не будуть порушені. Будь-які спори стосовно майна або інших питань відсутні. Процесуальні дії по справі, заяви сторін Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 04 березня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за [PERSON] та [PERSON] , про розірвання шлюбу за заявою подружжя . Постановлено розгляд справи проводити в порядку окремого провадження. У судове засідання 26.03.2024 заявники не з`явилися, при цьому в заяві зазначають, що просять розгляд справи проводити без їх участі. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності заявників, що відповідає вимогам ч.3 ст. 211 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що 30.01.2018 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який був зареєстрований Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що складено відповідний актовий запис №83. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка « [PERSON] », дружини - « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 30.01.2018 року. З копії свідоцтва про народження серія народження [NUMBER] від 28.07.2017 року вбачається, що [INFO] народився [PERSON] , його батьками записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] . 14.02.2024 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про участь у вихованні дитини, згідно якого сторони погодили наступне: місцем проживання дитини визначили місце проживання матері: [ADDRESS] ; сторони домовились, що батько, щомісячно до 25 числа, починаючи з дати укладення цього договору, перераховує матері кошти (аліменти) у розмірі 3 тисячі гривень на утримання дитини. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Застосовані норми права, позиція суду та оцінка доводів Згідно зі ст.\~21\~СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст.24, ст.25\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56\~СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з положеннями ст. 109 Сімейного кодексу України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Згідно з п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 109 СК( 2947-14 ) подружжя має право подати письмовий договір, в якому передбачити: з ким з них будуть проживати діти; яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо; умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Крім того, подружжя подає до суду договір про розмір аліментів на дитину (дітей). Судам слід перевіряти дотримання нотаріального посвідчення такого договору. У ньому сторони передбачають способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину тим з них, хто проживає окремо від дитини. Сторони передбачають у договорі також порядок, умови та форми (грошова і (або) натуральна) надання утримання одним з батьків. При розірванні шлюбу за спільною заявою подружжя, яке має дітей, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подачі заяви, якщо її не відкликано хоча б одним із подружжя. Відповідно до ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Враховуючи вищенаведене та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, а відтак укладений між заявниками шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved