Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Рішення Івано-Франківського міського суду від 05 жовтня 2023 року залишено без змін 01 березня 2024 року [PERSON] подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про відшкодування понесених витрат за надання правничої допомоги за результатом розгляду апеляційної скарги. Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків. Згідно пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. Пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до пункту «в» частини 4 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. Як вбачається з матеріалів справи, 01 березня 2024 року [PERSON] подав до суду заяву про відшкодування судових витрат за результатом розгляду справи в суді апеляційної інстанції, вказує про вартість наданих послуг адвокатом у розмірі 20 000 грн. Встановлено, що згідно з актом №1 наданих послуг від 05 грудня 2023 року до договору про надання правничої допомоги №14-35/2023 від 05.12.23 оплата за юридичні послуги становить 20 000 грн, які складаються з 16 000 грн - 8 год вивчення та аналіз апеляційної скарги, складання відзиву на апеляційну скаргу, 4 000 грн - участь в судовому засіданні (2 засідання) (а.с. 59 Т. 9) Відповідно до пункту 3 частин першої, третьої статті 270 ЦК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справина репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може,за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону,яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяві клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року; від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19); від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19). При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людиниі основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Установлено, що [PERSON] подав до суду апеляційної інстанції інстанції клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу посилаючись на те, що розмір витрат на оплату послуг адвоката неспівмірний зі складністю справи, обсягом і часом наданих послуг в апеляційному суді ( статті 137 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. З матеріалів справи вбачається і встановлено судом, що 05 грудня 2023 року між [PERSON] та адвокатом Марущаком В.І. укладено договір про надання правничої допомоги №14-35/2023 від 05.12.23 та додаток до договору від 05.12.23 (а.с.57-58 Т.9) (а.с.176-178). Предметом і метою Договору є надання адвокатом необхідну правничу допомогу під час цивільного провадження. Відповідно до умов договору розмір гонорару, який клієнт сплачує за надану правову допомогу визначається сторонами окремою додатковою угодою. Відповідно до п.3.1 додаткової угоди визначено вартість послуг у розмірі 20 000 грн . (а.с.179). Згідно з актом №1 наданих послуг від 05 грудня 2023 року до договору про надання правничої допомоги №14-35/2023 від 05.12.23 оплата за юридичні послуги становить 20 000 грн, які складаються з 16 000 грн - 8 год вивчення та аналіз апеляційної скарги, складання відзиву на апеляційну скаргу, 4 000 грн- участь в судовому засіданні (2 засідання) (а.с. 59 Т. 9). Згідно квитанції 3222507 від 05 грудня 2023 року [PERSON] перерахував Марущак В. І. 20 000 грн, призначення платежу - плата за надання правової допомоги у справі № 352/1358/14-ц (а.с.56 Т.9). Ураховуючи наведене, оскільки під час постановлення апеляційним судом постанови у цій справі від 27 лютого 2024 року не було вирішено питання про судові витрати, то клопотання [PERSON] про ухвалення додаткового судового рішення щодо вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу під час апеляційного провадження є обґрунтованим та є підстави для прийняття додаткової постанови. Разом з тим, враховуючи складність справи та виконаних адвокатом робіт, з яких : складання та подання відзиву на апеляційну скаргу, яке оцінено в 16 000 грн, такий розмір є необгрунтовиним та не відповідають значимості таких дій у справі виходячи з її конкретних обставин, участь в судових засідань 23 січня 2024 року з 10 год 49 хв по 11 год 29 хв та 27 лютого 2024 року з 9 год 32 хв по 9 год 50 хв , яке оцінено в 4 000 грн не є співмірними зі складністю та обсягом виконаної роботи. Таким чином, з врахуванням обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, критерію необхідності подання відзиву до Івано-Франківського апеляційного суду та значимості таких дій у справі виходячи з її конкретних обставин, розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірними, зазначені представником витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими, що суперечить критеріям визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи, тому підлягають зменшенню до 6 000 грн.

Outcome: partial