Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: Державна інспекція архітектури та містобудування України про зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить суд зобов`язати відповідача припинити експлуатацію будівлі за адресою: [ADDRESS] , до моменту введення будівлі в експлуатацію відповідно до законодавства. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Приватному підприємству «Віталія-Плюс», у якому [PERSON] колись була засновником, раніше належала будівля у вигляді всіх нежитлових приміщень за адресою: [ADDRESS] . На теперішній час вказана будівля належить відповідачу [PERSON] . Зазначені приміщення у будівлі здаються в оренду фізичним особам-підприємцям та іншим суб`єктам господарювання, що займаються легкою промисловістю (шиття одягу та взуття). Одночасно у будівлі перебуває близько 100-150 осіб. Існування вказаного об`єкта, який здається у оренду, порушує чинне законодавство України та, крім цього, створює відверту небезпеку для життя та здоров`я людей з огляду на те, що вказану будівлю всупереч вимог чинного законодавства України не було введено в експлуатацію, і як наслідок, відсутня декларація (або інший дозвільний документ) про готовність такої будівлі до експлуатації. Чинним законодавством України експлуатувати об`єкта будівництва, закінчені, але не прийняті в експлуатацію, заборонено. Активна експлуатація будівлі, що не була введена в експлуатацію, зі значною кількістю орендарів створює ризики для життя та здоров`я таких людей. Крім цього, поруч розташовані житлові будинки та дитячий садок. Експлуатація будівлі, що не введена в експлуатацію, зі швейним виробництвом та порушенням норм пожежної безпеки, прямо загрожує життю та здоров`ю людей, які мешкають поряд, та дітям, які виховуються у дитячому садочку. Експлуатація об?єктів, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об?єкта до експлуатації, вчинені щодо об?єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта - тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот п?ятдесяти до трьохсот п?ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вважала, що незаконні дії відповідача порушують інтереси, як і позивача так і інших осіб, оскільки функціонування такої будівлі є незаконим та небезпечним. Так, функціонування такої будівлі порушує права позивача саме з тих підстав, що вона працює у будівлі, яка знаходиться саме поряд з небезпечною будівлею, стосовно якої подається позовна заява. Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечували в повному обсязі та зазначила, що 19.02.2021 відповідачка [PERSON] стала власницею нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Так, 19.02.2021 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачкою [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень виробничого призначення, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Договір укладено відповідно до ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», а саме: між АТ «АЛЬФА-БАНК», яке було одночасно іпотекодержателем згідно іпотечного договору № 834/19-27/35/8-251, посвідченого 02.10.2008, укладеного з ПП «ВІТАЛІЯ-ПЛЮС» з однієї сторони, та [PERSON] з другої сторони. 22.11.2002 року ПП «Віталія-плюс» придбало об?єкт незавершеного будівництва літ. «А-3» з будівельною готовністю 43%, який розташований за адресою : [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу об?єкту незавершеного будівництва від 22.11.2002 №2443-К. Рішенням сесії Харківської міської ради від 25.04.2007 року за № 73/07 ПП «Віталія-плюс» була надана в оренду земельна ділянка по [ADDRESS] площею 0,3329 га для завершення будівництва адміністративно-промислової будівлі строком до 01.05.2009 року. На підставі вказаного рішення між позивачем - ПП «Віталія-плюс» та Харківською міською радою було укладено договір оренди землі, якій було зареєстровано в ХРФ ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» 14 грудня 2007 року за реєстровим № 440767100102. Після укладання вказаного договору оренди землі та розробки у встановленому порядку проекту завершення будівництва адміністративно-промислової будівлі ПП «Віталія-плюс» звернулось до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю м. Харкова для отримання дозволу на виконання будівельних робіт, який був виданий 18 грудня 2007 року за №07/342. Після отримання вищевказаних документів ПП «Віталія-плюс» за власні кошти завершило будівництво адміністративно-промислової будівлі за адресою: [ADDRESS] загальною площею 1314,8 м. кв. З метою визнання права власності на добудований об?єкт ПП «Віталія-плюс» звернулося до Господарського суду Харківської області. Рішенням суду від 08.07.2008 по справі №29/330-08 позов задоволено, визнано за ПП «Віталія-плюс» право власності на нежитлові приміщення адміністративно-промислової будівлі літ. А-3 за адресою: [ADDRESS] . Як зазначено в рішенні Господарського суду Харківської області суду: «Після отримання дозволу на виконання будівельних робіт від 18.12.2007 № 07/342, виданого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю м. Харкова, Позивач за власні кошти завершив будівництво адміністративно-промислової будівлі, проте отримати документи, які підтверджують право власності на вказану будівлю не в змозі в зв?