Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] \~29.09.2023року звернулась до Березанського районного суду із зазначеним позовом, у якому просила стягнути з відповідачки [PERSON] на її користь заборгованість за договором позики від 13 листопада 2018 року у розмірі 10000,00 доларів США. Заявлені вимоги\~обґрунтувала тим,\~що відповідно до розписки від 13 листопада 2018 року відповідачка позичила у неї 10000,00 доларів США, які зобов`язалась повернути у строк до 13.11.2019 року. Обов`язок з повернення позивачці 10000,00 доларів США відповідачка у встановлений строк не виконала. Посилаючись на наведені обставини та положення ст.626, ст.ст.1046-1049 ЦК України, позивачка просить стягнути з відповідачки на її користь 10000,00 доларів США. 26 жовтня 2023 року судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного\~ позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті (а.с.24). У судове засідання позивачка не з`явилась, представник позивачки подав заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.32). \~ \~ \~ \~Відповідачка у судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про дату, час і місце судового засідання неодноразово повідомлялась у встановленому порядку (а.с.25, 26). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~За таких обставин, суд розглянув справу за відсутності сторін відповідно до вимого ч.1, 4, 5 ст.223 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. \~ Згідно вимог, встановлених ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні, 13\~листопада 2018\~року між позикодавцем [PERSON] та позичальником [PERSON] \~було у\~письмовій формі укладено договір позики (а.с.33), згідно якого позивачка зобов`язалась надати відповідачці кошти у розмірі 20000 доларів США строком до 13 листопада 2019 року. Вказані кошти відповідачка отримала у повному обсязі, що підтверджується відомостями, наявними у розписці. Відповідно до умов договору строк повернення позики відповідачкою настав 13 листопада 2019 року. Станом на дату ухвалення рішення у даній справі, будь-які дані щодо здійснення відповідачкою [PERSON] виплат на користь позивачки [PERSON] на виконання її зобов`язань за договором позики від 13 листопада 2018 року, у суду відсутні. За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що між сторонами у справі існують правовідносини, що виникли з факту укладання договору позики, які регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України. Так, відповідно ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. За правилами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-79цс14 відповідно до норм ст.ст.1046,1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. \~ \~ \~ \~Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Таким чином, за відсутності доказів зворотнього, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивачки про стягнення з відповідачки на її користь 10000 доларів США заборгованості за Договором позики від 13 листопада 2018 року. При прийнятті рішення по суті спору суд також зважає на те, що позов подано в умовах воєнного стану України, запровадженого у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. На підставі викладеного,

Outcome: approved