Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду із даним позовом та просить відібрати малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , від їхньої матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, та стягнути з останньої аліменти на утримання доньок в розмірі 1/4 частки всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з жовтня 2023року в службі у справах дітей Белзької міської ради Львівської області перебувають малолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , як діти, які перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку з тим, що діти зазнали фізичного насильства зі сторони матері, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння та поводилася агресивно відносно старшої доньки. Мати дітей неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності за ст.173-2 ч.1 та ст.184 ч.1 КУпАП, одружена, ніде не працює, умови проживання в будинку незадовільні (антисанітарний стан), за дітьми не доглядає, до лікаря на прийом молодшу доньку взагалі не приводила, а старшу лише один раз - для отримання медогляду для школи. Більше того підтвердила сою позицію щодо складних обставин життя та надала згоду на позбавлення її батьківських прав. Починаючи з 17.10.2023р. малолітні діти тимчасово влаштовані у сім`ю родичів та проживають у с.Цеблів, Червоноградського району. 10.11.2023 року на комісії з питань захисту прав дитини Белзької міської ради Львівської області прийнято рішення про відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав та згідно рішення виконавчого комітету Белзької міської ради Львівської області від 23.11.2023р. прийнято рішення про звернення до суду із даною позовною заявою. Представник позивача в судове засідання не прибула, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибула, однак на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає, зазначає, що на даний момент немає постійного місця проживання та заробітку тому усвідомлює про доцільність позбавлення її батьківських прав. Представник третьої особи- Служби у справах дітей Белзької міської ради Львівської області в судове засідання не прибула, суду надано заяву про розгляд справи у їхній відсутності, проти позову не заперує. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази у справі суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке відповідає вимогам закону, інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам малолітніх дітей. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] , її батьками записані: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьками записані: [PERSON] та [PERSON] . З Витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, долучених до матеріалів справи, вбачається, що відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України - за вказівкою матері. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] », що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу, долученого до матеріалів справи. Із довідки про склад сім`ї від 08.11.2023р. виданої виконавчим комітетом Белзької міської ради Львівської області вбачається, що [PERSON] та її неповнолітні доньки [PERSON] та [PERSON] проживають у [ADDRESS] . Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов фактичного місця проживання, складеного старостою та депутатами Белзької міської ради та сусідами, встановлено, що в будинку [ADDRESS] , де проживає відповідач разом із дітьми - умови проживання незадовільні, будинок не придатний для проживання з дітьми. З характеристики, виданої виконавчим комітетом Белзької міської ради Львівської області вбачається, що [PERSON] одружена, не працює, виховує двох неповнолітніх дітей, умови проживання незадовільні, будинок в антисанітарному стані. Старша дочка [PERSON] повідомляла, що мама постійно конфліктує, поводить себе агресивно. Відповідно до наданої відповіді відділення поліції №2 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області встановлено, що [PERSON] притягалася до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2, ч.1 184 КУпАП, також відносно неї було винесено терміновий заборонний припис на 5 діб щодо заборони спілкуватися з дочкою [PERSON] . Наказами №7, та №8 від 05.10.2023 малолітні [PERSON] та [PERSON] взяті на облік, як діти перебувають у складних життєвих обставинах, оскільки зазнали домашнього насильства фізичного характеру зі сторони матері, мати ухиляється від належного виконання батьківських обов`язків. 17.10.2023 року Служба у справах дітей Белзької міської ради Львівської області винесла Наказ №9 про тимчасове влаштування [PERSON] та [PERSON] в сім`ю родичів - [PERSON] за адресою - [ADDRESS] . 07.11.2023 року [PERSON] звернулася із заявою до начальника Служби у справах дітей Белзької міської ради Львівської області про позбавлення її батьківських прав відносно доньок, обіцяє також виправити свої життєві обставини та в подальшому піклуватися про дітей. Комісія з питань захисту прав дитини Белзької міської ради 10.11.2023р. прийняла рішення про відібрання малолітніх дітей від матері без позбавлення батьківських прав Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.8 ст. 7 СК України, передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 170 СК України передбачено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Відповідно до пунктів 2-5 частини першої статі 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер. Тому якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини, при цьому суд керується інтересами дитини. Оскільки підставою для відібрання дитини є випадки, при яких залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання, то повернення дитини можливе лише при усуненні зазначених обставин. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Опіка (піклування) встановлюється для забезпечення виховання неповнолітніх дітей, які внаслідок смерті батьків, хвороби батьків або позбавлення їх батьківських прав чи з інших причин залишились без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів цих дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Актами органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку в медичний заклад, малолітні [PERSON] та [PERSON] поміщені в дитяче відділення КНП «Сокальської РЛ», як такі, що вилучені з місця проживання. Згодом діти влаштовані у сім`ю знайомих/родичів [PERSON] . Відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо малолітніх доньок, звернулася із заявою у Службу у справах дітей Белзької міської ради Львівської області про позбавлення її батьківських прав відносно доньок. Згідно довідок лікуючого лікаря Белзької РЛ встановлено, що [PERSON] зверталася до педіатра в 2021 році за медоглядом до школи, [PERSON] до педіатра не зверталася. Вказане свідчить про те, що мати не дбає про здоров`я дітей. Зазначені обставини свідчать про те, що незважаючи на вжиття заходи впливу, станом на момент розгляду справи відповідачка своєї поведінки не змінювала, батьківські обов`язки не виконувала. Вищенаведені обставини проживання дітей у незадовільних умовах проживання, в тому числі й з ризиком для їх здоров`я та життя, без належного материнського піклування, виховання, суд розцінює як свідоме нехтування матір`ю своїми батьківськими обов`язками. Зазначене не відповідає факту безпечного, спокійного та стійкого середовищі, що не є неблагополучним для дитини. Таким чином в судовому засіданні факт належного виконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків знайшов своє підтвердження, що встановлено доказами у справі а отже, позовна вимога про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, є підставною і на даний час відповідатиме якнайкращим інтересам дітей. Частиною 4 статті 170 СК України передбачено, що при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Тобто, передбачено пряму імперативну норму права щодо одночасного вирішення питання про стягнення аліментів при задоволенні позову про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 180, 166 ч. 2, 3 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 5 ст. 150 СК України передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Окрім цього, відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує, майновий стан відповідачки, яка є особою молодого віку та має реальну можливість працевлаштуватись, тобто не має жодних перешкод для утримання своїх дітей, мінімальний розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стан здоров`я дітей та відповідачки, відсутність на утриманні відповідачки інших осіб. За таких обставин, суд дійшов висновку, що з відповідачки [PERSON] необхідно стягувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення ними повноліття. Представник позивача, звертаючись до суду з даним позовом, в поданій до суду позовній заяві порушив питання про стягнення з відповідачки аліментів на утримання дітей не вказавши особу, на утриманні якої перебуває дитина. Отже, в даній справі не визначена особа, на утриманні якої перебуває та/чи в подальшому може перебувати дитина. Статтею 193 СК України передбачено стягнення аліментів та інших коштів на дитину, яка перебуває у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі. Частина 3 вказаної статті зазначає, що за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Таким чином позовні вимоги органу опіки та піклування щодо стягнення аліментів на користь дітей підлягають задоволенню, перерахувавши такі кошти на особисті рахунки дітей - [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до п.1 ч. 1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. У відповідності до вимог ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки судовий збір на користь держави в сумі 1 073 грн. 60 коп., за вимогу майнового характеру (про стягнення аліментів).

Outcome: approved