Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

Виконавчий комітет Пришибської сільської ради як орган опіки та піклування звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] про позбавлення батьківських прав та встановлення піклування. В обґрунтування позову вказано, що [PERSON] народилася [INFO] , її матір`ю є [PERSON] , відомості про її батька зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. [PERSON] має бабусю [PERSON] та дідуся [PERSON] . 23 грудня 2022 року [PERSON] звернулася до служби у справах дітей виконавчого комітету Пришибської сільської ради із заявою, в якій просила визнати доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її доньки [PERSON] та у разі позбавлення батьківських прав призначити [PERSON] опікуном над онукою. На підставі вказаної заяви виконавчим комітетом Пришибської сільської ради з`ясовано, що в травні 2021 року [PERSON] виїхала за кордон. З цього часу [PERSON] стосунків зі своєю дитиною не підтримує, не спілкується з дитиною, на зв`язок не виходить, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не утримує дитину матеріально, не забезпечує її необхідним харчуванням, медичним доглядом та лікуванням, не здійснює підготовку дитини до дорослого життя, не цікавиться її навчанням та життям, не відвідує навчальний заклад дитини, не створює умови для отримання дитиною освіти, не піклується про фізичний розвиток дитини. У зв`язку з вищевикладеним, [PERSON] взяла на себе виконання зазначених батьківських обов`язків відносно дитини, займається вихованням та розвитком своєї онуки [PERSON] . Дитина проживає разом з бабусею, дідусем та сестрою. [PERSON] бажає стати піклувальником неповнолітньої [PERSON] , адже фактично утримує і виховує онуку. Дідусь [PERSON] проти цього не заперечує. Рішенням виконавчого комітету Пришибської сільської ради від 02.06.2023 року затверджено висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Пришибської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] [INFO] , по відношенню до неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та доцільність призначення піклувальником [PERSON] , [INFO] над неповнолітньою дитиною. Просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та встановити над неповнолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , піклування та призначити її піклувальником [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 червня 2023 року було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 09 серпня 2023 року задоволено клопотання представника позивача - органу опіки та піклування виконавчого комітету Пришибської сільської ради Чернушенка Володимира Юрійовича про витребування доказів. Витребувано у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину державного кордону України громадянкою України [PERSON] , [INFO] , за період з 01 січня 2020 року по теперішній час. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 31 жовтня 2023 року було закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено до розгляду у судовому засіданні. Представник позивача - адвокат Чернушенко В.Ю. підтримав заявлені позовні вимоги, обґрунтувавши їх доводами, викладеними у позовній заяві. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України (а.с.90,96,100,110,112), про причини неявки відомостей не надходило. У встановлений судом строк відповідачка відзив на позовну заяву не надала. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленої відповідачки, яка про причини неявки не повідомила, неподання відповідачкою відзиву на позов, згоду представника позивача на ухвалення заочного рішення, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідачки та ухвалення заочного рішення у даній справі. В судовому засіданні третя особа,яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] пояснила, що відповідачка [PERSON] є її дочкою, яка народила дитину не перебуваючи у шлюбі. Коли дитині було три роки, [PERSON] вийшла заміж, а дитина [PERSON] залишилася проживати з ними. [PERSON] народила другу дитину та згодом розлучилася. Батько другої дитини піклується про неї. З 2016 року [PERSON] працювала за кордоном, приїздила додому раз на три місяці. Вона не привозила ні грошей, ні речей, могла привезти дитині лише цукерки. 13 травня 2021 року [PERSON] знову виїхала за кордон. Спочатку вони їй телефонували та просили вислати грошей, але вона нічого не надіслала, а потім вони не змогли їй додзвонитися. З травня 2021 року [PERSON] додому не приїздила, допомогу дитині не надавала, життям дітей не цікавилася, на зв`язок не виходить. Онука проживала з нею та її чоловіком з самого народження, у тому числі і під час шлюбу [PERSON] та перебування останньої за кордоном, фактично вона та дідусь дитини замінили їй батьків. Вони займаються лікуванням дитини, турбуються про неї, повністю її забезпечують. [PERSON] не надавала допомогу на виховання дитини, щодо стягнення аліментів на утримання дитини вони не зверталися. В судове засідання, призначене на 27 березня 2024 року представник позивача та третя особа [PERSON] не з`явилися, надали заяви