Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

21.02.2024 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що зареєстрували шлюб з відповідачем 04 липня 2015 року. Шлюб зареєстровано Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №203. Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини та ведення спільного госпподарства з відповідачем припинено з жовтня 2021 року по причині відсутності взаєморозуміння, що привело до втрати почуття любові. Шлюб носить формальний характер та суперечить їхнім інтересам. Подальше спільне життя та збереження шлюбу стало неможливим. У зв*язку з викладеним просить шлюб розірвати та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 5\~000 грн щомісяця, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини. Ухвалою судді Ленінського районного\~суду м.\~Дніпропетровська від 26.02.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Сторони у судове засідання не з`явились. Від представника позивача [PERSON] - адвоката Скрипниченко К.Г. 26.03.2024 року надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Від відповідача [PERSON] 26.03.2024 року надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечує щодо їх задоволення. Справу розглянуто у відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У ході судового розгляду встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 04 липня 2015 року. Шлюб зареєстровано Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №203. Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Шлюбні відносини та ведення спільного господарства між сторонами припинено з жовтня 2021 року по причині відсутності взаєморозуміння, що привело до втрати почуття любові. Шлюб носить формальний характер та суперечить інтересам сторін. Примирення та збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 3\~ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Статтею 51 Конституції України\~та згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до\~ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Як роз`яснено в п. 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За приписами ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розлучення та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, розлад у сім`ї є стійким і тривалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги, що подружжя стосунки не підтримує, на цей час разом не мешкає, сумісно господарство не веде, примирення між сторонами неможливе, суд вважає можливим шлюб між ними розірвати. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення аліментів суд виходить з наступного. Батьки зобов*язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, що передбачено ст..180 СК України. Способи виконання батьками обов*язку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними ч.1 ст.181 СК України. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі ч.2 ст.181 СК України. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина-ч.3 ст.181 СК України. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Приймаючи до уваги визнання відповідачем [PERSON] позову у повному обсязі, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення також і позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 5\~000 грн. щомісяця, починаючи з 21.02.2024 року і до повноліття дитини. Крім того, згідно положень статті 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача, а отже з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені судові витрати в сумі 1211 грн. 20 коп., а також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved