Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

У листопаді 2022 року засобами поштового зв`язку до Голосіївського районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] , подана представником, адвокатом - Головко Д.В., до Публічного акціонерного товариства «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» про зобов`язання вчинити дії. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 23.04.2021 вступили в силу зміни до ЗУ «Про споживче кредитування», які надають право позичальникам реструктуризувати свої кредитні зобов`язання виражені в іноземній валюті. Позивач вказує, що [PERSON] бажаючи реалізувати право передбачене законодавством подала заяву про реструктуризацію свого кредитного зобов`язання, що виникло за кредитним договором № 1306/252/259 від 15.08.2008, кредитором за яким являється ВАТ «Чорноморський Банк Розвитку та реконструкції». Позичальником за вказаним кредитним договором є [PERSON] . Забезпечення виконання вказаного кредитного зобов`язання здійснюється за відповідним договором іпотеки укладеним 15.08.2008 року (реєстровий номер 3032), іпотекодержателем за яким є ВАТ «Чорноморський Банк Розвитку та реконструкції». Предметом іпотеки виступає квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання позичальника, [PERSON] : [ADDRESS] . При цьому, у власності [PERSON] , дана квартира є єдиним майном та житлом. Позивач зазначає, що правовими підставами для проведення реструктуризації згідно законодавства є підп. 2 п. 7 розділу IV "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про споживче кредитування" відповідно до якого зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом. [PERSON] виконала положення внесених до законодавства змін та звернулася до відповідача з відповідними заяви, додавши відповідні документи. Натомість, відповідач проігнорував вимоги законодавства, не отримав зазначені заяви, що на думку позивачки свідчить про порушення її прав за захистом яких вона звернулася до суду. Одночасно з позовною заявою представником позивача подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі, сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а саме на майно, яке за адресою: [ADDRESS] , оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим повернення реалізованого відповідачем майна. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 08.11.2022 передано за підсудністю на розгляд до Шевченківського районного суду міста Києва цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» про зобов`язання вчинити дії. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2023 вищевказана позовна заява надійшла в провадження судді Сіромашенко Н.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.02.2023 заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Головко Дмитра Вікторовича про вжиття заходів забезпечення позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» про зобов`язання вчинити дії - залишено без задоволення. Крім того, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.02.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (викликом) сторін. У встановленому законом порядку учасники справи були сповіщені судом про відкриття провадження по справі та призначення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, копія ухвали суду про відкриття провадження надсилалась сторонам по справі, а відповідачу разом з копією позовної заяви з додатками. 24.01.2024 до суду, засобами поштового зв`язку, представником ПАТ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» подано відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ЧОРНОМОРСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ ТА РЕКОНСТРУКЦІЇ» є правонаступником АКЦІОНЕРНОГО КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ЧОРНОМОРСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ ТА РЕКОНСТРУКЦІЇ». Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02.09.2015 № 578 «Про ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЧОРНОМОРСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ ТА РЕКОНСТРУКЦІЇ» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03.09.2015 № 165 «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «ЧОРНОМОРСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ ТА РЕКОНСТРУКЦІЇ» та делегування повноважень ліквідатора банку», яким розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, якій делеговано усі повноваження ліквідатора Банку визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012. Також, представник відповідача вказує, що перевіркою відомостей журналу реєстрації вхідної кореспонденції ПАТ «ЧБРР» встановлено, що документ із назвою: «Заява про реструктуризацію зобов`язань передбачених договором про споживчий кредит наданий в іноземній валюті, відповідно до пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» датований 20.07.2021, підписаний від імені представника [PERSON] адвокатом Головка Д.В., адресований до «ВАТ «Чорноморський Банк Розвитку та реконструкції» 01033, Україна, Київська область, м. Київ, вул. Тарасівська, 9» до ПАТ «ЧБРР» не находив. При цьому, з 21.10.2020 адресою для листування з - ПАТ «ЧБРР» та місцезнаходженням уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЧБРР» була адреса: вул. Петра Сагайдачного, 17, м. Київ, 04070, про що на офіційному веб сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб наявне повідомлення. Таким чином, у липні 2021 року ПАТ «ЧБРР» не могло отримати кореспонденцію за адресою: вул. Тарасівська, 9, м. Київ, оскільки там не перебувало. Для проведення реструктуризації зобов`язань подання позичальником до кредитора заяви є обов`язковою умовою. У зв`язку з цим, твердження представника позивача про порушення прав позивача, передбачених пунктом 7 розділу IV Закону № 1734-VIII, на думку відповідача, не відповідають дійсності, оскільки [PERSON] , ні особисто, ні через представника відповідної заяви до ПАТ «ЧБРР» не подавала. Крім цього, відповідач вказує на невідповідність позовної заяви обставинам справи, а саме: ПАТ «ЧБРР» ніколи не мало організаційно правової форми «Відкрите акціонерне товариство», як це неодноразово вказано в позовній заяві та доданих до неї документах; позовна заява містить твердження, що зареєстроване та фактичне місце проживання позивача є: « [ADDRESS] ». Однак, у місті Києві відсутній бульвар «А.Малишка». Натомість наявна вулиця «Андрія Малишка»; до позовної заяви додано копію довіреності на представництво інтересів [PERSON] від 03.02.2022, текст якої посвідчено нотаріусом Іриною Варман у місті Рішон-Ле-Ціон, Держава Ізраїль. Вказаний факт ставить під сумнів перебування позивача на території України; позовна заява містить твердження, що «Позивачем заявлено позов до ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» про зобов`язання вчинити дії». Однак, будь-яких відомостей щодо предмету та підстав позову, а також його зв`язку з позовом до ПАТ «ЧБРР» немає. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідних клопотань до суду не надходило. З огляду на викладене, суд, відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі доказами. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. За загальним правилом, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках та відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно п.7 розділу IV "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про споживче кредитування" зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом. Позивач у позовні заяві вказує, що [PERSON] бажаючи реалізувати право передбачене законодавством на реструктуризацію свого кредитного зобов`язання, що виникло за кредитним договором № 1306/252/259 від 15.08.2008, кредитором за яким являється ВАТ «Чорноморський Банк Розвитку та реконструкції» подала відповідну заяву до ВАТ «Чорноморський Банк Розвитку та реконструкції». Як вбачається із матеріалів позовної заяви, позивачем додано копію заяви про реструктуризацію зобов`язань передбачених договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, відповідно до пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» датована 20.07.2021, підписана від імені представника [PERSON] , адвокатом Головком Д.В., адресована до «ВАТ «Чорноморський Банк Розвитку та реконструкції» на адресу: 01033, Україна, Київська область, м. Київ, вул. Тарасівська, 9. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ЧОРНОМОРСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ ТА РЕКОНСТРУКЦІЇ» є правонаступником АКЦІОНЕРНОГО КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ЧОРНОМОРСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ ТА РЕКОНСТРУКЦІЇ». Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02.09.2015 № 578 «Про ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЧОРНОМОРСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ ТА РЕКОНСТРУКЦІЇ» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03.09.2015 № 165 «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «ЧОРНОМОРСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ ТА РЕКОНСТРУКЦІЇ» та делегування повноважень ліквідатора банку», розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, якій делеговано усі повноваження ліквідатора Банку визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012. Публічне акціонерне товариство «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» знаходиться в стані припинення та з 21.10.2020 має зареєстроване місцезнаходження за адресою: м. Київ, Шевченківський район, вул. Січових Стрільців, б. 17, поверх 2. Згідно довідки начальника відділу діловодства ПАТ «ЧБРР» вбачається, що перевіркою відомостей журналу реєстрації вхідної кореспонденції ПАТ «ЧБРР» встановлено, що документ із назвою: «Заява про реструктуризацію зобов`язань передбачених договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, відповідно до пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» датований 20.07.2021, підписаний від імені представника [PERSON] адвокатом Головка Д.В., адресований до «ВАТ «Чорноморський Банк Розвитку та реконструкції» 01033, Україна, Київська область, м. Київ, вул. Тарасівська, 9» до ПАТ «ЧБРР» не находив. Повідомлено, що з 21.10.2020 адресою для листування з - ПАТ «ЧБРР» та місцезнаходженням уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЧБРР» була адреса: вул. Петра Сагайдачного, 17, м. Київ, 04070, про що на офіційному веб сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб наявне повідомлення доступне за відповідним посиланням: https://www.fg.gov.ua/articles/48724-zmineno-kontaktni-nomen-telefonu-u-pat-chbrr.html. Згідно з вимогами підпункту 3 пункту 7 розділу IV "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про споживче кредитування" реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом. До позовної заяви позивачем не надано доказів про те, що заява про реструктуризацію зобов`язань була подана кредитору позичальником або її представником особисто чи надіслана рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Враховуючи викладене, відсутні підстави вважати, що відповідачем, ПАТ «ЧБРР», порушено вимоги пункту 7 розділу IV "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про споживче кредитування" щодо не проведення реструктуризації зобов`язань. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно положень ст.ст. 77-79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, Верховний Суд 23.10.2019 прийняв постанову у справі № 917/1307/18, якою розтлумачив сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції. Так, Верховний Суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності. Частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, з огляду на вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що оскільки матеріали справи не містять належних доказів про виконання позичальником підпункту 3 пункту 7 розділу IV "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про споживче кредитування", а відтак вимоги про зобов`язання відповідача вчинити дії є передчасними та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed