Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, як органу опіки та піклування, третя особа: Комунальний заклад «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради, про повернення дитини, а саме неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який був відібраний у мами [PERSON] без позбавлення батьківських прав на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 02 серпня 2022 року (по справі № 331/7052/21). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 02 серпня 2022 року позовну заяву Органу опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , до [PERSON] , [PERSON] , треті особи Запорізький міський центр соціальних служб Запорізької міської ради , Комунальний заклад «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради про відібрання дитини у батьків без позбавлення батьківських прав задоволено (справі № 331/7052/21). Відібрано малолітнього [PERSON] , [INFO] , у батьків - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , без позбавлення їх батьківських прав. Причини, які стали підставами для відібрання дитини у мами, згідно вищевказаного рішення, стало неналежне піклування з боку позивача про її дитину, відсутність постійного місця роботи та наявність психічного захворювання, а також позивач на момент ухвалення рішення судом потребувала лікування в умовах стаціонару. Позивач вважає, що на теперішній час причини, які були підставами для відібрання у неї дитини, відпали. При цьому зауважує, що з 24 травня 2022 року працюю у приватного підприємця [PERSON] на посаді менеджера по збуту; з 25 вересня 2022 року переведена на посаду старшого менеджера по збуту. Працює по сьогоднішній день, добре характеризується за місцем роботи. Наразі має постійне місце проживання. Відповідно до акту обстеження умов проживання Відділу по Комунарському району Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 09 жовтня 2023 року, умови проживання за місцем мешкання [PERSON] задовільні, наявні газ, вода та електропостачання, квартира мебльована, є необхідна побутова техніка. Згідно відповіді Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради від 17.10.2023 року, позивачу поставлений діагноз: шизофренія, параноїдна форма, епізодичний перебіг. Стан медикаментозної ремісії. На теперішній час дитина позивачки перебуває за межами України. 04 березня 2022 року син позивача - [PERSON] , був вивезений до Польщі у зв`язку з військовими діями. Позивач стверджує, що змінила своє ставлення до батьківських обов`язків щодо дитини, також покращився стан здоров`я позивача. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд повернути їй неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який був відібраний у неї без позбавлення батьківських прав. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 30 жовтня 2023 року вищевказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.62). Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 11 грудня 2023 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено до судового розгляду по суті (а.с.79-80). У судовому засіданні позивач [PERSON] і представник позивача адвокат Железняк В.К., який діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги № 1320 від 09.11.2023 року (а.с.73), позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача - Органу опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району Романенко О.О. у судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. При цьому, представник відповідача зазначила, що комісією з питань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району було прийнято рішення про доцільність повернення неповнолітнього [PERSON] на виховання в родину матері, [PERSON] . Представник третьої особи - Комунального закладу «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради Дев`ятко І.О. у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог і вважає за доцільне повернути неповнолітнього [PERSON] його мамі, - позивачу по справі. Суд, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення учасників процесу, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 02.08.2022 року відібрано малолітнього [PERSON] , [INFO] , у батьків - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , без позбавлення їх батьківських прав (справа № 331/7052/21) (а.с.20-23). Із змісту листа начальника відділу по Олександрівському району Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської Романенко О. № Б-77 від 12.06.2023 року, неповнолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває на первинному обліку Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, має статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Перебуває у Комунальному закладі «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради. Після повномасштабного вторгнення заклад разом з дітьми евакуйований до Республіка Польща (а.с.42). Відповідно до довідки № 7307 від 10.10.2023 року, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Обласний клінічний заклад з надання психіатрична допомоги» Запорізької обласної ради, під спостереженням нарколога в Комунальному некомерційному підприємстві «Обласний клінічний заклад з надання психіатрична допомоги» Запорізької обласної ради [PERSON] не перебуває (а.с.30). Згідно відповіді Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад з наданні психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради № 4985 від 09.10.2023 року, з грудня 2021 року [PERSON] регулярно звертається до лікаря -психіатра. Двічі, з 14.12.2021 року по 08.01.2022 року та з 15.02.2022 року по 26.02.2022 року перебувала на стаціонарному лікуванні. Неодноразово оглядалася лікарем-психіатром амбулаторно та було рекомендовано прийом підтримуючого лікування (а.с.31). Згідно відповіді Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради № 5129 від 17.10.2023 року, позивачу поставлений діагноз: шизофренія, параноїдна форма, епізодичний перебіг. Стан медикаментозної ремісії (а.с.32). Позивач [PERSON] працює на посаді менеджера по збуту у Приватного підприємця [PERSON] з 24.05.2022 року. З 25.09.2022 року була переведена на посаду старшого менеджера по збуту. Відповідно до наданої характеристики, за час роботи у компанії «ЧП Ганзина К.Г.» на посаді менеджера з продажу телекомунікаційних послуг, крім безпосередніх обов`язків, пов`язаних з обробкою клієнтських запитів та заповненням необхідної документації для продажу товару, брала активну участь в організації виставок та розробці PR-компанії, де виявила себе як кваліфікованого спеціаліста, у зв`язку з чим і була переведена на посаду старшого менеджера по збуту. За якісне виконання своїх обов`язків неодноразово нагороджувалась грамотами та грошовими преміями. Постійно проходить навчальні курси та відвідує професійні конференції. З колегами ввічлива и підтримує дружні стосунки. Працює старанно та відповідально підходить до виконання своїх завдань. Не порушує правила внутрішнього трудового розпорядку, у керівництва має довіру. Відрізняється загальною культурою та високими моральними якостями, що підтверджується характеристикою на ім`я [PERSON] , наданою» ЧП [PERSON] » (а.с.24-25) Відповідно до акту обстеження умов проживання, складеного Відділом по Комунарському району Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 09.10.2023 року, умови проживання за місцем мешкання позивача [PERSON] , а саме за адресою: [ADDRESS] , задовільні, наявні газ, вода та електропостачання, квартира мебльована, є необхідна побутова техніка. Для виховання та розвитку дитини є окреме спальне місце, для одягу є шафа-купе, для навчання є розкладний стіл. Мати бажає забрати дитину, постійно спілкується з дитиною, яка перебуває у закладі, засобами телефонного зв`язку. Планує поновити навчання дитини у ЗОШ № 3 (а.с.35). Відповідно до висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, як органу опіки та піклування, про доцільність повернення [PERSON] , [INFO] , на виховання в родину матері [PERSON] від 30.10.2023 року, комісія на підставі документів, долучених до позовної заяви, усних пояснень [PERSON] та начальника відділу по Олександрійському району Служби (управління) у справах дітей, врахувавши думку дитини, дійшла висновку про наявність змін у поведінці, способі життя, ставленні до виконання батьківських обов`язків матері, а також зміни причини, за яких дитина була відібрана у матері без позбавлення батьківських прав та прийняла рішення про доцільність повернення неповнолітнього [PERSON] . 2008 року народження, на виховання в родину матері. Членами комісії матері, [PERSON] , роз`яснені вимоги чинного законодавства щодо захисту прав та інтересів дитини, відповідального ставлення до виконання батьківських обов`язків та попереджено про відповідальність за їх невиконання (а.с.94-96). З висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, як органу опіки та піклування від 06.02.2024 року, вбачається, що районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району, як орган опіки та піклування, діючи в інтересах дитини, вважає за доцільне повернути неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , на виховання в родину матері [PERSON] (а.с.94-96). Згідно частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.\~Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У пункті першому статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з п.3 ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ). У рішенні від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» (заява № 2091/13), та в п. 100 рішення від 16 липня 2015 року «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: 1) інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; 2) у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. У § 54 рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага й, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Аналогічні положення щодо права батьків на особисте виховання дітей та дотримання якнайкращих інтересів дітей закріплені в Сімейному кодексі України. Так, згідно ст. 151 Сімейного кодексу України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. За правилами ч. 1 ст. 170 Сімейного кодексу України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п. 2-5 ч. 1 ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Згідно ч. 3 ст. 170 Сімейного кодексу України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Відповідно до наведеного правила необхідною передумовою для вирішення питання про повернення дитини батькам після відібрання є усунення причин, які стали підставою для відібрання дитини. Судом встановлено, що [PERSON] змінила своє ставлення до життя та виховання дитини, працевлаштувалась, створила умови для розвитку дитини, пройшла курс лікування та наразі її стан здоров`я покращився. Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що обставини, які були підставою для відібрання дитини суттєво змінилися, позивач працює, має житло та дохід, здатна та має бажання виконувати свої обов`язки по вихованню та утриманню дитини, пройшла лікування та наразі її стан здоров`я покращився, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved