Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

У січні 2024 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого позивач просив суд: стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за договором про споживчий кредит № 2134733 від 14.07.2021 в розмірі 41 200,00 грн. та судовий збір. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 14.07.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів у позику № 2134733 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». 08.02.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен Інвест України» було укладено Договір факторингу № 1-08022022, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «Росвен Інвест України» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Росвен Інвест України» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до вказаного реєстру ТОВ «Росвен Інвест України» набуло права вимоги до відповідача в сумі 41 200 грн., з яких: 15 000,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 26 200 грн. - сума заборгованості за відсотками. У зв`язку із чим позивач просить позов задовольнити з підстав викладених ньому. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.02.2024 року було відкрито провадження у даній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, в позовній заяві, позивач просив суд провести розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач у судовому засіданні позов визнала у частин тіла кредиту, проте заперечувала щодо розміру визначених у позовній заяві відсотків. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, та визнавалось відповідачкою в судовому засіданні, що 14.07.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір № 2134733 про надання коштів на умовах споживчого кредиту за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 15 000 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків 1,90 % на день, на строк 30 днів з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів до 13.08.2021 року, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів, який підписаний шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку , визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронним підписом одноразовим ідентифікатором М818 14.07.2021 о 14:17:40. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Публічна пропозиція (оферта) у розумінні статей 641, 644 ЦК України визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору, однак всі інші істотні умови які є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди, зазначено в Індивідуальній частині договору про надання фінансового кредиту - Кредитному договорі. Відповідно до п.1.2 Договору на умовах, встановлених Договором, товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Тип Кредиту - Кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 15 000,00 грн. Згідно п. 1.3. Кредитного договору, строк кредиту 30 днів. Відповідно до п. 1.4. Типи процентної ставки-фіксована. 1.4.1. Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: - у межах строку кредиту, вказано в п. 1.3 цього Договору, якщо не виконанні умови застосування зниженої процентної ставки; - у межах нового строку кредитування, якщо відбулась пролонгація за ініціативою Клієнта, відповідно до п. 4.1 Договору ; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась авто пролонгація, відповідно до п. 4.2. Договору. 1.4.2. Знижена процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується відповідно до визначених умов в договорі. При цьому, згідно п .1.5. Кредитного договору Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладання Договору складає: - за стандартною ставкою 24079,41%: річних; - за зниженою ставкою 24079,41% річних. П. 1.6. Кредитного договору, визначено, що орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання Договору складає: - за стандартною ставкою 23 550,00 грн.; - за зниженою ставкою 23 550,00 грн. Згідно Додатку №1 до Договору про надання коштів в умовах споживчого кредиту №2134733 від 14.07.2021, а саме таблиці обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживачів) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредиту визначено, що 1. сума платежу за розрахунковий період складе 23 550,00 грн.; 2. Проценти за користування кредитом складуть 8550,00 грн. 3. Реальна річна процентна ставка складе 24079,41% річних, 4. Реальна вартість кредиту складе 23 550,00 грн. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти, відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотними порушеннями умов Договору, не здійснивши повернення суми наданого йому кредиту і процентів, нарахованих за строк користування кредитом, в повному обсязі або не сплативши взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 08.02.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен Інвест України» було укладено Договір факторингу № 1-08022022, у відповідності до умов якого, ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «Росвен Інвест України» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Росвен Інвест України» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно Витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 1-08022022 від 08.02.2022 право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №2134733 від 14.07.2021 перейшло до ТОВ «Росвен Інвест України», сума заборгованості складає - 41 200 грн., з яких: 15 000 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 26200 грн. - сума заборгованості за відсотками. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020р. у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020р. у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020р. № 127/33824/19. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положенням ст. 611 ЦК України визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно Додатку №1 до Договору про надання коштів в умовах споживчого кредиту №2134733 від 14.07.2021, а саме таблиці обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживачів) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредиту визначено, що 1. сума платежу за розрахунковий період складе 23 550,00 грн.; 2. Проценти за користування кредитом складуть 8550,00 грн. 3. Реальна річна процентна ставка складе 24079,41% річних, 4. Реальна вартість кредиту складе 23 550,00 грн. Частиною першою статті 612 ЦК України визначено: боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно з ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд приходить до висновку про укладення кредитного договору між сторонами, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем який набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором за договором відступлення прав вимоги. Як вбачається з кредитного договору, він підписаний електронним підписом Позичальника, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки, з зазначенням адреси її проживання, паспортних даних, РНОКПП, а крім того за умовами договору його невід`ємною частиною є Публічна пропозиція (оферта) Товариства на укладення договору кредитної лінії за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайтах Товариства. Отже з цього можна зробити висновок, що відповідачка була належним чином ознайомлена з умовами кредитного договору. Окрім того, між сторонами підписано паспорт споживчого кредиту, в якому вказані усі умови кредитування. Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Вказані висновки щодо застосування ч. 1 ст. 1050 та ст. 625 ЦК України у їх взаємозв`язку викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018р. у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018р. у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018р. у справі № 202/4494/16-ц, від 04 лютого 2020р. у справі № 912/1120/16. Отже, оскільки, умовами кредитного договору, визначено строк кредитування 30 днів, тобто до 13.08.2021, тому позивач має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 13.08.2021, Після закінчення строку дії договору у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, а тому заборгованість по нарахованих процентах за користування позикою у розмірі 26 200,00 грн. розрахована позивачем, виходить за межі строку, на який видався кредит. Окрім того, п. 1.6. Кредитного договору, визначено, що орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання Договору складає: - за стандартною ставкою 23 550,00 грн.; - за зниженою ставкою 23 550,00 грн. Також, згідно Додатку №1 до Договору про надання коштів в умовах споживчого кредиту №2134733 від 14.07.2021, а саме таблиці обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживачів) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредиту визначено, що 1. сума платежу за розрахунковий період складе 23 550,00 грн.; 2. Проценти за користування кредитом складуть 8550,00 грн. 3. Реальна річна процентна ставка складе 24079,41% річних, 4. Реальна вартість кредиту складе 23 550,00 грн. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 23 550,00 грн. (15 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 8550 грн. - проценти за користування кредитом за період з 14.07.2021 по 13.08.2021), а тому суд відмовляє у задоволенні іншої частини позовних вимог щодо стягнення з відповідачки на користь позивача 17 650,00 грн. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1536,17 грн. (57,16%) пропорційно до суми задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial