Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитсервіс"звернулося до Царичанського районного суду Дніпропетровської області із позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що 07.02.2022 між ТОВ «Кредитсервіс» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 220207-008. Відповідно до умов кредитного договору, позивач надає відповідачу кредит у розмірі 86 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит позивачу та зробити оплату за користування кредитом на умовах, що передбачені договором. Плата за користування кредитом складає 8,5% у місяць від початкової суми кредиту. Крім щомісячних процентів, стягується разовий процент у розмір 7,5% від початкової суми кредиту. Разовий процент стягується із суми кредиту у день перерахування кредиту на банківський рахунок відповідача. Відповідач, в свою чергу, зобов`язаний повернути кредит та здійснити плату за його користування до 07.02.2023. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надав відповідачу кредитні кошти у передбаченому в договорі розмірі, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №3263 від 07.02.2022 про перерахунок суми кредиту на визначений в кредитному договорі рахунок. Однак, відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором не виконала та станом на 08.08.2023 має заборгованість за кредитом в сумі 295 874,30 грн., з яких: 86 000,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 198 768,05 грн. - прострочена заборгованість за процентами, 11 106,25 грн. - строкова заборгованість за процентами. З метою досудового врегулювання спору позивачем було направлено на адресу відповідачки досудову вимогу, однак заборгованість не була сплачена. Зважаючи на викладені обставини, позивач змушений звернутися за захистом свого порушеного права до суду та просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість у сумі 295 874,30 грн. та розподілити судові витрати згідно із законом. Ухвалою судді від 16.01.2024 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитсервіс" до [PERSON] про стягнення заборгованостіприйнято до свого провадження суддею Костюковим Д.Г., відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено в судове засідання. З метою належного повідомлення відповідачці [PERSON] було направлено рекомендованим повідомленням за зареєстрованим місцем проживання копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження, разом із позовною заявою та додатками, а також судові повістки про виклик до суду, які були повернуті до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", що підвтерджується роздруківкою трекінгу поштового відправлення з офіційного веб сайту Укрпошта. Відповідачка своїм правом на подання відзиву на позов не скористалася. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитсервіс"в судове засідання не з`явився, в позовній заяві прохали проводити розгляд справи у відсутність їх представника та не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи в суді, причини неявки суду не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у її відсутність, будь-яких інших клопотань до суду не надіслала. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 28 березня 2024 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що 07.02.2022 між ТОВ «Кредитсервіс» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №220207-008 (а.с. 7-9). Відповідно до умов кредитного договору, позивач надає відповідачу кредит у розмірі 86 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит позивачу та зробити оплату за користування кредитом на умовах, що передбачені договором. Плата за користування кредитом складає 8,5% у місяць від початкової суми кредиту. Крім щомісячних процентів, стягується разовий процент у розмір 7,5% від початкової суми кредиту. Разовий процент стягується із суми кредиту у день перерахування кредиту на банківський рахунок відповідача. Відповідач, в свою чергу, зобов`язаний повернути кредит та здійснити плату за його користування до 07.02.2023. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надав відповідачці кредитні кошти у передбаченому в договорі розмірі, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №3263 від 07.02.2022 про перерахунок суми кредиту на визначений в кредитному договорі рахунок (а.с. 26). З метою досудового врегулювання спору позивачем було направлено на адресу відповідачці досудову вимогу, однак заборгованість не була сплачена (а.с. 22-25). Відтак, відповідачка не виконує належним чином свої зобов`язання та не дотримується терміну повернення наданого їй кредиту. Згідно з наданим розрахунком (а.с. 27), у відповідача за вказаним кредитним договором станом на 08.08.2023 утворилась заборгованість за кредитом у загальному розмірі 295 874,30 грн., з яких: 86 000,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 198 768,05 грн. - прострочена заборгованість за процентами, 11 106,25 грн. - строкова заборгованість за процентами. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч.1 ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Частинами 1, 2 ст.642 ЦК України передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. В зв`язку із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 року, який набрав чинності 30.09.2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Так, ст.3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону). За змістом ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 статті 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Так, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань кредитного договору відповідачка має заборгованість, яка станом на 08.08.2023 складає 295 874,30 грн. Однак, відповідачкою розмір кредитної заборгованості та її складових не спростовано, контррозрахунку заборгованості суду не надано. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані і підлягають задоволенню. Згідно зі статтею 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З огляду на те, що стороною позивача було надано до суду копію Договору про надання правової допомоги № 25-01/2023 від 25.01.2023, копії форми акту приймання-передачі справ на надання правової допомоги, копію Акт приймання-передачі наданої правової допомоги за Договором про надання правової допомоги № 25-01/2023 від 25.01.2023, копію платіжного доручення № 4581 від 15.06.2023, яке свідчить про сплату позивачем адвокатських послуг у сумі 7000,00 грн., суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивача понесені судові витрати на правничу допомогу у сумі 7000,00 грн. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір у сумі 2 684,00 грн., який був сплачений позивачем при поданні позовної заяви до суду. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved