Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-21 00:00:00

Позивач в грудні 2022 року звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, 13 квітні 2018 року в м.Києві по вул. Столичне шосе сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Рено Меган, яким керував [PERSON] та автомобіля Мерседес-Бенс, яким керував [PERSON] . Внаслідок вищевказаної ДТП було пошкоджено автомобіль Мерседес-Бенс, відповідно рахунку-фактури № 6 від 18.04.2018 року, рахунку-фактури № 18 від 30.05.2018, рахунку-фактури № 26.06/18 від 26.06.2018 року. Відповідно до постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 11.05.2018 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Відповідно до платіжних доручень № 7662 від 02.05.2018, № 11140 від 22.06.2018, № 11915 від 05.07.2018 АТ «Просто-страхування» виплатило страхове відшкодування за ремонт ТЗ Мерседес-Бенс в розмірі 232901 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Уніка» відповідно до полісу № АК/7649441. АТ «Просто-страхування» звернулось до ПрАТ «СК «Уніка» із заявою про відшкодування шкоди. 30.10.2018 р. ПрАТ «СК «Уніка» виплатила АТ «Просто-Страхування» страхове відшкодування в розмірі 100 000 грн. АТ «Просто-Страхування» зазначало, що вказаної суми недостатньо для покриття всіх збитків, яких зазнало АТ «Просто-страхування», а тому він, [PERSON] повинен відшкодувати АТ «Просто-страхування» грошові кошти в розмірі 132901 грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн. Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 03.03.2021 року позов АТ «Просто-Страхування» до [PERSON] про відшкодування шкоди задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь АТ «Просто-Страхування» шкоду, пов`язану з виплатою страхового відшкодування в розмірі 132901 грн., судовий збір в сумі 1993,51 грн., витрати на надання правової допомоги в сумі 3000 грн. Зазначає, що не погоджується з актом огляду транспортного засобу, який було проведено Іноземним підприємством І-АР-СІ. Між пошкодженнями, які отримав транспортний засіб Мерседес-Бенс внаслідок ДТП, та роботою з заміною деталей, які зазначені в рахунках на оплату вартості ремонтних робіт, на підставі яких проведена виплата страхового відшкодування, є суттєві відмінності. Зазначає, що авто - товарознавче дослідження проводиться на підставі «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів». Вказує, що він не був належним чином повідомлений про дату, час та місце огляду транспортного засобу, отже не мав можливості повністю реалізувати своє право, залучити незалежного оцінювача при огляді, тощо. Акт огляду транспортного засобу йому не оголошувався, з ним не погоджувався та відповідно його не підписував. Вважає, що акт огляду транспортного засобу № 128078, складений Іноземним підприємством І-АР-СІ, є неналежним та недопустимим доказом, а тому має бути визнаний недійсним. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О. Ухвалою від 15.12.2022 року по справі відкрито спрощене провадження без виклику сторін. Відповідач отримавши ухвалу про відкриття провадження та позовну заяву з додатками 16.01.2024 року подав відзив на позов. В своєму позові відповідач посилається на те, що ІП «І-АР-СІ» не є належним відповідачем у справі про визнання недійсним акту огляду транспортного засобу, оскільки відповідач не брав участі у складанні цього акту, а лише ознайомився з ним. Відповідач не заперечує факту ДТП 03.04.2018 року, внаслідок чого належний відповідачу автомобіль Мерседес-Бенс д.н. [NUMBER] був пошкоджений автомобілем «Рено Меган» під керуванням водія [PERSON] ,якого визнано винним в даному ДТП. Разом з тим зазначають, що 22.11.2007 р. між ІП «І-АР-СІ» та АТ «Просто страхування» було укладеного договір страхування майнових інтересів ІП-АР-СІ», пов`язаних з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом, зокрема легковим автомобілем Мерседес-Бенс д.н. [NUMBER] № 1700428. Відповідно до п.2.7.2.7 цього Договору, Страхувальник зобов`язаний до усунення (ремонту) пошкоджень, заподіяних в результаті події, що має ознаки страхової, надати Страховику (його представнику) пошкоджений ТЗ для огляду, про що Страховик складає Акт огляду, де фіксуються зазначені пошкодження. Час і місце огляду ТЗ узгоджуються сторонами цього договору. Відповідно до вищенаведеного, складання спірного акту було обов`язком страховика АТ «Просто-страхування», а не ІП «І-АР-СІ». 31.05.2018 року відповідач надав Страховику автомобіля Мерседес-Бенс д.н. [NUMBER] для огляду, по результату якого Страховиком було складено Акт № 128078 від 16.04.2018 року. Окрім того, у наданій позивачем копії спірного акту вказано, що такий акт складений на підставі зовнішнього огляду транспортного засобу працівником головного офісу АТ «Просто-страхування» [PERSON] , на акті проставлена печатка АТ «Просто-страхування», а тому вважають, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, що є підставою для відмови в позові. Питання щодо належності та допустимості Акту та необхідності виклику позивача для укладення такого Акту вже було вирішено Київським апеляційним судом у справі № 752/2503/19 від 17 червня 2022 року, який залишив без змін рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 03.03.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» шкоди пов`язаної з виплатою страхового відшкодування. Також зазначали, що позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки спірний акт датований 16.04.2018 року, судове засідання перше відбулося 16.09.2019 року, а з позовом [PERSON] звернувся лише 21.11.2022 року. Посилалися на ч.4 ст.267 ЦК України та на те, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач вважає, що позивачем подано позовну заяву з питань, що уже були належним чином розглянуті та вирішені у судовому порядку за відсутності інших підстав чи нових обставин при розгляді справи № 752/2503/19 до неналежного відповідача ( про що позивачу було відомо, адже при розгляді справи № 752/2503/19 позивачем у апеляційному провадженні були наведені аналогічні заперечення щодо неналежно складеного акта огляду транспортного засобу до особи, яка і була відповідальна за складання такого акта). Позивачем також було надано нечитабельні копії документів на підтвердження своїх вимог, з яких неможливо встановити зміст таких доказів. Строки на оскарження спірного акту пропущені, відповідач вважає, що позивачем було навмисно подано завідомо безпідставний позов, що є зловживанням позивачем своїми процесуальними правами. Орієнтовний розмір судових витрат відповідача 15 000 грн. Просили суд в задоволенні позову відмовити . Позивач правом подання відповіді на відзив не скористався. Заяви про розгляд справи за участю сторін до суду не надходили, за таких обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи в спрощеному провадженні без виклику сторін за наявними у справі доказами. Дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку. У відповідності до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. 13 квітні 2018 року в м.Києві по вул. Столичне шосе сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Рено Меган, яким керував [PERSON] та автомобіля Мерседес-Бенс, д.н. [NUMBER] яким керував [PERSON] та власником якого є ІП І-АР-СІ. 22.11.2017 року між ІП «І-АР-СІ» та АТ «Просто-страхування» було укладеного договір страхування майнових інтересів ІП «І-АР-СІ», пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом, зокрема легковим автомобілем Мерседес-Бенс, д.н. [NUMBER] . Відповідно до постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 11.05.2018 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 03.03.2021 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» до [PERSON] про стягнення коштів, позовні вимоги задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь ПрАТ «Просто-страхування» страхове відшкодування в розмірі 132901 грн., судовий збір 1993,51 грн., витрати пов`язані з правовою допомогою в сумі 3000 грн. Постановою Київського апеляційного суду від 17 червня 2022 року рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03.03.2021 року залишено без змін. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тобто, в даному випадку судами встановлено, як винну в ДТП особу - позивача по справі, так і правомірність стягнення з позивача Страховиком страхового відшкодування та його розмір. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним акту огляду транспортного засобу № 128078 в своєму позові позивач також посилається на те, що він вважає, що акт огляду транспортного засобу № 128078, є неналежним та не допустим доказом (а.с. 3), слід зазначити, що доказам суд надає оцінку при постановленні судового рішення. Тобто, вказаний акт був доказом у справі про стягнення страхового відшкодування. При цьому акт огляду транспортного засобу № 128078 було складено відповідно до умов договору страхування АТ «Просто-страхування», а не відповідачем.Отже, позивачем не доведено, які його права порушено саме ІП «І-АР-СІ». Суд вважає, що акт огляду транспортного засобу № 128078, не може бути предметом самостійного оскарження в суді, оскільки він був доказом у справі по якій постановлено судове рішення. З огляду на викладене, суд відмовляє в задоволенні позову.

Outcome: dismissed