Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

01 березня 2024 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до Корюківської міської ради Чернігівської області, третя особа на боці позивача, яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору: Менська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно, та просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, що належало [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на: земельну ділянку площею 2,17 га рілля, кадастровий номер 7422487000:03:000:0127 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Прибинської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, земельну ділянку площею 1,35 га сіножаті, кадастровий номер 7422487000:04:000:0034 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Прибинської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, земельну ділянку площею 0,08 га пасовище, кадастровий номер 7422487000:04:000:0035 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Прибинської сільської ради Корюківського району Чернігівської області. В судове засідання позивач не прибув, в позовній заяві вказав про можливість розгляду справи без його участі. Від представника відповідача Корюківської міської ради Чернігівської області, надано заяву, про розгляд справи провести без їх участі. Від Менська державна нотаріальна контора заперечень не надійшло. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. По справі встановлено, що баба позивача, [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Корюківським відділом ДРАЦС у Корюківському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 15.11.20021. За життя його баба отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 782164 на площу 3,50 га, а саме на: земельну ділянку площею 2,17 га рілля, кадастровий номер 7422487000:03:000:0127 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Прибинської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, на: земельну ділянку площею 1,35 га сіножаті, кадастровий номер 7422487000:04:000:0034 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Прибинської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, земельну ділянку площею 0,08га пасовище, кадастровий номер 7422487000:04:000:0035 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Прибинської сільської ради Корюківського району Чернігівської області. Саме на дане майно після смерті баби відкрилася спадщина. Баба своїм майном не розпорядилася, заповіт не склала. Відповідно до пункту 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається: таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заяви відмову від неї. На сьогоднішній день фактичним власником: спадкового майна, що залишилось після смерті баби є позивач, онук - [PERSON] , так як після смерті баби прийняв спадщину та вважав, що є повноправним власником земельної ділянки, але коли виявив бажання реалізувати своє право власності, а саме розпорядитися майном, виявилося, що без свідоцтва про право на спадщину він цього зробити не зможе. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Порядок проставляння відмітки про перехід права власності затверджений Постановою КМУ від 06.05.2009 року №439. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об`єднання земельних ділянок» від 05.03.2009 року, передбачено вилучення державного акту на право власності на земельну ділянку, на підставі якого відбувся перехід права власності, із справ нотаріальної контори, проставляння відмітки про перехід права власності, та доручення державного акту на право власності на землю до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності. Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З викладеного видно, що позивач є спадкоємцем, тобто власником майна померлої і має право успадкувати державний акт на право власності на земельну ділянку, так як відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1225 ЗК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких умов суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивача про визнання за ним права власності на земельну ділянку, не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 605,60 грн. Решту сплаченого судового збору залишити за позивачем.

Outcome: approved