Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

В червні 2023 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила виключити відомості про батьківство [PERSON] із актових записів про народження [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зобов`язавши орган ДРАЦС внести відповідні зміни про це до актових записів про народження цих дітей. Вказувала, що 05 листопада 2019 року уклала шлюб з [PERSON] , який перед тим перебував юридично у шлюбі з [PERSON] в період з 10 вересня 2007 року по 29 липня 2016 року, хоча фактично позивачка з [PERSON] почали спільно мешкати однією сім`єю з 2013 року. Після його смерті в травні 2022 року вона звернулася до нотаріуса за оформленням спадщини, але з`ясувалося, що [PERSON] записаний батьком у зазначених дітей, хоча з колишньою дружиною [PERSON] він вже не мав ніяких відносин. З`ясовуючи це питання вона у неї взнала, що [PERSON] був записаний їх батьком, так як на час народження дітей шлюб ще не був розірваний. Вказуючи, що відомості про батьківство чоловіка в актових записах про народження чужих дітей заважає належним чином оформити спадщину після його смерті, оскільки ці діти безпідставно претендують як неповнолітні на спадщину її чоловіка, просила позов задовольнити. Ухвалою суду від 07 червня 2023 року відкрито провадження в загальному порядку. Ухвалою суду від 14 лютого 2024 року завершено підготовче провадження. На засідання з розгляду справи позивачка не з`явилася, про час та місце була повідомлена належним чином, надала заяву з проханням здійснити розгляд справи без її участі та задовольнити позов. Відповідачка до судового засідання не з`явилася, про час та місце засідання повідомлялася шляхом направлення повідомлення за місцем реєстрації, будь-яких заяв чи повідомлень не подала. Представник третьої особи надала суду заяв з проханням здійснити розгляд справи без їх участі. Суд, дослідивши докази та матеріали справи, прийшов до наступних висновків. В період з 10 вересня 2007 рок [PERSON] , [INFO] , перебував у шлюбі з [PERSON] , який був розірваний рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 29 липня 2016 року. За час шлюбу в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . 05 листопада 2019 року між позивачкою та [PERSON] був укладений шлюб, але [INFO] він помер - загинувши в бойових діях, захищаючи Україну від нападу збройних формувань російської федерації. При цьому, в зазначеному рішенні суду про розірвання шлюбу було встановлено, що вони не мешкали вже спільно більше 7-ми років. В той же час, після смерті свого чоловіка та оформленні спадкових справ у приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Ємельянової Н.В. вона дізналася, що відповідно до відомостей реєстру актів цивільного стану він значиться ще батьком двох дітей. Так, згідно актового запису № 13 від 16 квітня 2014 року про народження [PERSON] , вчиненого Пересадівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, вона народилася [INFO] в с. Пересадівка цього ж району, її матір`ю записана [PERSON] , [INFO] , батьком - [PERSON] , [INFO] . В актовому записі зазначено, що він був вчинений тільки за заявою матері і батьківство записаний на підставі свідоцтва про шлюб, а також зауважено, що відомості про громадянство та місце проживання батька не надані і документально не підтверджені. Також, відповідно до актового запису № 272 від 12 листопада 2016 року про народження [PERSON] , вчиненого Ренійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, він народився [INFO] в м. Рені Ренійського району Одеської області, його матір`ю зазначена [PERSON] , [INFO] , а батько - [PERSON] . [INFO] . В актовому записі також записано, що запис про народження здійснено тільки за заявою матері, а запис про батьківство - виходячи зі свідоцтва про шлюб, хоча відомості про громадянство та місце проживання батька, як і будь-яких документів про це не надано. Частиною 1 статті 122 СК України визначено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. При цьому, статтею 137 СК України передбачені випадки оспорювання батьківства після смерті особи, яка записана батьком дитини, зокрема якщо через поважні причини особа не знала про те, що записана батьком дитини, і померла, оспорити батьківство можуть її спадкоємці: дружина, батьки та діти (ч. 3). До вимоги про виключення запису про особу як батька дитини з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується (ч. 4). Також, пунктом 12 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам, з метою правильного й однакового застосування судами законодавства в цій сфері правовідносин, звернуту увагу, що Статтею 137 СК передбачено можливість оспорювання батьківства й після смерті особи, записаної батьком дитини. Якщо така особа померла до народження дитини, оспорити батьківство мають право спадкоємці цієї особи за умови подання нею за життя заяви нотаріусу про невизнання свого батьківства. У разі настання смерті особи після оспорення нею свого батьківства в суді її спадкоємці можуть підтримати позовну заяву відповідно до положень ст. 37 ЦПК про процесуальне правонаступництво в цивільних справах. Коли ж померла особа не знала про те, що її записано батьком дитини, оспорити батьківство вправі її спадкоємці першої черги за законом, названі у ст. 1261 Цивільного кодексу України: дружина, батьки й діти. У зазначених випадках батьківство оспорюється шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про померлу особу як батька з актового запису про народження дитини. Для цих вимог позовну давність не встановлено. Згідно з вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочерiння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записi цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану є підставою для внесення таких змін. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі статтею 80 СК України ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Також, відповідно до 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. При цьому, в ч. 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Беручи до уваги, що рішенням суду при розірванні шлюбу між [PERSON] та [PERSON] було встановлено, що до подання позову до суд вони не мешкали спільно та не мали шлюбно-сімейних відносин близько 7-ми років, тобто з 2009 року, а реєстрація народження дітей [PERSON] та [PERSON] була вчинена тільки їх матір`ю з пред`явленням свідоцтва про шлюб і без пред`явлення документів [PERSON] , то з цих даних слід зробити висновок, що він не є їх біологічним батьком. Таким чином позов підлягає задоволенню і до актових записів цивільного стану про народження дітей слід внести зміни про виключення про його батьківство, що передбачено ст. 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану". За положеннями ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір, сплачений останньою при поданні прозову в розмірі 1073 грн 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved