Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

У січні 2024 року АТ «Сенс Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 617725904 у розмірі 189813,09 гривень. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 16.04.2023 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] була укладена Угода про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 617725904, відповідно до умов якого Банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору, останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від Банку інформації. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 17.07.2023 року заборгованість за кредитним договором становить 189813,09 гривень. 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022 року. З метою досудового врегулювання спору 16.04.2023 року на адресу позичальника направлено Досудову вимогу щодо усунення порушень. Дану вимогу залишено відповідачем без реагування. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем кредитних зобов`язань просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором №617725904 у розмірі 189813,09 гривень та судові витрати по справі. Ухвалою суду від 16.02.2023 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 06.03.2024 року відповідач надав на адресу суду відзив на позов, в якому зазначив, що зазначений позов визнає частково в сумі 74\~803,53 гривень. Зазначив, що 01.08.2019 року він підписав в АТ «Альфа-Банк» оферту на укладання Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії без номера, за умовами якої АТ «Альфа Банк» зобов`язався надати кредит з максимально встановленим лімітом кредитної лінії у розмірі 200000,00 гривень, строк кредитування 12 місяців з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору, процентна ставка за користування кредитною лінією встановлена у розмірі 35,99 % річних. Наголосив увагу суду на тому, що угоду з АТ «Альфа Банк» №617725904 він не укладав, документів на підтвердження такої угоди позивачем суду не надані. Зазначив, що під час війни сплачується тільки тіло кредиту та проценти за користування кредитом. Нарахування штрафних санкцій заборонено в період дії воєнного стану відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану». Станом на 28.02. 2022 року ним не повернуто банку сума 74 803,53 гривень, що підтверджується розділами «знято коштів з рахунку», «повернуто коштів на рахунок» у розрахунку заборгованості за період з 01.01.2020 року по 17.07.2023 року, доданого позивачем до позовної заяви. Більше ніяких сум кредитних коштів від позивача з зазначеного часу він не отримував. Зазначив, що сума заборгованості по тілу кредиту у розмірі 80\~822,66 гривень позивачем розрахована невірно, тому невірно розраховані і відсотки за користування кредитом. Згідно з умовами споживчого кредиту від 01.08.2019 року встановлена фіксована процентна ставка в розмірі 35,99 % річних. Навіть враховуючи ті данні, які зазначені позивачем як показники заборгованості за тілом кредиту, позивачем невірно розраховувалась заборгованість по відсоткам по періодам у розмірі 24 448,37 гривень, оскільки, вона завищена і невірно порахована. Позивачем також зазначена вимога про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 84\~542,06 гривень. Заборгованість за поточним тілом кредиту та заборгованість за простроченим тілом кредиту співвідносяться як загальне й окреме. Заборгованість за простроченим тілом кредиту виникає у разі невчасної плати за користування кредитом, яка передбачена умовами договору , не є сама по собі складовою тіла кредиту, а являє собою фактично штрафну санкцію, що застосовується у разі неповернення банку кредиту у термін, передбачений договором., як вбачається з розрахунку заборгованості та виписок по рахунку, банком здійснювалось нарахування та списання комісії за розрахунково-касове обслуговування. Так, за період з 01.01.2020 року по 17.07.2023 рік розмір нарахованої комісії складав 14\~562, 66 гривень, розмір погашеної комісії 14\~562,66 гривень. При цьому, умовами укладеного кредитного договору, а саме: умовами оферти на укладання угоди про надання кредиту, паспортом споживчого кредиту, не визначено умови щодо розміру, порядку нарахування та сплати відповідної комісії. Отже, доказів того, що він при укладанні договору був ознайомлений та погодився з умовами щодо розміру, порядку нарахування та списання комісії за розрахунково-касове обслуговування матеріали справи не містять, як і доказів, що під час дії договору банк повідомляв його як позичальника про зміну умов обслуговування кредиту та обов.язок позичальника здійснювати сплату комісії. Враховуючи, що позивачем в порушення положень ст.81 ЦПК України не правильно розрахована сума заборгованості та тілом кредиту за період з 01.01.2020 року по 17.07.2023 року, тому з наданих розрахунків не можливо встановити суму заборгованості за відсотками. Позовні вимоги позивача можуть бути задоволені тільки в частині заборгованості за кредитом в сумі 74\~803,53 гривень. Також при винесенні рішення по справі просив врахувати той факт, що він є багатодітним батьком. