Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

У серпні 2023 року [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 21.03.2022 він у відділені № 373 АТ «Укрсиббанк» відкрив поточний рахунок № [NUMBER] , яким користувався декілька місяців. 26.07.2022 вищевказаний рахунок було заблоковано, оскільки банк отримав інформацію про публічне обтяження щодо рухомого майна [PERSON] . Обтяжувачем є приватний виконавець Клименко Олексій Олександрович в рамках виконавчого провадження № [NUMBER]. 27.07.2022 за вих. № 59-2-03/33/98 було надано повідомлення про відкриття рахунку позивачу для передачі приватному виконавцю Клименко О.О., а 02.08.2022 приватним виконавцем вказане повідомлення було отримано, про що на заяві про долучення до матеріалів виконавчого провадження повідомлення банку було поставлено відмітку про отримання. Вказана заява з відміткою приватного виконавця Клименко О.О. про отримання разом з повідомленням були передані у відділення № [NUMBER] АТ «Укрсиббанк». 05.08.2022 співробітники банку повернули позивачу повідомлення, вказавши що відмовляються його приймати, доки приватний виконавець не поставить печатку та підпис на самому повідомленні. Позивач звернувся з відповідною скаргою до Національного банку України щодо зняття блокування за банківського рахунку, проте питання так і не було вирішено. [PERSON] неодноразово надсилав заяви-вимоги в порядку досудового врегулювання на адресу АТ «Укрсиббанк» з вимогою зняти блокування з банківського рахунку IBAN: [NUMBER] та надати відповідь у термін, що не перевищує десятиденний термін, однак такі не були задоволені відповідачем. На підставі вищевикладеного позивач просить визнати протиправними дії АТ «Укрсиббанк» по блокуванню банківського рахунку IBAN: [NUMBER] , який відкритий на ім`я [PERSON] , зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні позивачем банківськими послугами шляхом зняття блокування вищезгаданого банківського рахунку та стягнути судові витрати на користь позивача. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2023 дана цивільна справа розподілена головуючому судді [PERSON]. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва [PERSON] від 07.08.2023 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 30.08.2023 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає та просив у задоволені позову відмовити. 12.09.2023 на адресу суду від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач просив стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 200 000 грн та судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу. 14.09.2023 на адресу суду від [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якому позивач підтримав заявлені позовні вимоги, просив задовільнити їх у повному обсязі. 24.10.2023 на адресу суду від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. 08.11.2023 від представника відповідача надійшов відзив на заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог, в якому просив в задоволенні позову відмовити. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2024, цивільну справу № 758/9055/23 передано судді Подільського районного суду м. Києва Петрову Д. В., оскільки суддю [PERSON] відраховано зі штату Подільського районного суду м. Києва, згідно Наказу № 4/02-02 від 11 січня 2024 року «Про відрахування зі штату Подільського районного суду м. Києва судді Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області [PERSON].». Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва Петрова Д.В. від 13.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовільнити в повному обсязі. Представники відповідача в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позовних вимог, у задоволенні позову просили відмовити. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. 21.03.2022 [PERSON] у відділені № 373 АТ «Укрсиббанк» відкрив поточний рахунок № [NUMBER] , яким позивач користувався декілька місяців. 26.07.2022 вищевказаний рахунок було заблоковано, оскільки банк отримав інформацію про наявність обтяження щодо рухомого майна [PERSON] . Обтяжувачем є приватний виконавець Клименко Олексій Олександрович в рамках виконавчого провадження № [NUMBER] від 03.11.2021 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 1/7 частини боргу спадкодавця [PERSON] , що становить 1 165 714 грн 21 коп. у межах вартості спадкового майна (а. с. 25). 27.07.2022 за вих. № 59-2-03/33/98 було надано повідомлення про відкриття рахунку позивачу для передачі приватному виконавцю Клименку О.О. Згідно п. 6.4. Закону України «Про платіжні системи» у разі відкриття рахунка клієнтом, щодо якого існує публічне обтяження рухомого майна, накладене державним виконавцем, приватним виконавцем, банк зупиняє видаткові операції з такого рахунка на суму обтяження та повідомляє державному виконавцеві, приватному виконавцеві про відкриття рахунка. Повідомлення про відкриття рахунка вручається державному виконавцеві, приватному виконавцеві власником рахунка, який зобов`язаний подати до банку документи, що підтверджують отримання державним виконавцем, приватним виконавцем повідомлення. Закон України «Про платіжні системи» втратив чинність 01.08.2022 на підставі Закону України № 1591-ІХ від 30.06.2021 (який відповідно Розділу VIII ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ почав набирати поступово частинами чинність з 01.08.2022. Отже, на момент виникнення спірних правовідносин, а саме 26.07.2022 банк відповідно до п.6. 4 вищезгаданого закону обмежив видатні операції по рахунках клієнта у зв`язку із виявленням в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна - публічного обтяження на підставі постанови про арешт майна від 14.06.2021 діяв відповідно до чинного законодавства. Позивач вказує на те, що 02.08.2022 приватним виконавцем вказане повідомлення було отримане, про що на заяві про долучення до матеріалів виконавчого провадження повідомлення банку була поставлена відмітка про отримання. Вказана заява з відміткою приватного виконавця Клименка О.О. про отримання разом з повідомленням були передані у відділення № [NUMBER] АТ «Укрсиббанк». Однак як вбачається з матеріалів справи, 05.08.2022 співробітники відділення № 139 АТ «Укрсиббанк» повернули [PERSON] вищезгадане повідомлення вказавши на необхідність поставить печатку та підпис приватним виконавцем на самому повідомлені. В зв`язку з цим, позивач звернувся до Національного банку України зі скаргою, в якій вказував, що відповідно до п. 6.6. ст. 6 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» відновлення видаткових операцій на рахунках такого клієнта здійснюється у разі, якщо державний виконавець, приватний виконавець не повідомив про прийняте рішення у встановлений строк, перебіг якого починається з дати, зазначеної у відмітці про отримання державним виконавцем, приватним виконавцем повідомлення, а тому банк мав відновити видаткові операції по рахунку позивача. (а. с. 41). У відповіді Національного банку України від 18.04.2023 на вищевказану скаргу позивач отримав роз`яснення, що за повідомленням банку на документі, який був наданий до банку, відсутні всі необхідні відмітки від виконавця, у зв`язку з чим у останнього відсутні підстави для відновлення видаткових операцій (а. с. 43). Відповідач звертався до позивача з проханням надати документи, що підтверджують отримання приватним виконавцем повідомлення, із підписом виконавця. Абзацом 3 пункту 6 розділу ІІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених Наказом Мінюсту від 07.06.2017 № 1829/5 чітко заначено, що за усним зверненням особи, яка подає документ, на першій сторінці наданої нею копії відповідальна особа органу державної виконавчої служби, приватний виконавець (відповідальна особа приватного виконавця) проставляють відмітку із зазначенням дати отримання документа, своєї посади, прізвища, ініціалів та підпису і повертають копію особі. Як вбачається з матеріалів справи, на копії заяви [PERSON] від 02.08.2022 про долучення до матеріалів ВП № [NUMBER] повідомлення від АТ «Укрсиббанк» № 59-2-03/33/98 від 27.07.2022 щодо відкриття розрахункового рахунку № [NUMBER] (а.с. 16) були відсутні необхідні відмітки приватного виконавця, в зв`язку з чим відповідач не зняв блокування з рахунку. Суд бере до уваги, що чинним законодавством передбачено, що «повідомлення про відкриття рахунка вручається державному виконавцеві власником рахунка, який зобов`язаний подати до банку документи, що підтверджують отримання державним виконавцем, приватним виконавцем повідомлення». Виходячи з вищевикладеного можна дійти висновку, що позивач не виконав свого обов`язку, закріпленого п. 6. 4. ЗУ «Про платіжні системи», а саме не надав банку документи, що підтверджують отримання державним виконавцем, приватним виконавцем повідомлення. Як вбачається з матеріалів справи, позивач долучає до матеріалів справи копію листа приватного виконавця від 16.12.2022 № 3536 приватного виконавця Клименка О.О. (додаток № 6), в якому останній зазначає, що повідомленням від АТ «Укрсиббанк» № 59-2-03/33/98 від 27.02.2022 щодо відкриття розрахункового рахунку № [NUMBER] , із зазначенням дати отримання та наданням копії відповідного документального підтвердження приватним виконавцем отримано від боржника [PERSON] 02.08.2022 та зареєстрованого за вх. №859. (а. с. 17). Однак копія вищевказаного документу не містила власноручний підпис або електронний цифровий підпис приватного виконавця, що може викликати сумніви в достовірності цього документу. 14.09.2023 у відповіді на відзив позивач повторно долучив до матеріалів справи копію листа-відповіді приватного виконавця Клименка О.О. від 16.12.2022 № 3536 з наданням протоколу перевірки підпису (а. с. 96-97). В зв`язку з цим фактом, після перевірки ЕЦП приватного виконавця банк зняв встановлене обмеження з зазначеного рахунку, що підтверджується копіями виписок з відміткою про зняття обмеження. Окрім цього 27.02.2024 відповідач надав актуальну виписку від 20.02.2024 з рахунку позивача, з якої вбачається, що позивач скористався своїм правом розпорядження коштів по рахунку № [NUMBER] . Відтак, вбачається, що 14.09.2023 після отримання банком документу від приватного виконавця в електронній формі на підтвердження приватним виконавцем повідомлення про відкриття вищевказаного рахунку з підтвердженням його підписання в порядку накладення електронного підпису, який банк зміг перевірити за допомогою програмного забезпечення, банком було знято обмеження з зазначеного рахунку. Щодо заявленої позивачем заяви про збільшення позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 200 000, суд встановив такі фактичні обставини. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частини перша - третя статті 23 ЦК України). Тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи (ухвала Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 листопада 2019 року в справі № 216/3521/16-ц (провадження № 61-28299св18), постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2022 року у справі № 569/20510/19 (провадження № 61-13787св20)). По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18)). Завдання моральної шкоди явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 серпня 2022 року в справі № 607/11755/20 (провадження № 61-13672св21)). Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22)). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, позивач вказує на те, що йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у завданні негативних наслідків у вигляді розладу здоров`я. Зокрема, до негативних наслідків позивач відносить нервовий стрес, що призвів до депресивного розладу, що підтверджується протоколом психіатричного дослідження від 12.08.2023 де встановлений діагноз: рекурентний депресивний розлад, поточний епізод помірної важкості без соматичних симптомів К33.10. На думку позивача, у зв`язку із неправомірними діями відповідача, позивач отримав психологічну травму, глибоко переживав у зв`язку порушення його прав щодо не зняття блокування з поточного банківського рахунку з вини відповідача. Позивач неодноразово звертався до медичних закладів з приводу розладу здоров`я, на підтвердження чого надав висновки лікарів у зв`язку із розладом здоров`я. Звертаючись до суду з вимогою про компенсацію моральної шкоди [PERSON] вказував, що таку шкоду йому завдано у зв`язку з неправомірними діями відповідача. У спорах про компенсацію моральної шкоди відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Сам лише факт неправомірних, на думку позивача, дій з боку відповідача не свідчить про заподіяння моральної шкоди та зважаючи на не доведення позивачем саме причинного зв`язку між діями відповідача та спричиненням моральної шкоди у цій частині позовні вимоги є недоведеними належними та допустимими доказами, а отже задоволенню не підлягають. З матеріалів справи вбачається, що відповідач дотримався вимоги щодо належного виконання своїх зобов`язань, у тому числі передбачених законодавством. Відтак, зважаючи на викладені обставини, позовні вимоги [PERSON] до АТ «УкрСиббанк» про захист прав споживачів та відшкодування моральної шкоди є такими, що не підлягають задоволенню. Витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при поданні позову до суду, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене, та

Outcome: dismissed