язку з відмовою Відповідача видати свідоцтво на право власності на вказану будівлю». Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об?єктів станом на 2008 рік регулювались Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об?єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2004 р. № 1243 (чинного на момент закінчення будівництва будівлі, яка є предметом спірних вимог). Та визнання права власності на новостворене майно відбувалось на підставі вимог законодавства, що діяло на той момент. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред?явити позов про визнання його права власності, а відповідно до ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільного права є його визнання. Також, слід зазначити, що підставою для проведення державної реєстрації прав власності на нерухоме майно відповідно до п. 10 додатку № 1 до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно затвердженого наказом Мін?юсту № 7/5 від 07.02.2002 р. є рішення судів, третейських судів про визнання права власності на об?єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об?єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності (яке діяло на момент визнання права власності на будівлю). Таким чином, право власності на адміністративно-промислову будівлю зареєстроване за ПП «Віталія-Плюс» КП «ХМБТІ» 12.08.2008 року на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 08.07.2008 року відповідно до вимог чинного на той час законодавства. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, представник відповідача подала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник третьої особи Державної інспекції архітектури та містобудування України в судове засідання не з`явився, подав до суду письмові пояснення, в яких зазначено, що Державна інспекція архітектури та містобудування України не є органом, уповноваженим на здійснення державного архітектурно-будівельного контролю щодо об`єкту будівництва розташованого за адресою: [ADDRESS] . Крім того зазначено, що до спірних правовідносин слід застосовувати нормативно-правові акти, що діяли на час виникнення таких правовідносин, зокрема, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів регулюється Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2004 р. N 1243; та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 № 7/5, (чинного на день реєстрації адміністративно-промислової будівлі), згідно з яким реєстрації підлягають права власності тільки на об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, яке проводить реєстрацію права власності на ці об`єкти. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Згідно з Договором № 2443-К від 22.11.2002 року Приватне підприємство «ВІТАлія Плюс» придбало об`єкт незавершеного будівництва літ. «А-3» з будівельною готовністю 43%, який розташований за адресою : [ADDRESS] (а.с. 21-22). З метою визнання права власності на добудований об`єкт ПП «ВІТАлія Плюс» звернулося до Господарського суду Харківської області. Рішенням суду від 08.07.2008 по справі №29/330-08 позов задоволено, визнано за ПП «ВІТАлія Плюс» право власності на нежитлові приміщення адміністративно-промислової будівлі літ. А-3 за адресою: [ADDRESS] . Зокрема, вказним рішенням суду встановлено, що: «рішенням сесії Харківської міської ради від 25.04.2007 року за № 73/07 позивачу була надана в оренду земельна ділянка по [ADDRESS] площею 0,3329 га для завершення будівництва адміністративно-промислової будівлі строком до 01.05.2009 року. На підставі вказаного рішення між позивачем ПП „ВІТАЛІЯ-ПЛЮС та відповідачем - Харківською міською радою було укладено договір оренди землі, якій було зареєстровано в ХРФ ДП „Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України 14 грудня 2007 року за реєстровим № 440767100102. Після укладання вказаного договору оренди землі та розробки у встановленому порядку проекту завершення будівництва адміністративно-промислової будівлі позивач звернувся до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю м. Харкова для отримання дозволу на виконання будівельних робіт, який був виданий 18 грудня 2007 року за № 07/342. Після отримання вищевказаних документів позивач за власні кошти завершив будівництво адміністративно-промислової будівлі за адресою: [ADDRESS] загальною площею 1314,8 м. кв. Проте отримати документи, які підтверджують право власності на вказану будівлю позивач не взмозі, в зв`язку з відмовою відповідача видати свідоцтво на право власності на вказану вище будівлю» (а.с. 10-12). Рішення набрало законної сили 21.07.2008 року. