Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

В серпні 2023 року позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просила визнати дійсним договір міни нерухомого майна №3194 від 02 грудня 1997 року, укладений на Херсонській товарній біржі «Ізумруд», відповідно до якого вона передала квартиру [ADDRESS] у власність відповідачки, а остання передала їй у власність домобудування із надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . Вказала, що обмін проводився між ними без доплати, при реєстрації договору ними були виконані всі умови договору міни. При укладенні договору користувалися положеннями ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», яким передбачено, що такий договір міни подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Проте на тепер дізналася, що нормами Цивільного кодексу передбачено обов`язкове нотаріальне посвідчення договору міни, тому просила суд визнати договір дійсним. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, а позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про його дату та час повідомлялася, заяв не подала. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 02 грудня 1997 року між позивачкою [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього [PERSON] , та відповідачкою [PERSON] був укладений договір №3194 міни нерухомого майна, відповідно до якого позивачка передала квартиру [ADDRESS] у власність відповідачки, а остання передала домобудування із надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , у власність позивачки. Договір був укладений в письмовій формі на Херсонській товарній біржі «Ізумруд» та зареєстрований там за № 3194 від 02 грудня 1997 року. В той же час позивачці, в теперішній час стало відомо, що для розпорядження будинком потрібно, щоб договір міни нерухомого майна був укладений в письмовій формі та посвідчений нотаріально. Однак, на теперішній час, нотаріальне посвідчення договору міни нерухомого майна неможливе, оскільки відбулися зміни в законодавстві щодо реєстрації права власності на нерухоме майно, а також через те, що місце знаходження відповідачки не відомо та вона за вказаною адресою зареєстрованою не значиться. Статтею 242 ЦК України 1963 року, що діяв на час правочину, до договору міни нерухомого майна застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає із змісту відносин сторін. Відповідно до статті 224 ЦК України 1963 року, який діяв на той час (час укладення договору), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язаний передати майно у власність покупця, а останній зобов`язаний прийняти майно та сплатити за нього обумовлену грошову суму. Право власності на майно, придбане за таким договором настає, відповідно до ст. 128 того ж кодексу, з часу передачі майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що між сторонами відбулася домовленість про міну нерухомого майна. На підтвердження угоди між сторонами був підписаний в простій письмовій формі договір міни №3194 від 02 грудня 1997 року, зареєстрований на Херсонській товарній біржі «Ізумруд». Після укладення договору сторони обмінялися вищевказаним нерухомим майном без доплати. В той же час, нотаріального посвідчення договору міни нерухомого майна не відбулося, що не дає можливості позивачці розпоряджатися ним. Слід відмітити, що постановою Верховної Ради України № 1377-VIII від 19 травня 2016 року «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області був перейменований на Вітовський, а відповідно до постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX у Миколаївській області було утворено Миколаївський район (з адміністративним центром у місті Миколаєві), до складу якого увійшла і Первомайська територіальна громада (із смт. Первомайське Жовтневого району Миколаївської області), а також ліквідовано у Миколаївській області старі районні територіальні утворення, зокрема й Вітовський район. Статтею 227 ЦК України 1963 року, який був чинним на час укладення договору, передбачено, що договір купівлі-продажу (у даному випадку - міни) укладається в письмовій формі та підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню, якщо хоча б одна із сторін є громадянином. Недотримання даної вимоги тягне за собою до недійсності договору (ч.1 ст.47 ЦК України). Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що такий договір підлягає реєстрації у відповідному виконкомі органу місцевого самоврядування (або ж в МБТІ відносно міст та селищ міського типу). Однак сама по собі відсутність такої технічної реєстрації не впливала на момент виникнення права власності на дійсність договору за вимогами ЦК України 1963 року. Згідно з частиною 2 статті 47 ЦК України 1963 року суд може на вимогу однієї із сторін договору визнати дійсною угоду, що потребує нотаріального посвідчення, коли сторони досягли згоди за всіма її істотними умовами і одна сторона ухиляється від нотаріального посвідчення останньої за відсутності передбачених законодавством перешкод для цього. Відповідно до матеріалів справи та змісту вказаного вище договору вбачається, що його сторони узгодили всі суттєві умови угоди, а потім виконали зобов`язання за ним, тому суд вбачає достатньо підстав для визнання дійсним договору міни нерухомого майна. На підставі викладеного,

Outcome: approved