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, а також вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву з проханням розгляд справи проводити з урахуванням наданих у відзиві пояснень. Справу просив розглядати у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. Позивачем в обґрунтування позову зазначено, що 16.04.2023 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] була укладена Угода про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 617725904, відповідно до умов якого Банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. При цьому до позовної заяви додано документи, в яких зазначено,що 01.08.2019 року між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] підписано оферту, відповідно до якої останній запропонував АТ «Альфа-Банк» (АТ «СЕНС БАНК») укласти з ним угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа банк», укладеного між ним та банком. Підставою для укладення цієї угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Оферта містить умови споживчого кредиту: тип кредиту «кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії», ліміт кредитної лінії 15000 гривень, процентна ставка 35,99 % річних, тип ставки фіксована. Окрім того, відповідачем підписано: заяву (акцепт) №248.111 про прийняття пропозиції укласти договір страхування від 01.08.2019 року укласти договір добровільного страхування в порядку та на умовах визначених в пропозиції (оферті), обраний страхувальником. 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022 року. Одночасно, в матеріалах справи наявна інформація, що 16.04.2023 року АТ «Сенс Банк» направив на адресу відповідача вимогу про усунення порушень щодо виконання договірних зобов`язань протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги банку, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, в якій просив достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, укладеним 16.04.2023 року за №617725904, комісії у розмірі 172313,06 гривень. Згідно зі ст.ст.\~526,\~530,\~610, ч.1 ст.\~612 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст. 1055 ЦК України\~кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). За правилами ч. 1\~ст. 627 ЦК України\~відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до\~ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~закріплено право Банку вимагати достроково виконання зобов`язання в цілому у разі невиконання позичальником зобов`язання. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1ст. 76\~ЦПК). Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі\~статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Закріпивши принцип змагальності сторін, гарантує сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні процесуальні можливості з метою захисту їхніх порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів, зокрема й щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до цієї норми кожна сторона та інша особа, яка бере участь у справі, повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а у випадку неможливості стороною подати докази з поважних причин, суд сприяє особі в їх витребуванні, тим самим сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи (ч. 1ст. 84\~ЦПК України). Відповідачем [PERSON] у відзиві зазначено, що він не укладав з позивачем 16.04.2023 Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 617725904, про що зазначає позивач у позовній заяві. Проте позивач не спростував таку позицію та не надав суду доказів, що саме цю Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 617725904 від 16.04.2023 було укладено між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] . Позивачем до позову додано документи, які підтверджують укладання між позивачем та відповідачем Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 01.08.2019 року, а саме анкету-заяву, паспорт споживчого кредиту, розрахунок заборгованості, виписку по рахунку. При цьому суд зауважує, що позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 189813,09 гривень. Проте така сума заборгованості не відповідає сумі заборгованості, яка визначена у розрахунку заборгованості за кредитом. Так у розрахунку зазначено, що заборгованість на початок періоду складає 80288,78 гривень, заборгованість на кінець періоду складає 84542,06 гривень, нараховано за поточний період 4253,28 гривень, що в цілому складає 169084,12 гривень. Будь яких доказів на підтвердження укладання між позивачем та відповідачем Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 617725904 від 16.04.2023, на яку позивач посилається у позовній заяві, позивачем не надано. В постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року, справа № 923/875/19, яку суд враховує при вирішенні спору по суті(ч.4 ст.263ЦПК України), зазначено, що \~Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли\~висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний\~(постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). \~Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 1 ст. 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23 серпня 2016 року у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити,\~чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри". Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином суд зобов`язаній надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, який міститься в матеріалах справи, а також визначити певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до положень\~статті 141 ЦПК України, у разі відмови у задоволенні позову судові витрати, у тому числі судовий збір, покладається на позивача.

Outcome: dismissed