Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» (далі -ТОВ «Теплопостачсервіс») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що ТОВ «Теплопостачсервіс» з 01.07.2014 є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, у тому числі за адресою: [ADDRESS] . Власником квартири [ADDRESS] , є [PERSON] . За цією квартирою за період з листопада 2019 року по березень 2023 року обліковується заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення у розмірі 29 400,43 грн. Письмовий договір з відповідачем, який є власником цієї квартири не укладався, оскільки він знехтував цим обов`язком. Свої зобов`язання по оплаті наданих послуг відповідач не виконує. За приписами ст. 625 ЦК України відповідач також повинен сплатити за період з листопада 2019 року по січень 2022 року 3% річних від суми заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення в розмірі 808,89 грн. та інфляційні втрати в розмірі 2 290,17 грн. Просив стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення, з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на суму заборгованості, а також судові витрати. 17.05.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися на адресу суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. ТОВ «Теплопостачсервіс» з 01.07.2014 є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . ТОВ «Теплопостачсервіс» як юридична особа здійснює діяльність з постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 02.04.2018. 25.11.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Територіальне міжгосподарче об`єднання Ліко-Холдінг» (далі - ТОВ «ТМО Ліко-Холдінг») та [PERSON] укладено Договір № 1960/ВА-278 про бронювання квартири для передачі у власність, відповідно до умов якого ТОВ «ТМО Ліко-Холдінг» бронюється за [PERSON] житлове приміщення (будівельний номер квартири [ADDRESS] ) та визначається порядок придбання та погашення облігацій для передачі квартири у власність. Згідно з довідкою ТОВ «Теплопостачсервіс» від 16.04.2023 № 19/14-278Т за період з 01.11.2019 по 16.04.2023 за адресою: [ADDRESS] , обліковується заборгованість за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення в розмірі 29 400,43 грн. Відповідно до розрахунку позивача від 16.04.2023 за період з 01.11.2019 по 31.01.2022 на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення нараховані 3% річних в розмірі 808,89 грн. та інфляційні втрати в розмірі 2 290,17 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно з п. 10 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонту технічного перепланування спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно його частки співвласника. Суд відзначає, що позовні вимоги ТОВ «Теплопостачсервіс» обґрунтовані тим, що відповідач є споживачем послуг за квартирою [ADDRESS] . Водночас, позивач не довів належними та допустимими доказами ту обставину, що відповідач є власником або квартиронаймачем за зазначеною адресою. Крім того, позивач не довів, що відповідач проживає або будь-яким іншим чином споживає надані позивачем послуги за адресою: [ADDRESS] . Суд також зазначає, що відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, суд зазначає, що позивачем не доведено, що саме відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг, які надає позивач. Суд вважає, що сам по собі розрахунок заборгованості жодним чином не підтверджує обставини, викладені у позовній заяві. При цьому у суду відсутній обов`язок вважати доведеною та встановленою ту обставину, про яку стверджує позивач, оскільки відповідно до приписів ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог ТОВ «Теплопостачсервіс», що має наслідком відмову у їх задоволенні в повному обсязі. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed