Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів, вказуючи, що 16.01.2021 між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №202528724, предметом якого є страхування транспортного засобу Peugeot Boxer, державний номерний знак [NUMBER] . 03.03.2021 по вулиці Михайла Грушевського в місті Мукачево сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої водій транспортного засобу Peugeot Boxer, державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] рухаючись заднім ходом не переконався, що це буде безпечно та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб Renault Captur, державний номерний знак [NUMBER] . Відповідно до постанови Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 березня 2021 року по справі №303/2008/21 вище вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм транспортного Peugeot Boxer, державний номерний знак [NUMBER] правил дорожнього руху, а саме вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Peugeot Boxer, державний номерний знак [NUMBER] , на момент скоєння вище вказаної ДТП була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №202528724. 10.03.2021 позивач отримав повідомлення про ДТП від власниці пошкодженого транспортного засобу Renault Captur, державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] та заяву про страхове відшкодування. 15.03.2021 представником позивача здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу Renault Captur, державний номерний знак [NUMBER] , про що складено відповідний протокол огляду транспортного засобу. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Позивач вчасно в 10-ти денний термін, передбачений ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» направив свого представника для огляду пошкодженого транспортного засобу Renault Captur, державний номерний знак [NUMBER] , а також здійснив розрахунок страхового відшкодування в порядку, передбаченому чинним законодавством на підставі Аварійного сертифікату №57-D/85/5 з розрахунку вартості матеріального збитку, завданого транспортному засобу від 24.03.2021. Згідно вказаного Аварійного сертифікату №57-D/85/5 з розрахунку вартості матеріального збитку, завданого транспортному засобу від 24.03.2021, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Renault Captur, державний номерний знак [NUMBER] , складає - 11 889 (одинадцять тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять) гривень 48 копійок. Коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу Renault Captur, державний номерний знак [NUMBER] , визначений у відповідності до положень п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, та становить - 0.0. Таки чином, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Renault Captur, державний номерний знак [NUMBER] , приймається рівним вартості відновлювального ремонту та з врахуванням ПДВ становить - 11 889 (одинадцять тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять) гривень 48 копійок. А вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Renault Captur, державний номерний знак [NUMBER] , без врахування ПДВ, складає - 9 907 (дев`ять тисяч дев`ятсот сім) гривень 90 копійок. Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Крім того, відповідно до п. 12.1. ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Згідно полісу обов`язкового страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів №202528724 франшиза передбачена у розмірі - 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок. Розрахунок страхового відшкодування: 11 889.48 : 1.2 - 2 000 = 7 907.90 грн.. де: 11 889 (одинадцять тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять) гривень 48 копійок - вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Renault Captur, державний номерний знак [NUMBER] , з врахуванням ПДВ; 1,2 (20%) - розмір податку на додану вартість; 2000 (дві тисячі) гривень - розмір франшизи, встановленої полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №202528724; 7 907 (сім тисяч дев`ятсот сім гривень 90 копійок) - сума страхового відшкодування, яка підлягає сплаті страховиком на користь потерпілого. 01.06.2021 позивачем складено страховий акт, затверджено розрахунок страхового відшкодування та виплачено страхове відшкодування на користь потерпілого у розмірі - 7 907 (сім тисяч дев`ятсот сім гривень 90 копійок), що підтверджується відповідною платіжною інструкцією. 3 огляду на зазначене, ТДВ СК «Альфа-Гарант» виконало вимоги, передбачені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодувавши у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП майну потерпілого. Тобто, позивач належним чином та в повному обсязі виконав свої зобов`язання за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №202528724. Відповідно до пп. в) п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 березня 2021 року по справі №303/2009/21 встановлено, що відповідач, керуючи транспортним засобом Peugeot Boxer, державний номерний знак [NUMBER] , в порушення вимог пункту 2.10 (а) Правил дорожнього руху України став учасником дорожньо-транспортної пригоди після чого залишив місце ДТП, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП. Таким чином, не потребують доказування обставини про те, що ДТП, яка мала місце 03.03.2021 по вулиці Михайла Грушевського в місті Мукачево сталась із вини відповідача та що останній безпосередньо після вчинення дорожньо-транспортної пригоди залишив місце її вчинення. На підставі пп. в) п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач як страховик, який виплатив страхове відшкодування на користь потерпілого має право подати до відповідача регресний позов у розмірі фактично понесених ним витрат, а саме у розмірі - 7 907 (сім тисяч дев`ятсот сім гривень 90 копійок). Товариство просило стягнути з [PERSON] на користь ТДВ СК «Альфа- Гарант» (р/р [NUMBER] в ПАТ «Укрсиббанк», МФО 351005, код ЄДРПОУ: 32382598) в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі - 7 907 (сім тисяч дев`ятсот сім гривень 90 копійок), витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок, судовий збір у розмірі -3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.02.2024 відкрито провадження по цивільній справі за позовом ТДВ СК «Альфа-Гарант» до [PERSON] про стягнення грошових коштів, визначено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Судом проведено заочний розгляд справи, оскільки встановлено наявність умов, що передбачені ч.1 ст.280 ЦПК України для такого порядку розгляду. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.03.2021 (справа №303/2008/21) встановлено, що 03 березня 2021 року о 15 годині 25 хвилин [PERSON] по [ADDRESS] , керуючи транспортним засобом марки «Peugeot Boxer», реєстраційний номер [NUMBER] , в порушення вимог пункту 10.9 Правил дорожнього руху України (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306), рухаючись заднім ходом не переконався, що це буде безпечно та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб марки «Renault Captur», реєстраційний номер [NUMBER] (водій [PERSON] ). [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб марки «Renault Captur» отримав механічні пошкодження. Правопорушник у судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав. Зазначеною постановою [PERSON] ( [INFO] , мешканця [ADDRESS] , громадянина України) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень. Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.03.2021 (справа № 303/2009/21) встановлено, що 03 березня 2021 року о 15 годині 25 хвилин [PERSON] по [ADDRESS] , керуючи транспортним засобом марки «Peugeot Boxer», реєстраційний номер [NUMBER] , в порушення вимог пункту 2.10 (а)Правил дорожнього руху України (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306), став учасником дорожньо-транспортної пригоди після чого залишила місце ДТП. [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення передбачене статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Правопорушник у судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав, повідомив що залишив місце ДТП, оскільки не побачив зіткнення. Зазначеною постановою [PERSON] ( [INFO] , мешканця [ADDRESS] , громадянина України) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень. З матеріалів справи вбачається, що станом на момент вчинення вищезазначеної ДТП транспортний засіб марки «Peugeot Boxer», реєстраційний номер [NUMBER] був застрахований у ТДВ СК «Альфа-Гарант» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 202528724. 10.03.2021 власник транспортного засобу «Renault Captur» [PERSON] звернулася до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілого. Також 10.03.2021 [PERSON] звернулася до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про страхове відшкодування. З акта огляду колісного транспортного засобу від 15.03.2021 вбачається, що 15.03.2021 проведено огляд транспортного засобу «Renault Captur» за яким встановлено пошкодження транспортного засобу внаслідок ДТП. На підставі аварійного сертифікату 57-D/85/5 з розрахунку вартості матеріального збитку завданого транспортному засобу Renault Captur та ремонтної калькуляції № 57-D/85/5 вартості відновлювального ремонту КТЗ Renault Captur, ТДВ СК «Альфа-Гарант» 01.06.2021 за договором страхування №202528724 ві6 16.01.2021 здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 7907,90 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 01.06.2021 №17399. Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч.1 ст.22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановлену цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до абзацу «в» п.