Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-28 00:00:00

У червні 2023 року позивач звернувся в суд до відповідача з зазначеним позовом. Посилався на те, що 11 травня 2021 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1001872597102, відповідно до якого останній видано кредит у розмірі 101000 гривень. Відповідачем умови кредитного договору не виконуються. Станом на 17 січня 2023 року заборгованість відповідача становить 109485 гривень 64 копійки, що складається з: - 69538 гривень 40 копійок - заборгованість за кредитом; - 06 гривень 67 копійок - заборгованість за процентами; - 39940 гривень 57 копійок - заборгованість за комісією. Відповідачу була направлена вимога (повідомлення), проте останній її проігнорувала та заборгованість за кредитним договором не погасила. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06 липня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. З відзиву на позовну заяву представника відповідача вбачається, що вона просить частково задовольнити позов з огляду на наступне. Зазначено, що позивачем не надано суду кредитного договору між сторонами як єдиного документа. На підтвердження укладення кредитного договору позивач додав копію заяви [PERSON] від 11 травня 2021 року про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та копію паспорту споживчого кредиту. Разом з тим, зазначені документи не є належними доказами укладання кредитного договору між сторонами з підстав, зазначених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Крім того, надана позивачем копія паспорту споживчого кредиту також не підтверджує досягнення сторонами згоди щодо умов договору кредитування, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Таким чином, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. [PERSON] за період з червня 2021 року по лютий 2022 року сплатила позивачу 37872 гривні 67 копійок. Таким чином, заборгованість відповідача складає 63127 гривень 33 копійки (101000 - 37872,67 = 63127,33). Позивач не має права здійснювати будь-які нарахування [PERSON] за користування кредитом, оскільки це не було визначено договором. Всі грошові кошти, сплачені відповідачем за кредитом, є погашенням саме тіла кредиту. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 11 травня 2021 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] підписана заява № 1001872597102 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. На підтвердження надання відповідачу кредиту у сумі 101000 гривень стороною позивача надана суду копія платіжної інструкції від 11 травня 2021 року. З позову вбачається, що відповідачем умови кредитного договору не виконуються. Відповідачу була направлена вимога (повідомлення), проте останній її проігнорувала та заборгованість за кредитним договором не погасила. З відзиву на позовну заяву вбачається, що сторона відповідача частково визнає заявлені вимоги в частині отримання [PERSON] кредиту у розмірі 101000 гривень. Зазначає, що в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту останньою було сплачено позивачу 37872 гривні 67 копійок. Разом з тим, сторона відповідача заперечує правомірність нарахування відсотків та комісії за кредитом, посилаючись на те, що надані позивачем заява [PERSON] від 11 травня 2021 року про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту не є належними доказами укладання кредитного договору між сторонами з підстав, зазначених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Крім того, надана позивачем копія паспорту споживчого кредиту також не підтверджує досягнення сторонами згоди щодо умов договору кредитування, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. У матеріалах справи міститься заява [PERSON] від 11 травня 2021 року про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту, які підписані [PERSON] . Зазначене стороною відповідача не заперечується. Розділом «Споживчий кредит» вказаної заяви визначено, що сума кредиту становить 101000 гривень, на строк 24 місяці, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 2,99 %, розмір процентної ставки - 0,01 % річних. У розділі «Графік платежів» визначено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості становить 3019 гривень 90 копійок щомісяця. У матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості за кредитом, з якого вбачається, що заборгованість по процентам розрахована зі ставки процентів у розмірі 0,01 відсоток, як визначено умовами заяви, підписаної відповідачем. Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 11 червня 2021 року по 11 грудня 2021 року відповідачем кожного місяця погашалась сума комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 3019 гривень 90 копійок щомісяця, що також визначено умовами заяви, підписаної відповідачем. Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Стороною відповідача доказів на спростування доводів позивача з приводу підписання [PERSON] заяви та паспорту споживчого кредиту суду не надано. У такому випадку, факт укладення кредитного договору між сторонами є доведеним саме згідно з заявою [PERSON] від 11 травня 2021 року про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспортом споживчого кредиту, що додані позивачем до позовної заяви. Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді відповідачем умови кредитного договору не виконуються, кредит, відсотки за його користування та комісія не повертаються. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Сплата процентів та комісії обумовлені договором і підлягають стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасила суму кредиту. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушила вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Сторона відповідача доказів на спростування викладеного у позовній заяві суду не надала. Станом на 17 січня 2023 року заборгованість відповідача становить 109485 гривень 64 копійки, що складається з: - 69538 гривень 40 копійок - заборгованість за кредитом; - 06 гривень 67 копійок - заборгованість за процентами; - 39940 гривень 57 копійок - заборгованість за комісією. Розрахунок загальної суми заборгованості [PERSON] по кредитному договору станом на 17 січня 2023 року наданий суду і відповідає вимогам закону. Доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем суду не надано. Зокрема, не надано інший розрахунок, який би спростовував нарахування позивача. Таким чином, стягненню з відповідача підлягають зазначені суми за кредитним договором. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає судовий збір в розмірі 2684 гривні.

Outcome: approved