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 19.02.2021 [PERSON] стала власницею нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , на підставі Договору купівлі-продажу від 19.02.2021 року (а.с. 23-24). Судом також встановлено, що між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень виробничого призначення, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Договір укладено відповідно до ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», а саме: між АТ «АЛЬФА-БАНК», яке було одночасно іпотекодержателем згідно іпотечного договору № 834/19-27/35/8-251, посвідченого 02.10.2008, укладеного з ПП «ВІТАЛІЯ-ПЛЮС» з однієї сторони, та [PERSON] з другої сторони. Враховуючи викладені обставини, до спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд застосовує нормативно-правові акти що діяли на час виникнення правовідносин. Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів регулюється Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2004 р. N 1243 (чинного на момент прийняття рішення Господарського суду). Цей Порядок визначає основні вимоги та умови прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів незалежно від джерел фінансування їх будівництва. Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації об`єктів нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту будівель і споруд як житлово-громадського, так і виробничого призначення, інженерних мереж та споруд, транспортних магістралей, окремих черг пускових комплексів (далі - закінчені будівництвом об`єкти), їх інженерно-технічного оснащення відповідно до затвердженої в установленому порядку проектної документації, нормативних вимог, вихідних даних на проектування. Пунктом 27 Порядку визначено, що за результатами роботи державної приймальної комісії складається акт про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, форма якого затверджується Мінрегіонбудом. Акт державної приймальної комісії підлягає затвердженню у 15-денний строк органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування, що утворив цю комісію, та реєструється в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, яка видала дозвіл на виконання будівельних робіт. Відповідно до статті 331 Цивільного кодексу України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною другою визначено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до пункту 1.6. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 № 7/5 (далі Тимчасове положення), (чинного на день реєстрації адміністративно-промислової будівлі) реєстрації підлягають права власності тільки на об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, яке проводить реєстрацію права власності на ці об`єкти. Пунктом 2.1 Тимчасового положення передбачено, що для реєстрації виникнення, існування, припинення прав власності на нерухоме майно та оформлення прав власності на нерухоме майно до БТІ разом із заявою про реєстрацію прав власності подаються правовстановлювальні документи (додаток 1), їх копії (нотаріально засвідчені), а також інші документи, що визначені цим Положенням. Відповідальність за достовірність та повноту інформації у документах несе власник (власники) нерухомого майна. Згідно пункту 10 Додатку 1 Тимчасового положення до переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна відноситься рішення судів, третейських судів про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об`єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності. Частиною 4\~ст.\~82\~ЦПК України\~визначено,\~що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, право власності на адміністративно-промислову будівлю зареєстровано за Приватним підприємством «ВІТАлія-Плюс» КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 12.08.2008 на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 08.07.2008 відповідно до вимог чинного на той час законодавства. Відповідно до статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Ця норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. У частині 1 статті 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення. Згідно з положеннями ст.\~81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК\~України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст.\~89\~ЦПК\~України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.\~\~Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позивачем не доведено, факт користування нежитловими приміщеннями виробничого призначення, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , власником яких є [PERSON] , всупереч вимогам законодавства, як і не доведено наявність порушених прав і законних інтересів позивача. Відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові і не потребує перевірки обраного позивачем способу захисту і правової оцінки по суті спору. Відповідна правова позиція міститься в\~постанові КГС ВС від 29 серпня 2023 року у справі № 910/5958/20. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed