Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 18 серпня 2021 року між ТОВ «Кредитсервіс» та [PERSON] укладено кредитний договір № 210818-001, який був підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором Т21593. Відповідно до кредитного договору відповідачу були надані кредитні кошти в розмірі 15000,00 грн., зі сплатою відсотків в розмірі, визначеному в кредитному договорі. На банківський рахунок позичальника було перераховано кредитні кошти у розмірі у розмірі 13875,00 грн. з урахуванням стягнутої одноразової комісії за видачу кредиту у розмірі 7,5% що в грошовому еквіваленті 1125,00 грн. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує. Станом на 10 липня 2023 року заборгованість за договором №210818-001\~від 18\~серпня 2021\~рокустановить 28975,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 8750,00 грн., прострочена заборгованість за процентами 19100,00 грн., строкова заборгованість за процентами 1125,00 грн. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 210818-001 від 18 серпня 2021 року у розмірі 28975,00 грн., понесений судовий збір у розмірі 2684,00 грн. та суму сплаченої позивачем правничої допомоги за підготовку та направлення позовної заяви до суду та представництва інтересів позивача у суді, відповідно до Акту № 32 від 09 червня 2023 року до Договору № 25-01/23 від 25 січня 2023 року у розмірі 7000,00грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але в позовній заяві просить розглядати справу за відсутністю представника позивача, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач надав суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає частково, а саме суму тіла кредиту, відотки не визнає. Надав суду квитанції про часткове погашення кредиту. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 18 серпня 2021 року між ТОВ «Кредитсервіс» та [PERSON] укладено кредитний договір № 210818-001 в електронній формі, сума кредиту 15000,00 грн., кредит надано строком до 18 серпня 2022 року, на 12 місяців зі сплатою 18 числа щомісяця по 2375,00 грн. (з яких: 1250,00 грн. погашення тіла кредиту, 1125,00 грн. сплата відсотків), зі сплатою одноразової комісії за видачу кредиту у розмірі 7,5% що в грошовому еквіваленті 1125,00 грн., відсоткова ставка 7,5% в місяць, реальна річна процентна ставка 97,5% річних. В кредитному договорі [PERSON] зазначено номер банківського рахунку [NUMBER] . Відповідно до платіжного доручення №1821 від 19 серпня 2021 року ТОВ «Кредитсервіс» перерахувало [PERSON] на банківський рахунок [NUMBER] грошові кошти в сумі 13875,00 грн. за кредитиним договором № 210818-001 від 18 серпня 2021 року з вирахуванням комісії за оформлення кредиту у розмірі 1125,00 грн. Відповідно до довідки ТОВ «Кредитсервіс» від 10 липня 2023 року, кредитиний договір № 210818-001 від 18 серпня 2021 року підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором Т21593. Відповідно до наданих відповідачем квитанцій, ним було сплачено за кредитним договором № 210818-001 від 18 серпня 2021 року грошові кошти: 20 вересня 2021 року 2375,00 грн., 19 жовтня 2021 року - 2400,00 грн., 09 грудня 2021 року 2350,00 грн., 21 січня 2022 року 2400,00 грн., 11 лютого 2022 року 2375,00 грн. Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 210818-001 від 18 серпня 2021 року заборгованість станом на 10 липня 2023 року складає 28975,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 8750,00 грн., прострочена заборгованість за процентами 19100,00 грн., строкова заборгованість за процентами 1125,00 грн. Сплачені відповідачем грошові кошти: 20 вересня 2021 року 2375,00 грн., 19 жовтня 2021 року - 2400,00 грн., 09 грудня 2021 року 2350,00 грн., 21 січня 2022 року 2400,00 грн., 11 лютого 2022 року 2375,00 грн., враховані позивачем у виписці з особового рахунку за кредитним договором № 210818-001 від 18 серпня 2021 року. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 210818-001 від 18 серпня 2021 року заборгованість станом на 10 липня 2023 року складає 28975,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 8750,00 грн., прострочена заборгованість за відсотками 20225,00 грн. 17 липня 2023 року ТОВ «Кредитсервіс» направив [PERSON] досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № 210818-001 від 18 серпня 2021 року у розмірі 28975,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 8750,00 грн., прострочена заборгованість за процентами 19100,00 грн., строкова заборгованість за процентами 1125,00 грн. У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12\~статті 11 Закону № 675-VIII). За змістом\~статті 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію»,\~ якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Нормою\~статті 639 ЦК України\~передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором позивач виконав своєчасно і повністю, надававши кредиті кошти в повному обсязі. Відповідачем було сплачено за кредитним договором № 210818-001 від 18 серпня 2021 року грошові кошти: 20 вересня 2021 року 2375,00 грн., 19 жовтня 2021 року - 2400,00 грн., 09 грудня 2021 року 2350,00 грн., 21 січня 2022 року 2400,00 грн., 11 лютого 2022 року 2375,00 грн., які були враховані позивачем при розрахунку заборгованості за кредитним договором. Натомість, суд не погоджується з визначеним позивачем розміром прострочених відсотків. Як вбачається з розрахунку заборгованості, позивачем за кожен місяць після закінчення строку дії договору нараховано 1125,00 грн. відсотків. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ринку, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, що склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Сторони договору домовилися, що проценти за користування кредитом нараховуються не в загальному порядку, тобто виходячи з суми кредиту, яким фактично користується позичальник і яка по мірі повернення зменшується, що призводить до зменшення суми процентів, яку цей позичальник повинен сплатити, а в ануїтетному порядку, тобто сума процентів за весь договірний період користування кредитом розбита на рівні місячні платежі впродовж цього періоду. Нарахування процентів в розмірі ануїтетного платежу поза межами строку дії договору суперечить вищезазначеним вимогам законодавства. Пунктом 3.8 Кредитного договору визначено, що у разі, якщо протягом 7 календарних днів з кінцевої дати повного погашення кредиту, що визначається виходячи з терміну кредитування, кредит не був повністю погашений, щомісячна плата за користування кредитом нараховується кожен повний і неповний місяць до моменту повного остаточного погашення позичальником кредиту на умовах договору. Оскільки платою за користування кредитом, згідно ст.ст. 1054 та 1056-1 ЦК України, є проценти, а не конкретна сума, тому ця норма договору підлягає тлумаченню, що поза межами строку дії кредитного договору відсотки підлягають нарахуванню лише на фактичну суму заборгованості по тілу кредиту, яка становить 8750,00 грн., виходячи з передбаченої кредитним договором річної процентної ставки у 97,5 % річних. Судом самостійно визначено суму прострочених процентів за користування простроченою часткою кредиту, яка становить 1219,97 грн. (8750,00 грн. (прострочене тіло кредиту) х 143 дні (від 18 лютого 2022 року (дата прострочення сплати за кредитом) по 10 липня 2023 року (згідно позовних вимог)) х 97,5 % річних), яка і підлягає стягненню. Таким чином, враховуючи викладене, позовні вимоги ТОВ «Кредитсервіс» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 210818-001 від 18 серпня 2021 року станом на 10 липня 2023 року підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 11094,97 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 8750,00 грн., прострочена заборгованість за процентами 1219,97 грн., строкова заборгованість за процентами 1125,00 грн. Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу суд приходить до наступного. В Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 у справі №922/1964/21 викладена правова позиція, в якій зазначено, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позовну заяву підписано адвокатом Павленко С.В., який представляє інтереси позивача ТОВ «Кредитсервіс» на підставі довіреності № 36 віл 18 листопада 2022 року. В матеріалах справи міститься договір № 25-01/2023 про надання правової допомоги, укладений 25 січня 2023 року між адвокатським об`єднанням «Правовий діалог» та позивачем, до якого доданий акт № 32 від 09 червня 2023 року приймання-передачі наданої правової допомоги за цим договором, відповідно до якого позивач сплачує АО «Правовий діалог» за надані послуги з правової допомоги винагороду в розмірі 7000 грн., суть послуг зазначена як підготовка та направлення/подача однієї позовної заяви або апеляційної скарги або касаційної скарги щодо боржника [PERSON] . Також додано платіжну інструкцію переказу коштів про переведення ТОВ «Кредитсервіс» на рахунок АО «Правовий діалог» 7000,00 грн. за оплату правничої допомоги відповідно по акту № 32 від 09 червня 2023 року до договору № 25-01/2023 від 25 січня 2023 року. Проте детального опису виконаних робіт також не надано, крім того, не надано доказів виконання правової допомоги адвокатом, пов`язаність адвоката Павленко С.В. з цим адвокатським об`єднанням. Отже, в задоволенні вимоги представника позивача про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу слід відмовити, як передчасно заявленої. Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд пропорційно до задоволеної частини позовних вимог стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1027,74 грн.

Outcome: partial