п. 38.1.1 п.38.1 ст.38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Аналіз зазначеної норми Закону дає підстави для висновку, що у страховика виникає право на звернення до суду з позовом в порядку регресу до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу якщо винна особа, яка керувала транспортним засобом, спричинивши дорожньо-транспортну пригоду, самовільно залишила місце пригоди. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.03.2021 (справа №303/2009/21) відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (залишення місця дорожньо-транспортної пригоди). Зазначена постанова [PERSON] не оскаржувалась і набрала законної сили. Зазначена постанова суду у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Суд вважає, що за таких обставини вина [PERSON] в порушенні правил дорожнього руху, які знаходяться в причинному зв`язку з ДТП і його наслідками знайшла своє підтвердження у судовому засіданні. Отже, на підставі вищезазначеного та у зв`язку з тим, що відповідач керуючи транспортним засобом порушив вимоги ПДР України, що призвело до зіткнення з припаркованим транспортним засобом та ставши учасником ДТП, залишив місце пригоди суд вважає, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» має право зворотної вимоги (регресу) до [PERSON] на суму 7907,90 грн., оскільки позивач виплатив страхове відшкодування в розмірі 7907,90 грн. Відповідач будь-яких належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог не надав, а відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, позовна заява ТДВ СК «Альфа-Гарант» до [PERSON] про стягнення грошових коштів є такою, що ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, слід зазначити наступне. Відповідно до ч.ч. 1-3 статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до правових висновків висловлених Верховним Судом у справі №922/1964/21 від 16.11.2022 учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. При цьому, суд приходить до висновку, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Такий висновок суду відповідає правовій позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду викладеної у постанові від 3 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, правовим позиціям Верховного Суду викладеним у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 813/481/18, від 2 жовтня 2019 року у справі № 815/1479/18, від 29 жовтня 2020 року у справі № 686/5064/20,від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19 (провадження №61-21442св19). Водночас суд не може на власний розсуд зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги, який підлягає відшкодуванню. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові у справі №755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020 року. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Судом встановлено, що 14.05.2019 між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та Адвокатським Бюро «Грідін і Партнери» укладено договір про надання правничої допомоги. . На підтвердження повноважень адвоката представником позивача надано ордер серії АІ №1544100, виданий адвокату Білиновій А.В. Адвокатським Бюро «Грідін і Партнери» на підставі договору про надання правової допомоги від 14.05.2019. З детального розрахунку та опису робіт (наданих послуг), виконаних за договором про надання правничої допомоги від 14.05.2019 вбачається, що адвокат Білинова А.В. за дорученням Адвокатського бюро «Грідін і Партнери» надала ТДВ СК «Альфа-Гарант» професійну правничу допомогу по страховій справі № ЦВ/21/1505 у наступному обсязі: - консультація клієнта щодо порядку та строків надання правничої допомоги адвокатом відповідно до погодженого завдання-доручення (період затраченого часу - 1 год., вартість - 1000,00 грн); - підготовчі дії: з`ясування чи мали місце обставини (факти), про які вказує клієнт та якими доказами вони підтверджуються; з`ясування чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин; визначення правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин; збір необхідних доказів на підтвердження позовних вимог; аналіз та вивчення судової практики; визначення підсудності; визначення складу учасників судового процесу; розрахунок ціни позову та розміру судових витрат; написання позовної заяви; копіювання, завірення, зшивання додатків до позовної заяви, підготовка справи до відправки в суд (період затраченого часу - 4 год., вартість - 3000,00 грн). Загальна кількість затраченого часу складає 4 год., що становить розмір винагороди об`єднання у сумі 4000,00 грн. Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката відповідачем не заявлено. Враховуючи вищезазначене, з відповідачки підлягають стягненню витрати позивача на професійну правничу допомогу на підставі ч.3 ст.133 та ст.ст. 137, 141 ЦПК України. Сплачений позивачем судовий збір відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України у сумі 3028,00 гривень також підлягає стягненню з відповідачки.

Outcome: approved