Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши третьою особою Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Кольчинської селищної ради в якому просив суд: - визначити спосіб його самостійної участі у вихованні малолітньої доньки, шляхом передачі йому на виховання малолітньої дитини (доньки) - [PERSON] , [INFO] ; - визначити місце проживання малолітньої дитини (доньки) - [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовуються доводами про те, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі у якому в них народилась спільна донька - [PERSON] (надалі - Дитина). На підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.0.2019 (справа №303/1948/19) шлюб між сторонами було розірвано, а Дитину залишено на вихованні матері. Однак, за доводами позивача, відповідач самоусунулася від виконання своїх материнських обов`язків та виїхала за кордон на початку 2022 року. Місце проживання Дитини хоч і зареєстровано за адресою проживання матері, але фактично вона проживає з батьком та знаходиться на його утриманні. На підставі ухвали суду від 2 січня 2024 року було відкрито провадження у справі та залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Мукачівської міської ради. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала. Поряд з цим, на адресу суду повернуся конверт з судовою повісткою, з довідки про причини повернення якого вбачається, що адресат відмовився від отримання поштового відправлення. Уповноважені представники третіх осіб також в судове засідання не з`явилася, однак в матеріалах справи містяться їх висновки щодо розв`язання спору. Крім того, уповноважений представник Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Кольчинської селищної ради попередньо подавала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд констатує наступне. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 12.10.2011). Згідно з рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.05.2019 року (справа №303/1948/19), шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, а Дитину залишено на виховання матері. Відповідно до довідки, виданої Виконкомом Кольчинської селищної ради від 18.07.2023 №730, [PERSON] , [INFO] , дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з позовною заявою позивачем також було подано до суду висновок органу опіки та піклування Виконавчого комітету Кольчинської селищної ради від 12.09.2023 №02-9-6/1170 у якому зазначено, що згідно акту обстеження умов проживання дитини за адресою проживання батька встановлено, що умови проживання хороші. Дитина має власну кімнату, в будинку є всі комунікації та меблі. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини Кольчинської селищної ради було заслухано обох батьків. [PERSON] повідомив, що дочка проживає з ним із січня 2022 року, відповідач працює та проживає за кордоном, бачилася з Дитиною після виїзу за кордон декілька разів. [PERSON] на засідання комісії не з`явилася, однак у телефонній розмові підтвердила членам комісії, що з початку 2022 року вона працює та проживає за кордоном. Також мати повідомила, що не забрала Дитину з собою за кордон, оскільки та виявила бажання проживати з батьком. Поряд з цим, [PERSON] заперечила проти встановлення місця проживання Дитини з батьком. Зі згоди батька комісією було заслухано Дитину, яка повідомила, що хоче проживати з батьком. Враховуючи всі обставини, беручи до уваги вік Дитини, її прихильність та бажання проживати з батьком, орган опіки та піклування Виконавчого комітету Кольчинської селищної ради вважає доцільним визначити місце проживання Дитини з батьком. Поряд з цим, органом опіки та піклування Виконавчого комітету Мукачівської міської ради також було надано висновок щодо розв`язання спору від 28.02.2024 року №877/01-36/42-24 у якому зазначено, що зважаючи на вік та фактичне місце проживання Дитини, її прихильність, ставлення до батьків та стан виконання батьками батьківських обов`язків, тривале перебування матері Дитини за межами України, наявність у батька належних умов проживання, виховання та розвитку доньки, а також враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Мукачівської міської ради (протокол №3 від 14.02.2024 року), орган опіки та піклування Виконавчого комітету Мукачівської міської ради погоджується з висновком органу опіки та піклування Кольчинської селищної ради від 12.09.2023 №02-9-6/1170 та вважає доцільним визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з батьком - [PERSON] , [INFO] . Оцінюючи вищевказані обставини справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд також враховує наступне. Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі статтею 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Також, при вирішенні переданого на розгляд суду позову, слід врахувати те, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.91 №789-XII в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Так, рішенням у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) Європейський суд з прав людини, установивши порушення ст.8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін. Європейський суд з прав людини зауважив на тому, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, адже дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків. По відношенню до спірної по справі ситуації слід зазначити, що одним з фундаментальних принципів демократичного суспільства є законність, на яку посилається преамбула до Конвенції. Законність передбачає, серед іншого, що втручання з боку виконавчої влади в права осіб повинне бути предметом ефективного контролю. Цей контроль звичайно здійснюється судовою владою (принаймні, в якості останньої інстанції), оскільки судовий контроль надає найкращі гарантії незалежності, неупередженості і належної правової процедури. Демократичне суспільство характеризується плюралізмом, терпимістю, широтою поглядів. Таким чином, держави мають позитивне зобов`язання із забезпечення процедурних гарантій від свавілля як умову обґрунтованості втручання в права, що захищаються статтею 8 Конвенції. Щоб втручання було визнано «необхідним у демократичному суспільстві», воно повинно бути обґрунтовано «гострою соціальною необхідністю». Причини, що наводяться внутрішніми судами для обґрунтування оскаржених заходів, повинні бути достатніми і стосуватися справи. Приймаючи до уваги вищевказані фактичні обставини справи на предмет їх відповідності зазначеним судом нормам права та судової практики, з урахуванням наявного в матеріалах справи висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету Кольчинської селищної ради від 12.09.2023 №02-9-6/1170 та висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 28.02.2024 року №877/01-36/42-24, суд вважає, що з метою забезпечення якнайкращих інтересів Дитини, місце проживання [PERSON] , слід визначити разом з батьком. Щодо заявленої позивачем вимоги про визначення способу його самостійної участі у вихованні малолітньої доньки, шляхом передачі йому на виховання малолітньої дитини (доньки) - [PERSON] , слід зазначити наступне. Відповідно до приписів частини другої ст 18 Сімейного кодексу України, суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є встановлення правовідношення; зміна правовідношення. За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення (частина перша статті 158 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини другої статті 159 Сімейного кодексу України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Верховний Суд у постанові від 01.04.2020 року по справі №165/2839/17 виснував, що тлумачення зазначених норм дозволяє зробити висновок, відносно того, що будь-хто із батьків може звернутися до органу опіки та піклування для визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. У разі наявності спору про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, зокрема, якщо орган опіки та піклування не визначив способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, не виключається вирішення такого спору в судовому порядку незалежно від того, хто з батьків звертається з позовом (той, хто проживає з дитиною, чи той, хто проживає окремо), і визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, що є ефективним способом захисту та не суперечить закону. Поряд з цим, позивач фактично не просить суд визначити спосіб участі матері у вихованні Дитини, тобто того з батьків хто проживає окремо від Дитини, а бажає встановити власний спосіб самостійної участі у вихованні, що не є ефективним способом захисту, оскільки Дитина проживає разом з ним. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України на відповідача слід покласти обов`язок зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: approved