про проведення судового засідання за їх відсутності. В судовому засіданні неповнолітня [PERSON] , в присутності представника служби у справах дітей та психолога [PERSON] , пояснила суду, що останній раз бачила матір 13 травня 2021 року. Відносини з матір`ю у неї були не дуже добрі, за нею більше доглядала бабуся [PERSON] . Коли народилася її сестра, то мама проживала з сестрою та нею у бабусі. Потім мама почала їздити за кордон на заробітки, але коли поверталася, то грошей або цінних речей не привозила, інколи привозила гостинці. Коли вона попросила у матері придбати гаджети, то вона відмовила та повідомила, що не має коштів. Під час перебування матері за кордоном, вона з сестрою проживала у бабусі та дідуся. З 2021 року зв`язку з матір`ю у неї немає. Дідусь та бабуся добре до неї ставляться, піклуються та турбуються про неї, займаються її лікуванням. До її школи завжди ходила бабуся, мама не приходила ніколи, навіть коли була вдома. Психолог [PERSON] пояснила суду, що за час навчання дитини в школі питаннями її освіти та виховання займалася бабуся [PERSON] . В розмові з [PERSON] остання повідомляла їй, що у неї дружні відносини з бабусею, як з мамою, вони теплі та довірливі. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є старостою Кобелячківського округу Пришибської сільської ради. Їй відома сім`я [PERSON] , які досить давно проживають на території округу, також їй відома особисто відповідачка. Вона зі [PERSON] деякий час працювала разом, вона з роботою справлялася, але ініціативу не виявляла та відповідальність на себе не брала. Увесь час дитиною [PERSON] опікувалися дідусь та бабуся. Їй відомо, що відповідачка [PERSON] лишила дитину у трьохрічному віці на батьків та влаштувалася на роботу у м. Горішні Плавні. Потім у неї народилася ще одна дитина, [PERSON] інколи приїздила до батьків та відвідувала дітей. У 2016 році [PERSON] почала їздити за кордон на заробітки, а її батьки займалися вихованням дітей. [PERSON] іноді поверталася з-за кордону. Приблизно у 2021 році [PERSON] остаточно виїхала за кордон та з того часу вона її не бачила. Бабуся дітям замінила матір, вона опікується ними. [PERSON] характеризує позитивно, вона забезпечує належні умови проживання дитини, забезпечує її усім необхідним. У дитини близькі відносини із бабусею, яка турбується про неї. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що відповідачка [PERSON] є його донькою, а третя особа [PERSON] - його дружиною. Дитина виховується в їх сім`ї з трьох років, вони водили її до дитячого садка, в школу. Мати дівчинки їздила по заробітках, але нічого не заробляла, натомість вони направляли їй кошти та відмовляли від поїздок на заробітки. З 2021 року, коли [PERSON] виїхала за кордон, зв`язку з нею немає. [PERSON] ще до 2021 року не брала участі у вихованні дитини, а з 2021 року зв`язок з нею втрачений. До 2021 року [PERSON] інколи приїжджала, але матеріально не допомагала. Вони з дружиною [PERSON] працюють та мають змогу матеріально забезпечити дитину. Бабуся займається з дитиною, яка бере участь у самодіяльності. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що родину [PERSON] знає дуже давно. Йому відомо, що [PERSON] вже три роки як не з`являється, а онука [PERSON] з дитинства проживає з бабусею та дідусем. Він кожен день бачить [PERSON] , яка водить дітей до школи. Коли [PERSON] була маленька, він іноді бачив [PERSON] з дитиною, але останні три роки взагалі не бачив [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] характеризує позитивно, як працьовитих людей, які турбуються про дітей. Заслухавши пояснення представника позивача, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] , батьками останньої є [PERSON] , [PERSON] (а.с.8). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №00038546234, відомості про батька [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с.9). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] вбачається, що батьками останньої є [PERSON] , [PERSON] (а.с.6). 23 грудня 2022 року [PERSON] звернулася з заявою до органів опіки та піклування виконавчого комітету Пришибської сільської ради та просила визначити доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її доньки [PERSON] , та у разі позбавлення призначити її опікуном над онукою (а.с.5). З характеристики ліцею «Лідер» Пришибської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області №01-45/421 від 27.12.2022 року на ім`я [PERSON] вбачається, що остання характеризується позитивно (а.с.11). З інформації щодо виконання батьківських обов`язків [PERSON] №01-45/422 від 27.12.2022 року, наданої ліцеєм «Лідер» Пришибської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області вбачається, що [PERSON] останні півтора року постійно проживає за кордоном. Стосунків з сім`єю вона не підтримує, матеріально доньку не забезпечує. Станом навчання дитини не цікавиться, хоча знає, що [PERSON] навчається у 8-му класі. Успіхами учениці завжди переймається бабуся. Вона ж і забезпечує її всім необхідним для навчання. Будучи класним керівником [PERSON] з 2020-2021 н.р. жодного разу не бачила і не спілкувалась з мамою учениці. Всі батьківські обов`язки виконує її бабуся, [PERSON] (а.с.12). Відповідно до характеристики ліцею «Лідер» Пришибської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області №01-45/144 від 03.05.2023 року на ім`я [PERSON] , остання характеризується позитивно. Мама дитини [PERSON] на даний момент проживає за кородоном. У вихованні дитини участі не бере, матеріально не підтримує (а.с.13-14). З листа Пришибської амбулаторії ЗПСМ КНП «ЦПМСД Пришибської сільської ради» Кременчуцького району Полтавської області від 03.05.2023 року вбачається, що [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків по відношенню дитини [PERSON] . У разі захворювання дитини до медичної установи звертається бабуся [PERSON] та ретельно виконує всі призначення та рекомендації лікарів (а.с.15). Згідно копії акту обстеження умов проживання №1/38 від 21 лютого 2023 року за адресою: [ADDRESS] , в будинку створені належні умови проживання дитини (а.с.16). Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов фактичного проживання членів сім`ї [PERSON] від 22 лютого 2023 року за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] не проживає з травня 2021 року (а.с.17). З довідок №526 та №487 КНМП «Кременчуцька міська лікарня планового лікування» вбачається, що [PERSON] на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває (а.с.20). З Висновку про стан здоров`я заявника вбачається, що [PERSON] здорова, може бути опікуном (а.с.21). Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Пришибської сільської ради» №249 від 18.11.2022 року, [PERSON] працює в Кобелячківському ФАПі Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Пришибської сільської ради» на посаді завідувача, сестри медичної загальної практики сімейної медицини з 04 жовтня 2021 року по теперішній час (а.с.23). Згідно довідки про доходи від 20.11.2022 № 250, наданої Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги Пришибської сільської ради», загальна сума доходу [PERSON] за період з 01.01.2022 року по 31.10.2022 року складає 73347 гривень 12 копійок (а.с.22). З листа Відділу поліції №2 (м. Горішні Плавні) Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області №942/115/110/15-2023 від 05 січня 2023 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувалася (а.с.24). Відповідно до заяви [PERSON] від 31.03.2023 року, останній не заперечує щодо призначення опікуном [PERSON] його дружини [PERSON] (а.с.25). З довідок №481 та №525 КНМП «Кременчуцька міська лікарня планового лікування» вбачається, що [PERSON] на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває (а.с.27). Відповідно до Витягу з Інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» №ВР-000827922 вбачається, що [PERSON] незнятої чи непогашеної судимості не має (а.с.28). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав №332437043 від 16.05.2023 року [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] (а.с.29). З Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Пришибської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та доцільність призначення піклувальником [PERSON] , [INFO] , над неповнолітньою дитиною, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Пришибської сільської ради №62 від 02 червня 2023 року вбачається, що орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітньої доньки [PERSON] та визначити піклувальником дитини бабусю [PERSON] (а.с.30-31). Згідно листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №91-38663/18/23-Вих від 15.08.2023 року, [PERSON] , [INFO] , виїхала за межі України 14 травня 2021 року, пункт пропуску Бачівськ. Інша інформація відсутня (а.с.61). Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності ЦПК України випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» передбачено, що органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Органи опіки та піклування забезпечують вирішення питань щодо подання заяв, клопотань, позовів про захист прав дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно з ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Так, ст. 164 СК України визначено підстави для позбавлення батьківських прав батьків, а саме: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. При цьому відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п. 16, 18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду. Таким чином, відповідно до положень п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України однією з підстав для позбавлення мати, батька батьківських прав в судовому порядку є їх ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] не здійснює належного догляду відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , не забезпечує необхідного виховання та утримання, а також не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, що в свою чергу свідчить про умисне ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що не відповідає принципам Конвенції ООН про права дитини та вимогам ст. ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства». Згідно із ст. 3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року (набрала чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 5 СК України, держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Згідно із ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. За таких обставин, суд, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, вважає доведеним факт тривалого нехтування [PERSON] , [INFO] , своїми батьківськими обов`язками, свідомого ухилення від піклування про фізичний і духовний розвиток своєї доньки, її виховання, соціальні зв`язки між дитиною і відповідачкою втрачені. Вказані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно її неповнолітньої доньки відповідатиме якнайкращим інтересам дитини. Разом з тим, суд звертає увагу відповідачки, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, і в разі, якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, суд може постановити рішення і поновити зазначену особу в батьківських правах. Що стосується позовних вимог про призначення піклувальника, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих майнових та немайнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Положеннями ст. 59 ЦК України передбачено, що піклування встановлюється, зокрема, над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування. Згідно з ч.ч. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Відповідно до частини четвертої статті 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Пунктом 42 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 року, передбачено, що опіка, піклування над дитиною встановлюється рішенням районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ( у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за наявності документів, зазначених у пункті 40 цього Порядку, або судом. Опікуном, піклувальником призначається переважно особа, яка перебуває у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Статтею 249 СК України передбачено, що опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Опікун, піклувальник має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування. Рішенням виконавчого комітету Пришибської сільської ради від 02.06.2023 року затверджено висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Пришибської сільської ради про доцільність призначення піклувальником [PERSON] , [INFO] над неповнолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] . [PERSON] на даний час піклується про дитину та бажає й надалі займатись її вихованням, забезпеченням, лікуванням, захистом прав та інтересів, а тому бажає бути піклувальником неповнолітньої дитини. [PERSON] має повну родину, перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який не заперечує щодо призначення опікуном [PERSON] його дружини [PERSON] , родина має у власності нерухоме майно - будинок, де для дівчинки створені всі належні умови. Таким чином, [PERSON] відповідає критеріями, за якими може бути призначена піклувальником. Враховуючи викладене, беручи до уваги висновок про доцільність призначення [PERSON] піклувальником неповнолітньої [PERSON] , суд приходить до висновку, що позов в цій частині підлягає задоволенню. Також, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з роз`яснень пленуму Верховного Суду України, наданих у п.16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» питання про стягнення аліментів на дитину одночасно з позбавленням батьківських прав суд може вирішити на вимогу позивача або з власної ініціативи. Згідно з ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2 ) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 -1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3 -2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, визначаючи належний до стягнення з відповідачки розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України, право дитини на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку батьків утримувати своїх дітей, та вважає, що належним розміром аліментів на дитину, є стягнення з відповідачки аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як дитини на користь якої стягуються аліменти, так і відповідачки. Крім того, слід звернути увагу на те, що відповідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому при зміні стану здоров`я, сімейного стану чи матеріального становища платника аліментів або одержувача аліментів, у сторін є право звернутись до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів. Враховуючи вищенаведене, те, що неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з [PERSON] , [INFO] , яку суд вважає за доцільне призначити піклувальником неповнолітньої дитини, відповідачка не звільнена від обов`язку щодо утримання дитини, суд приходить до висновку, що з відповідачки на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Також, суд вважає необхідним при ухваленні рішення стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір, оскільки позивач звільнений від його сплати при зверненні до суду. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved