Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила суд позбавити останнього батьківських прав щодо їхнього спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що від шлюбу з відповідачем вона має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] Позивач самостійно матеріально утримує дитину та належним чином піклується про її здоров`я, інтелектуальний та духовний розвиток. Відповідач жодної участі у вихованні та матеріальному утриманні дитини не приймає, не піклується про її духовний та моральний розвиток, тому [PERSON] просить його позбавити батьківських прав. Також позивач додає, що рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 14.02.2020 вирішено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5 700,00 грн щомісячно, починаючи з 21.01.2020 і до досягнення сином повноліття. Однак, через несплату аліментів станом на 31.12.2023 заборгованість [PERSON] перед [PERSON] за період з 21.01.2020 по 31.12.2023 становить 269 922,58 грн. За розрахунками позивача, загальна сума неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених відповідачем на її користь аліментів за кожен день прострочення за період з 21.01.2020 по 31.12.2023 становить 81 732,48 грн, яку позивач уважає необхідним стягнути на свою користь. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 30 січня 2024 року по справі відкрито загальне позовне провадження. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився,про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Оболонськоїрайонної в місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явилася, про час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі свідоцтвом про народження № [NUMBER] , [PERSON] (відповідач) та [PERSON] (позивач) є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Оболонського районного суду м. Києва по справі № 756/907/20 від 14 лютого 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Окрім того, вказаним рішенням суд вирішив стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5 700,00 грн щомісячно, починаючи з 21.01.2020 і до досягнення сином повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно висновку, наданого Службою у справах дітей та сім`ї Оболонськоїрайонної в місті Києві державної адміністрації, від 20 лютого 2024 року № 104-1546, позивач здійснює повне утримання дитини, оплачуючи її базові життєві потреби, а також розвиток особистості та світогляду. Також у вищевказаному висновку зазначено, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до його життя, не створює умов для отримання освіти, участі у вихованні не приймає, не виявляє батьківського піклування. Тому Служба у справах дітей та сім`ї Оболонськоїрайонної в м. Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. На підставі вищевказаного судом було установлено, що відповідач не виконує обов`язків батька по вихованню дитини, не цікавиться життям та станом її здоров`я, не намагається спілкуватися з нею, не надає жодної матеріальної допомоги, тобто свідомо усунувся від виховання сина. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, судом достовірно установлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню та вихованню дитини, тому суд доходить висновку, що останнього необхідно позбавити батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] . Також суд звертає увагу, що у Донецькому ВДВС у Донецькому районі Донецької області Східного МУ МЮ перебуває на виконанні виконавче провадження № 63732135 за виконавчим листом № 756/907/20 від 03.06.2020 про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5 700,00 грн щомісячно, починаючи з 21.01.2020 і до досягнення сином повноліття. Відповідно до розрахунків державного виконавця Донецького ВДВС у Донецькому районі Донецької області Східного МУ МЮ, через несплату аліментів станом на 31.12.2023 заборгованість [PERSON] перед [PERSON] за період з 21.01.2020 по 31.12.2023 становить 269 922,58 грн. За приписами ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. При визначенні порядку нарахування неустойки за несплату аліментів Верховний Суд в Постанові від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц (Провадження № 14-37цс18) встановив, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Виходячи з вищевказаних положень, судом проведено власний розрахунок суми неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених [PERSON] перед [PERSON] аліментів за кожен день прострочення за період з 21.01.2020 по 31.12.2023, який становить 81 732,48 грн. На підставі вказаного суд уважає правильним стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 81 732,48 грн. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України, суд уважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1 211,20 грн за розгляд позовної вимоги про позбавлення батьківських прав та на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн за розгляд позовної вимоги про стягнення пені по аліментам. На підставі викладеного, ст. 141, 150, 164, 165, 196 СК України, ст. 12 Закону України«Про охорону дитинства», Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. 61 Конституції України;

Outcome: approved