Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому\~просить визнати виконавчий напис №74951, вчинений 31.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. таким, що не підлягають виконанню. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 02.11.2023 з додатку «Дія» вона дізналася про наявність виконавчого провадження №69555116, відкритого за виконавчим написом нотаріуса, яке перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Брандальського Д.С. За допомогою ідентифікатору доступу до Автоматизованої системи виконавчих проваджень, їй стало відомо, що вказане виконавче провадження відкрито на підставі заяви про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса, вчиненого 27.01.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованого в реєстрі за №905. Вважає, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено з грубим порушенням норм чинного законодавства, оскільки вчинений на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчений. Крім того, вказує, що від ТОВ «Авансар» вона не отримувала документів, вимог чи претензій з приводу наявності у неї заборгованості з зазначенням деталізованої суми боргу, та взагалі не була проінформована про наявність у неї заборгованості та її розмір. А тому, вважає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не переконався у безспірності заборгованості. Вказує, що заборгованість по кредиту має спірний характер, а тому виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлий належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ухвали Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26.03.2024, розгляд справи проводиться заочно. Відповідно до п.1 ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі, якщо відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Треті особи в судове засідання не з`явивлись, про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомили. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступне. Ухвалою суду від 14.12.2023 судом витребувано у Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) відомості щодо зупинення діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М., а також належним чином засвідчені копії матеріалів нотаріальної справи, за якими 31.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за №74951. На виконання ухвали суду від 03.01.2024 Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м.Київ) надіслано суду листа, у якому зазначено, що відповідно до наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 31.12.2021 №1920/6 нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. припинено з 31.12.2021. Станом на день надання відповіді, документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса до Київського державого нотаріального архіву не передані, а тому виконати ухвалу суду в частині надання копій документів не вбачається можливим. Позивачем до\~позовної заяви\~додані копії\~документів,\~а саме:\~виконавчий напис, вчинений 31.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрований в реєстрі за №74951; заяву про примусове виконання рішення; постанову про відкриття виконавчого провадження №69555116 від 04.08.2022; постанову про передачу виконавчого провадження №69555116 від 12.07.2023; постанову про прийняття виконавчого провадження №69555116 від 14.07.2023; постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 23.10.2023. Приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенком Є.М.\~31.05.2021\~вчинено виконавчий\~напис,\~який зареєстровано\~в реєстрі\~за №74951,про стягнення з позивача на користь ТОВ «Авансар» заборгованості за кредитним договором №200134766 від 10.05.2016, у розмірі 62112 грн 52 коп. На підставі зазначеного виконавчого напису постановою приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Бершадським С.М. 04.08.2022 відкрито виконавче провадження №69555116. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Брандальського Д.С. від 14.07.2023, останнім прийнято до виконання виконавче провадження №69555116. Надалі, 23.10.2023 постановою приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Брандальського Д.С. звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи [PERSON] . Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з п.п.2.1 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п.3.1 вказаної Глави нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 п.3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документів згідно з Переліком, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З урахування приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості по спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. Як вбачається з наданої суду стороною позивача копії оскаржуваного виконавчого напису, при його вчиненні нотаріус посилається на п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 (далі - Постанова). Однак, вказана Постанова не відносить кредитний договір до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідні зміни до Постанови та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постановою Кабінету Міністрів України за №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», яку в свою чергу Київським апеляційним адміністративним судом постановою від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною, зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів. Таким чином до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п.2 Розділу. Пункт 1 зазначеного Переліку, в чинній на день вчинення виконавчого напису редакції, регламентує, що для одержання виконавчого напису нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом 31.05.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 в редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не може застосовуватися до кредитного договору, по заборгованості за яким вчинено виконавчий напис. За вказаного, приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 31.05.2021 застосував не чинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі. Відтак зазначене свідчить про недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, що є безумовною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи викладене, відповідачем не доведено, що він подав нотаріусу всі необхідні документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. За відсутності засвідченої виписки з рахунка боржника сума нарахованої заборгованості нічим не підтверджується. За відсутності належного повідомлення боржника про розмір заборгованості не підтверджується її безспірність. У зв`язку з неподанням учасником справи без повідомлення причин доказів, витребуваних судом (копій матеріалів нотаріальної справи про вчинення виконавчого напису), суд відповідно до ч.10 ст.84 ЦПК України визнає обставину, на яку посилається позивач, а саме вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису за відсутності належних документів, які підтверджують безспірність заборгованості. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення про наявність такої заборгованості, та чи яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Крім того, як вбачається з копії виконавчого напису, що наявний в матеріалах справи, право вимоги за кредитним договором №200134766 від 10.05.2016, який укладено між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] , до ТОВ «Фінансова компанія «Авансар» перейшло 27.05.2020 на підставі договору відступлення права вимоги №27/05/2020-4. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази переходу права вимоги за вказаним вище кредитним договором до ТОВ «Фінансова компанія «Авансар», що також наводить на сумнів щодо безспірності заборгованості. Згідно зі ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на викладене та враховуючи, що кредитна заборгованість позивача перед відповідачем не є безспірною, виконавчий напис був вчинений на договорі, який нотаріально не посвідчений, що є порушенням вимог ст.87 Закону України «Про нотаріат», Постанови КМУ №1172 від 29.06.1999, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, згідно з ч.1 ст.158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Частиною 7 статті 158 ЦПК України передбачено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. За таких обставин, дійшовши до висновку про необхідність ухвалення рішення про задоволення позову, суд вважає, відповідно до ч.7 ст.158 ЦК України, що заходи забезпечення позову будуть продовжувати діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання даним рішенням законної сили. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 1073 грн 60 коп сплаченого нею судового збору за звернення до суду із позовною заявою, а також 536 грн 80 коп за подання заяви про забезпечення позову. На підставі викладеного, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст.18, 256, 257, 258, 261, 266, 267 ЦК України,

Outcome: approved