Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 11.01.2024 року до Звенигородського районного суду надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання спільного повнолітнього сина, в розмірі 1/4 частини всіх доходів, щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 04.06.2005 року між сторонами було укладено шлюб. Під час спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] . Батьком дитини записаний [PERSON] . 31.08.2022 року шлюб між сторонами розірвано. Спільний син [PERSON] навчається на 3 курсі ВСП «Тальнівський будівельно-економічний фаховий коледж УНУС» на денній формі навчання за спеціальністю «Інженерія програмного забезпечення». Син навчається на денній формі навчання, а тому не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Відповідач є особою працездатного віку, працює у Звенигородському РВП ГУНП в Черкаській області. Доходів позивачки на утримання сина не вистачає, так як на утриманні ще є спільна донька [PERSON] , [INFO] . Добровільно відповідач коштів на утримання сина не надає, у зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду. Відповідачем подано до суду письмові докази та заяву про визнання позову частково, а саме просить стягувати аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку. Третьою особою пояснень на позов не надано. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 01.02.2024 року було відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 01.03.2024 року відповідачем подано заяву про відкладення судового засідання. 12.03.2024 року відповідачем подано до суду заяву про часткове визнання позову та письмові докази. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. У суді встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 23.11.2005 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Звенигородського районного управління юстиції Черкаської області, [PERSON] народився [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень 23.11.2005 року зроблено відповідний актовий запис за № 157. Батьками дитини записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Згідно довідки від 27.10.2023 року № 328/23 вбачається, що [PERSON] дійсно є студентом 3 курсу ВСП «Тальнівський будівельно-економічний фаховий коледж УНУС» на денній формі навчання за спеціальністю «Інженерія програмного забезпечення». Термін закінчення навчання 30.06.2025 року (а.с.9). Відповідно до рішення Звенигородського районного суду від 31.08.2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.7-8). Згідно витягу № 2631/12-2-04 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб вбачається, що за адресою: [ADDRESS] ,\~зареєстровані:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Відповідно до довідки № 16021 від 11.03.2024 року Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області вбачається, що на виконанні у Звенигородському відділі державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 70429252, відкрите 28.11.2022 року по судовому наказу № 698/577/22 від 16.11.2022 року, виданому Катеринопільським районним судом Черкаської області про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць на утримання сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , починаючи з 11.08.2022 року до досягнення дітьми повноліття. У зв`язку із досягненням повноліття сином [PERSON] , аліменти на даний час стягуються у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін. Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність убатьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених устатті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. За положеннями ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за\~рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8\~ст. 7 СК України\~при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8\~Закону України "Про охорону дитинства"\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 51 Основного Закону - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до положень ч. 8 ст.\~7\~Сімейного кодексу\~України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. У ч. 1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства"\~закріплено, що сім`я є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, на підставі зазначеної норми, відповідач зобов`язаний утримувати сина. Враховуючи, що відповідач є батьком повнолітньої дитини, яка навчається і потребує матеріальної допомоги, а витрати на навчання дітей, після досягнення ними повноліття покладаються на обох батьків незалежно від того, з ким із них проживає дитина, дослідивши докази по справі, враховуючи, що відповідач сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON] , суд вважає можливим визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача в частці, що відповідає 1/6\~частині його доходу, який буде справедливим, співмірним, реальним, достатнім і відповідатиме потребам повнолітнього сина, який продовжує навчання, та платоспроможності самого відповідача, задовольнивши таким чином позов частково. Згідно з п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до вимог ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Відтак, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі \~1211,20 грн. На підставі викладеного та ст. 198-199 СК України,

Outcome: partial