Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-24 00:00:00

06.06.2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.02.2015 року в цивільній справі № 161/14985/14-ц за нею, [PERSON] та [PERSON] було визнано право власності на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (далі житловий будинок), а за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/15 частки даного майна. Інший співвласник вказаного житлового будинку [PERSON] , якому належить 1/5 частка у даному майні не був учасником цивільної справи № 161/14985/14-ц, останній у спірному будинковолодінні не проживає і наміру проживати немає. Вказує, що усі співвласники житлового будинку у ньому не проживають, кожен з них забезпечений власним житлом, у зв`язку з чим вона бажає припинити їх право власності на частки у будинковолодінні, у встановленому ст. 365 ЦК України порядку. Однак, у позасудовому порядку даний спір вирішити не виявляється за можливе. Просить суд припинити за кожним із відповідачів право власності на належні їм частки у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , внаслідок цього визнати за нею право власності на 8/15 часток спірного нерухомого майна (а.с. 30-31). 27.07.2023 року представником відповідача [PERSON] було подано до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень щодо позову зазначає, що право власності відповідачів на визначені кожному з них частки не зареєстроване у встановленому законом порядку. Поряд з цим, [PERSON] чинить перешкоди у користуванні відповідачами спірним житловим будинком. Також, стороною позивача не надано жодних доказів, які б свідчили про наявність у відповідачів іншого житла, а також про внесення на депозитний рахунок суду вартості часток, право власності на яке [PERSON] бажає припинити, для здійснення відповідної компенсації. Враховуючи наведене, просить суд у задоволенні позову відмовити (а.с. 88-98). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.08.2023 року в справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено судовим експертам Волинського відділення Львівського НДІСЕ та на вирішення якої поставлені питання щодо визначення дійсної ринкової вартості житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS] , а також можливості поділу майна із виділенням відповідачам в натурі частин житлового будинку відповідно до належних їм часток. Провадження на час проведення експертизи зупинено (а.с. 104-105). 27.11.2023 року від Волинського відділення Львівського НДІСЕ на адресу суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи № 3864, 3868 від 27.11.2023 року (а.с. 115-127). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.12.2023 року провадження у справі було поновлено (а.с. 130). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.01.2024 року підготовче провадження було закрито, справу призначено до розгляду по суті (а.с. 162). 12.02.2024 року представником відповідачів [PERSON] та [PERSON] адвокатом Грибан Ж.А. було подано до суду заяви про визнання позову (а.с. 176, 184). В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала із підстав, які викладені у її позовній заяві, просила задовольнити їх у повному обсязі. Додатково суду пояснила, що у житловому будинку фактично проживає лише вона та її мати. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] забезпечені іншим житлом. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача в судове засідання не з`явилася, до його початку подала до суду заяву з проханням розгляд справи проводити без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує (а.с. 199). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, у своїх заявах про визнання позову розгляд справи просили здійснювати у їх відсутності. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не взнав, просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на обставини, які викладені у його відзиві на позовну заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, заяви, клопотання, а також відзив на позовну заяву від неї на адресу суду не надходили. Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони даного спору є співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Частки кожного з них є наступними: [PERSON] належить 1/5 (3/15) частка; [PERSON] належить 4/15 часток; [PERSON] належить 1/5 (3/15) частка; [PERSON] належить 1/5 (3/15) частка, [PERSON] належить 1/15 частка, [PERSON] належить 1/15 частка. Вищевказана обставина підтверджується рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.02.2015 року в цивільній справі № 161/14985/14-ц, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 30.04.2015 року (а.с. 6-10). Частиною 1 ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2018 року у справі № 200/3033/15-ц (провадження № 61-23962св18) вказано, що: «положеннями статті 365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Тобто для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 04.11.2021 року в справі № 748/2338/19 (провадження № 61-6929св21) зазначено, що: «припинення права на частку має відбуватися, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Тобто можливе порушення інтересів як самого співвласника, так і членів його сім`ї виступатиме перешкодою для задоволення позову про припинення права на частку. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку, з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Ця умова спрямована на запобігання порушення інтересів співвласника та членів його сім`ї. Оскільки мається на увазі недопущення порушення прав інтересів співвласника, то суд при розгляді справи повинен перевіряти, чи не будуть порушені інтереси й заподіяна шкода (майнова або немайнова) внаслідок припинення права на частку». Згідно висновку експерта Волинського відділення Львівського НДІСЕ за результатами проведення судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи № 3864, 3868 від 27.11.2023 року, виділення [PERSON] 1/5 частки, [PERSON] 1/5 частки, [PERSON] 1/15 частки та [PERSON] 1/15 частки у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] є технічно не можливим. Тобто, частки відповідачів у спірному житлі є незначними і не можуть бути виділеними в натурі. У своєму позові позивач [PERSON] ставить питання про припинення часток відповідачів у спірному майні. Згідно висновку експерта Волинського відділення Львівського НДІСЕ за результатами проведення судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи № 3864, 3868 від 27.11.2023 року, дійсна вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] становить 543864 грн. У суду відсутні будь-які підстави ставити під сумнів вищевказаний висновок судового експерта, будь-які докази його недостовірності, а наявності у ньому суперечностей стороно відповідачів у ході розгляду справи не надано та судом таких доказів не здобуто. 12.02.2024 року [PERSON] було внесено на депозитний рахунок суду 36257,60 грн. грошової компенсацію вартості 1/15 частки спірного житлового будинку для [PERSON] та 36257,60 грн. грошової компенсацію вартості 1/15 частки спірного житлового будинку для [PERSON] . Зазначене підтверджується відповідними квитанціями до платіжної інструкції на переказ готівки № ПН203 та № ПН211 від 12.02.2024 року (а.с. 217, 218). На переконання суду, припинення права власності на частки в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] , з огляду на встановлені в ході розгляду справи обставини, не завдасть шкоди їх правам та законним інтересам, оскільки останні не користуються спірним будинковолодіння та забезпечені власним житлом (а.с. 21-23). При цьому, стороною відповідачів не було надано жодних доказів того, що будь-кому з них чиняться перешкоди в користуванні спірним будинковолодіння. Також, суд відхиляє доводи представника [PERSON] про те, що право власності його довірителя та відповідача [PERSON] на частку у спірному майні не зареєстровані у встановлено законом порядку, оскільки такі не впливають на зміст спірних правовідносин. У свою чергу, [PERSON] та [PERSON] було подано до суду заяви про визнання позовних вимог, які, в силу приписів ст. 206 ЦПК України, суд приймає до уваги. Із наведеного слідує, що частка відповідачів у спільному майні є незначною і не може бути виділена в натурі, відтак спірний житловий будинок є неподільним, а його спільне володіння і користування є неможливим, а також припинення часток відповідачів не завдасть істотної шкоди їх інтересам. За наведених обставин, суд вважає за можливе припинити право власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на належні їм частки в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , визнати за [PERSON] право власності на 8/15 часток у даному майні, внаслідок припинення права власності на частки відповідачів, а також стягнути з позивачки на користь [PERSON] та [PERSON] по 36257,60 грн. грошової компенсації вартості їх часток у житловому будинку. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача [PERSON] , до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про припинення частки в спільному майні в повному обсязі.

Outcome: approved