Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду 27.07.2023 з даним позовом мотивуючи його тим, що 2.09.2021 року о 20 годині 45 хв. в м.Одесі по вул. Ак. Корольова, Франчук керуючи автомобілем Hyundai номерний знак [NUMBER] , у порушення у правил Дорожнього руху скоїла зіткнення з автомобілем MG 5, номерний знак [NUMBER] . В результаті ДТП останній автомобіль отримав механічні пошкодження. Вина [PERSON] підтверджується матеріалами справи, тому просив стягнути з ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» страхове відшкодування 44426,26 грн., відшкодування витрат на проведення експертного дослідження, з [PERSON] у якості відшкодування майнової шкоди 22260,54 грн., відшкодування витрат на проведення експертного дослідження та відшкодування моральної шкоди 35000 грн. та судові витрати. Представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Представник ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» подав відзив у якому зазначив, що повністю сплатив страхове відшкодування у сумі 28718,55 грн., яка була визначена висновком 08-Д/10/03 від 06.12.2021, просив у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача Франчук адвокат Пятигорец В.І. проти задоволення позову заперечував, подав відповідний відзив у якому зазначив, що висновок експерта, що був наданий стороною позивача як доказ, зроблений без сповіщення [PERSON] , а сам висновок не відповідає вимогам законодавства. ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» свого представника у засідання не направило, повідомлялося належним чином про час та місце розгляду справи. Представник відповідача Франчук адвокат Пятигорец В.І. в судовому засідання проти задоволення позову заперечував. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Згідно з ч.6 ст. 82\~ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Цим судом та постановою Київського районного суду м.Одеси від 29.09.2021р. у адміністративній справі №947/28013/21 встановлено, що 2.09.2021 року о 20 годині 45 хв. в м.Одесі біля будинку №129 по вул. Ак. Корольова, Франчук керуючи автомобілем Hyundai номерний знак [NUMBER] , у порушення у п.10.9 Правил Дорожнього руху, рухаючись заднім ходом, скоїла зіткнення з автомобілем MG 5, номерний знак [NUMBER] (а.с.11-12). Згідно висновку експерта №115-22 від 30.11.2022 вартість матеріального збитку власнику а/м MG 5, номерний знак [NUMBER] внаслідок ДТП 02.09.2021р. становить 75144,81 грн., а вартість відновлювального ремонту 108405,35 грн. (а.с.14-20) Вартість проведення експертного дослідження була сплачена позивачем у сумі 4000 грн. Цивільна відповідальність відповідача була застрахована ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» поліс №203125835, франшиза склала 2000 грн., ліміт страхової відповідальності 130000 грн. Зазначена страхова компанія сплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі (22316,32 та 6402,23) 28718,55 грн. (а.с.12об.,13). Відповідач Франчук сплатила позивача розмір франшизи 2000 грн. У відповідності до\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.ст.\~77,\~78,\~79\~ЦПК України\~докази повинні\~бути належними,\~допустимими та\~ достовірними.\~ Належними\~є докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування.\~ Предметом\~доказування є\~обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення.\~ Сторони\~мають право\~обґрунтовувати належність\~конкретного доказу\~для підтвердження\~їхніх вимог\~або заперечень.\~ Суд не може брати до розгляду та ухвалювати рішення на підставі доказів, що не стосуються предмета доказування. Згідно зі\~ст.22\~ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з ч.1 ст.1166\~ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2\~ ст.1187 ЦК України\~встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192\~ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи вимоги п.36.2 статті 36 Закону №1961-IV та вимоги ст.29 цього ж Закону, з відповідача ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування, розмір якого розраховується як різниця між вартістю матеріального збитку (75144,81), фактично сплаченою страховою компанією сумою (28718,55), за вирахуванням величини втрати товарної вартості т/з (20235,62), франшизи (1000) та розміром франшизи (2000), і становить 44426,26 грн. У Постанові Верховного Суду від 01.07.2020р. у справі №420/998/18 зазначено, що спеціальними нормами Закону №1961-IV передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи і страховик не відповідає за втрату товарного вигляду автомобіля, вказані витрати можна відшкодувати за рахунок винуватця ДТП. Системний аналіз пункту 32.7. частини першої\~статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті\~22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті\~988, статей\~1166,\~1187,\~1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Оскільки відшкодована сума страхового відшкодування позивачу недостатньо для повного відшкодування заподіяної шкоди внаслідок ДТП, то з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту (108405,35) та страховим відшкодуванням (75144,81) і становить 33260,54 грн. З обох відповідачів у рівних частках суд стягує витрати на проведення висновку експерта №115-22 від 30.11.2022 по 2000 грн. з кожного (4000/2). Щодо відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Згідно зі\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її права і така шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування. За п.3 ч.2\~ст.23 ЦК України\~моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.\~\~ Відповідно до вимог\~ст.1167 ЦК України\~- моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, крім випадків, встановлених законом.\~\~ Суд вважає, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в негативних емоціях та стресі, моральних та психічних переживаннях, пов`язаних з пошкодженням майна, вишукуванням додаткового часу і додаткових зусиль для відшкодування завданої шкоди.\~\~ Враховуючи вказані обставини, ступінь та тривалість моральних страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає достатнім стягнути з відповідача\~в рахунок відшкодування моральної шкоди 6000 гривень. Отже, суд приходить до висновку, що позов заявлено обґрунтовано і порушене право позивача підлягає захисту, а позов частковому задоволенню. До доводів представника [PERSON] суд ставиться критично, оскільки на а.с.25об. наявне сповіщення експерта на адресу [PERSON] , а клопотань з боку представника [PERSON] про призначення експертизи судом не заявлялося, а інші доводи не спростовують висновків суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial