Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

У грудні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Білківської сільської ради про позбавлення батьківських прав. Позов вмотивовано тим, що вони з відповідачкою є колишнім подружжям. Від спільного подружнього життя у них народилося двоє спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що рішенням Іршавського районного суду від 11 січня 2022 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі по 2000 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Однак, сплатила тільки частину аліментів, станом на 16.01.2023 заборгованість за 2021 рік становить 10451,61 грн; за 2022 рік 58451,61 грн; за 2023 рік 57951,61 грн. Крім оплати аліментів жодної іншої участі у вихованні та утриманні дітей відповідачка не бере, не відвідує навчальні заклади, не займається лікуванням та навіть не виявляє бажання бачити дітей, не відповідає на їхні телефонні дзвінки та жодним іншим чином не допомагає. Вважає, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, не бере жодної участі у вихованні, навчанні та утриманні дітей. Дії відповідачки є свідомими так як вона на даний час проживає за кордоном, має роботу та має можливість брати участь у вихованні дітей, однак її постійні ухилення від материнських обов`язків змушують звернутися до суду з позовом про позбавлення її материнських прав. Її поведінка негативним чином впливає на розвиток дітей, тому що вони неодноразово намагалися поговорити з нею, просили підтримки та допомоги, але вона ухиляється від даного обов`язку. З моменту розлучення відповідачка не бачилася з дітьми, взагалі їх не відвідує, хоча має можливість бачитися. Участі у вихованні дітей не бере, не цікавилася щодо успішності дітей у школі та дитячому садочку. Не цікавиться та не турбується про їх успішність і зараз, коли вони вже навчаються у школі. Діти перебувають на його повному утриманні. Також органом опіки та піклування Білківської сільської ради було надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, який він вважає необгрунтованим та повним. Відтак, оскільки мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, то з посиланням на приписи ст.164 СК України, просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та стягнути з нього судовий збір. Відзиву на позов відповідачка [PERSON] не подавала. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Від представника позивача адвоката Зейкан Г.І. надійшла заява про розгляд даної справи у відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі, не заперечують щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Білківської сільської ради у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення виходячи з наступного. Так, відповідно до приписів ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.11,12). Рішенням Іршавського районного суду від 26.11.2021 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.15-16). Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів АСВП №69241593 залишок заборгованості [PERSON] за 2023 рік станом на 16.01.2023 становить 57\~951,61 грн., за 2022 рік станом на 01.01.2023 становить 58451,61 грн та за 2021 рік станом на 31.12.2021 становить 10451,61 грн. (а.с.17 - 19). Як вбачається із пояснень [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , такі пояснили, що проживають в с. Імстичево та являються сусідами [PERSON] з якою на даний час проживають онуки [PERSON] та [PERSON] , з квітня 2021 року їхня мама їх не провідувала і не цікавилася (а.с.20). Згідно довідки №74 від 08.09.2022, виданої керівником ЗЗСО, вбачається, що мама учениці 4-Б класу [PERSON] за час навчання у даному закладі, зі слів класного керівника, не цікавилася успіхами у навчанні дитини та на батьківські збори не з`являлася (а.с.21). Як вбачається з довідки №21 від 13.09.2022, вбачається, що син [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , дійсно відвідує Луківський заклад дошкільної освіти. Приводить і забирає із закладу дитину бабуся [PERSON] (а.с.22). Відповідно до характеристики, виданої директором Імстичівського ЗЗСО, [PERSON] , [INFO] опікуються батько, бабуся, тітка. Дитина завжди охайна, доглянута, добре вихована. Систематично відвідує школу (а.с.23). Згідно характеристики виданої виконкомом Імстичівської сільської ради, [PERSON] народився та проживає на даний час в с. Імстичово, разом з своїми двома неповнолітніми дітьми та своїми рідними. З 2012 року до початку 2021 року проживав разом з дружиною та двома неповнолітніми дітьми в с. Білки. Розлучений. Являється підприємцем. За характером спокійний, врівноважений, доброзичливий, працьовитий. До вживання алкоголю та наркотиків ставиться негативно. Користується повагою у своїх сусідів та жителів села. Він та його сім`я до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувалися (а.с.25). Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] , мешканця [ADDRESS] , матеріально-побутові умови проживання [PERSON] задовільні, діти доглянуті, допомогу у вихованні дітей надає бабуся, яка народила та виховала п`ятеро дітей і має звання «Мати-героїня» (а.с.26). Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Білківської сільської ради від 07.09.2023 року № 06-02/1441, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 27). Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Також слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суд повинен зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. За наведених обставин, суд констатує, що відповідачка [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] впродовж тривалого проміжку часу, так як не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти. На думку суду поведінка відповідачки свідчить про те, що змінити таку поведінку матері у кращу сторону неможливо і про наявність вини у її діях щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків. А отже наявні правові підстави для застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав, і це не суперечитиме інтересам дитини. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що пред`явлений позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1073,60 грн., сплаченого позивачем судового збору.

Outcome: approved