Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-24 00:00:00

Короткий виклад обставин справи Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором № 112200-КС-006 про надання кредиту від 31.01.2022 року в загальному розмірі 144300,57 грн та сплаченого судового збору. Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що 31.01.2022 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір № 112200-КС-006 про надання кредиту, за умовами якого позичальник отримала грошові кошти в розмірі 60000,00 грн на засадах строковості, поворотності та платності. Плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0,865875 процентів за кожен день користування кредитом. Позичальник в свою чергу зобов`язалася повернути кредит на умовах, встановлених договором та графіком платежів. Даний договір\~укладений шляхом\~обміну електронними\~повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». В особистому кабінеті відповідач подав заявку на кредит, прийняв оферту, після чого прийняв пропозицію шляхом підписання її одноразовим ідентифікатором G-2956, який отримав в смс-повідомленні на вказаний ним у заявці номер телефону. Пунктом 2 Договору сторони передбачили, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахування дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно з графіком платежів. Пунктом 3 Договору встановлено Графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов договору. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором виконало та надало кредит відповідачу шляхом перерахування коштів на вказану ним банківську картку, проте відповідач належним чином не виконала свої зобов`язання за вказаним договором, у зв`язку з чим станом на 02.11.2023 року виникла заборгованість у розмірі 144 300,57 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 58 500,00 грн; суми прострочених платежів по процентах 80 007,62 грн; суми прострочених платежів за комісією - 5 792,95 грн. Процесуальні дії по справі, заяви учасників Позовна заява надійшла до суду 28 листопада 2023 року. Ухвалою судді від 13.12.2023 року вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Також було задоволено клопотання сторони позивача про витребування доказів, витребувано в АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» інформацію щодо випуску банківської картки № [NUMBER] на ім`я [PERSON] та інформацію про рух коштів (виписку) по вищезазначеній банківській картці за період з 31.01.2022 року по 02.11.2023 року. На виконання вимог ухвали від 13.12.2023 року АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» повідомив, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] ІВАN [NUMBER] та додано виписку про рух коштів по вказаному рахунку протягом запитуваного періоду. 11.01.2024 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого сторона відповідача повністю заперечує проти задоволення позовних вимог і вважає позов необґрунтованим, посилаючись на зміни, внесені до законодавства в умовах воєнного стану. Так, у зв`язку з військовою агресією Російською Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено правовий режим воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та безперервно триває до теперішнього часу. В умовах воєнного стану згідно із Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 № 2120-ІХ було внесено зміни до розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», а саме доповнено пунктом 6-1, відповідно до змісту якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. Оскільки 24 грудня 2023 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, яким вказана норма була скасована, позивач не мав права нараховувати штрафи, пені та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання договору з 24 лютого 2022 року по 24 грудня 2023 року. Крім того, представник відповідача вважає, що з розрахунку заборгованості за кредитом, вбачається, що позивачем в односторонньому порядку, без згоди відповідача було продовжено дію договору, що не відповідає умовам договору, а саме пункту 12, що є порушенням вимог ч. 7 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», яким передбачено, що зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. У договорі про споживчий кредит забороняється встановлювати умову про продовження в односторонньому порядку строку користування кредитом. Продовження строку користування кредитом здійснюється виключно шляхом укладення додаткового договору за домовленістю сторін. Тож, на думку сторони відповідача, позивачем заявлено необґрунтовані вимоги у вигляді нарахування процентів за користування кредитом поза строком на який надавався кредит. З огляду на викладене, просить суд відмовити в задоволенні позову (а.с. 67-69). 25 січня 2024 року від позивача надійшли додаткові пояснення по справі, у яких позивач зазначив, що ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» не нараховувало та не просить суд стягнути з відповідача жодну пеню чи штраф, а просить стягнути лише заборгованість по тілу кредиту, процентам та комісії, які встановлені договором та на які відповідач погодилася при його укладенні. Зауважує, що ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» не продовжувало строк дії кредитного договору, не нараховувало проценти після закінчення строку дії кредитного договору, тобто після 18.07.2022 року (а.с. 120-127). 13.02.2024 року від представника відповідача надійшли пояснення, відповідно до яких сторона відповідача не заперечує проти задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача наданих кредитних коштів в розмірі 47500,00 грн, оскільки відповідач частково сплатила заборгованість у розмірі 12500,00 грн. В задоволенні інших позовних вимог просить суд відмовити (а.с. 144-146). Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце проведення слухання справи повідомлялася належним чином. Представник відповідача адвокат Кулініч Катерина Валеріївна в судовому засіданні підтвердила укладення Договору про надання кредиту між сторонами на суму 60000 грн. Зазначила, що внаслідок збройної агресії проти України у відповідачки наразі відсутня фінансова можливість здійснювали оплату за кредитом. Сторона відповідача визнає позовні вимоги в частині 47500 грн, щодо інших позовних вимог заперечує з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» має ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, а саме на надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснює діяльність з надання фінансових послуг, зокрема кредитування (а.с. 33-35). 31.01.2022 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] було укладено Договір № 112200-КС-006 про надання кредиту з використанням інформаційно-комунікаційних систем в електронній формі в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов пункту 2 Договору Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти в розмірі 60000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання Кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів; строк, на який надається кредит - 24 тижні; процентна ставка за кредитом: в день 0,86587500 фіксована; комісія за надання кредиту - 9000,00 грн; термін дії Договору до 18.07.2022 року; орієнтовна загальна вартість Кредиту - 132 000,00 грн.; орієнтовна реальна річна процентна ставка 3599,16 процентів (а.с. 18-19). Пунктом 3 Договору встановлено Графік платежів у виді таблиці, відповідно до якого всі виплати за кредитом розраховувалися на дванадцять платежів по 11000 грн кожен. Відповідачем було акцептовано Пропозицію (оферту) укласти Договір №112200-КС-006 про надання кредиту від 31.01.2022 року та підписано Паспорт споживчого кредиту, який містить основні умови кредитування, інформацію щодо орієнтовної реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, строк кредитування, порядок повернення кредиту, суму комісії (а.с. 16-17, 20-23). 31.01.2022 року позивач перерахував на вказану відповідачем картку № [NUMBER] грошові кошти в сумі 60 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 33507 від 31.01.2022 року, довідокою та відомостями АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» про рух коштів по картці [PERSON] (а.с. 27, 74-101). З виписки по картці вбачається, що [PERSON] отримала кредитні кошти на картковий рахунок та користувалася ними, періодично поповнюючи рахунок та знімаючи з нього кошти (а.с. 75-101). З розрахунку заборгованості [PERSON] за Договором №112200-КС-006 від 31.01.2022 року вбачається, що станом на 03.11.2023 року загальний розмір заборгованості, нарахованої позивачем, становить 144300 грн 57 коп, з яких: 58 500,00 грн - заборгованість за тілом за кредиту, 80007,62 грн - заборгованість за процентами, 5792,95 грн - заборгованість по комісії (а.с. 10-15). На погашення кредиту [PERSON] сплатила ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» грошові кошти в загальній сумі 12500 грн, а саме: 14.02.2022 року - 11000 грн; 18.01.2023 року 1000 грн; 22.02.2023 року 500 грн, що вже було враховано у розрахунку заборгованості за Договором (а.с. 128-130). Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Застосовані норми права, позиція суду та оцінка доводів Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, які оцінює з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного зв`язку доказів у їх сукупності. Згідно з п. 1 ч. 2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема, договори та інші правочини. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1ст. 626ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Окрім того, за приписами статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Також, приписами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Як вбачається з матеріалів справи Договір № 112200-КС-006 про надання кредиту в п. 15 містить відмітку про підписання його одноразовим ідентифікатором: «Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором G-2956, 31.01.2022 15:48:59», який згідно з наданою позивачем візуальною формою послідовності дій Клієнта свідчить про акцептування відповідачем умов оферти (пропозиції) щодо укладення між сторонами кредитного договору в електронній формі (а.с. 19, 24-25). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Судом встановлено, що заборгованість за Договором № 112200-КС-006 про надання кредиту від 31.01.2022 року по тілу кредиту складає 58500 грн, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитом, інших доказів щодо відсутності заборгованості відповідачем суду надано не було. При цьому, позивач, крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав в борг позичальник) просить стягнути з відповідача заборгованість за відсотками та комісію, що відображено у вказаному вище розрахунку. Так, у відповідності до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. При цьому, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін, як і положення кредитного договору, які передбачають зобов`язання Позичальника сплачувати відсотки за користування кредитом, комісію за обслуговування кредиту (п.п. 1, 3 Договору) можуть бути застосовані лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Таким чином, право Кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, як і обов`язок Позичальника оплачувати комісію за управління кредитом припиняються після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно з положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). На підтвердження вимог в частині стягнення процентів, в тому числі їх розміру і порядку нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за кредитом надано Договір про надання кредиту, оферта та акцепт, Паспорт споживчого кредиту (підписаний відповідачем 31.01.2022 року одноразовим ідентифікатором G-4552), у яких міститься інформація щодо процентної ставки за кредитом. Оскільки сторонами було обумовлено у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами та комісії, тому ці умови кредитування вважаються узгодженими сторонами та мають виконуватись позичальником належним чином. Стосовно зауважень сторони відповідача, висловлених у відзиві та в судовому засіданні з приводу відсутності у позивача права в зв`язку із змінами в законодавстві нараховувати штрафи, пеню та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання договору з 24 лютого 2022 року по 24 грудня 2023 року, суд зазначає, що в п. 6-1 розділу ІV «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» (який було виключено на підставі Закону № 3498-IX від 22.11.2023) йшлося про звільнення позичальників від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Втім, хоча умовами Договору № 112200-КС-006 про надання кредиту від 31.01.2022 року передбачається нарахування штрафів за прострочення дати сплати чергового платежу, однак відповідно до розрахунку заборгованості платежів за прострочення виконання зобов`язання нараховано не було і така вимога в позові не заявлялася. Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до розрахунку заборгованості відсотки за користування кредитом поза межами строку кредитування не нараховувались, відповідні нарахування здійснювалось до 18.07.2022 року включно, тобто в межах дії Договору про надання кредиту, що узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постановах від 28.03.2018 року, 04.07.2018 року та 31.10.2018 року у контексті нарахування процентів після закінчення строку кредитування. Також необхідно звернути увагу, що розрахунок заборгованості за Договором про надання кредиту здійснено з урахуванням платежів в розмірі 12500 грн, які було сплачено [PERSON] на погашення кредиту. З огляду на викладене, оскільки відповідач взяті\~на себе\~зобов`язання\~за договором\~не виконала,\~наявну заборгованість\~за договором\~про надання\~кредиту в\~добровільному порядку\~не погасила,що свідчить про порушення прав позивача, а тому суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2147,20 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved