Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу зареєстрованого 27.10.2001 Нижньояблунською сільською радою Турківського району Львівської області, актовий запис №12. Позовна заява обґрунтована тим, що позивач перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем. Сімейне життя з відповідачем не склалося не зійшлися характерами. На цей час проживають разом. Подружні стосунки не підтримують. Подальше сімейне життя та збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам позивача. Строк на примирення просить не надавати. Спірного майна не мають. Після розірвання шлюбу дитина проживатиме з позивачем. Прізвище на дошлюбне позивач змінювати не бажає. Судові витрати позивач залишає за собою. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 01.02.2024 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам наданий час для подання заяв по суті. Сторони, належним чином повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з`явились. Позивач подала заяву про підтримання позовних вимог. Проти строку на примирення категорично заперечує. Повідомила, що дитина після розірвання шлюбу проживатиме з нею. Прізвище на дошлюбне змінювати не бажає. Судові витрати залишає за собою. Питання утримання дитини відповідачем буде вирішено у добровільному порядку. Проти винесення заочного рішення не заперечує, справу просить розглянути без її участі, Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив до суду не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. Так, матеріалами справи встановлено, що сім`я розпалася повністю, не може бути збережена і позовні вимоги підлягають задоволенню. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27.10.2001 у Нижньояблунській сільській раді Турківського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим Нижньояблунською сільською радою Турківського району Львівської області, актовий запис №12. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що дитина після розірвання шлюбу проживатиме з нею. Сімейне життя сторін не склалося, не зійшлися характерами, проживають в одному будинку, однак подружні стосунки фактично припинені. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом достовірно встановлено, що сторони створити міцної сім`ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинилися. У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року встановлено, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як вбачається з матеріалів справи сторони на даний час шлюбні відносини не підтримують та відновлювати не збираються, а тому подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Спір про розподіл майна, що є спільною власністю на даний час не заявлений. Позивач заявила, що дитина [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу проживатиме з нею. Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Статтею 113 Сімейного кодексу передбачено, що особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач про зміну прізвища на дошлюбне не заявила. Про розподіл судових витрат не заявлено.

Outcome: approved