Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

Позивач в особі свого представника - [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони з відповідачкою перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають спільну дитину. У зв`язку із тим, що останнім часом вони мають різний погляд на життя, внаслідок чого у сім`ї часто виникають сварки та непорозумінння на побутовому підгрунті, які призвели до втрати почуття любові та взаєморозуміння один до одного, а тому подальше перебування у шлюбі та збереження шлюбних відносин неможливо, а відтак позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 29.01.2024 було відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Представник позивача на електронну пошту суду подав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника. Відповідачка на електронну пошту суду подала заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважав за можливе розглянути справу на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом положень ч. 2 ст. 36 та ст. 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що між сторонами 01.07.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві (а/з № 1331), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Сторони мають спільну малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а/з № 308 ). Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як свідчить викладене позивачем у позові, сторони втратили почуття любові та взаєморозуміння один до одного, а тому подальше перебування у шлюбі та збереження шлюбних відносин неможливо. Відповідачка подала суду заяву, в якій зазначила про визнання позовних вимог. Згідно із ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно із ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved