Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

У січні 2024 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач уклала шлюб з відповідачем 24 жовтня 2017 року у Солом`янському районному в м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що 24 жовтня 2017 року складено відповідний актовий запис № 2815. Від шлюбу [INFO] народилася дочка [PERSON] . У позовній заяві вказано, що вона з чоловіком прожили понад 7 років. Позивач зазначає, що 26 лютого 2022 року , разом з дочкою [PERSON] вона виїхала до Німеччини та вже більш року вони з чоловіком не проживають та не ведуть спільного господарства. В Німеччині вона отримала дозвіл на перебування та збирається проживати в цій країні ще багато років. Також зазначає, що мій чоловік - людина призовного віку, залишився в Україні. У стороні немає наміру жити разом та вона вважає, що продовжувати шлюбні відносини не має сенсу. У зв`язку із викладеним, позивач просить позов задовольнити. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16.02.2024 було відкрито провадження у вказаній цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач не з`явилася про дату час та місце повідомлена належним чином. До суду 08.02.2024 подано заяву у якій остання просить проводити розгляд справи за її відсутності. В судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечував щодо розірвання шлюбу, зазначив, що вони з позивачкою не проживають разом з 27.02.2022, сімейні відносини також припиненні з того ж часу, сім`ю зберегти не бажає. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з матеріалів справи, що 24 жовтня 2017 року між [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] було укладено шлюб, який зареєстрований Солом`янським районним в м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 2815, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданого серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін є донька: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Вимогами ст. 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки відповідач фактично визнав позов, про що вказав безпосередньо в судовому засіданні своїй заяві, і це визнання не порушує законних прав та інтересів сторін, суд відповідно до ст. 206 ЦПК України приймає таке визнання позову. Шлюб існує формально і його збереження не відповідає інтересам сторін та їх дитини. З огляду на зазначене та враховуючи те, що відповідач позов визнав, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалась і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам їх дітей, а тому позов підлягає задоволенню. Позивачка не виявила бажання змінювати прізвище після розірвання шлюбу, тому прізвище позивачки після розірвання шлюбу необхідно залишити без змін. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved