Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

13.07.2021 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просив суд: стягнути з [PERSON] заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 8089,33грн.; заборгованості за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 38614,55грн.; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 14530,10грн.; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги централізованого постачання гарячої у розмірі 21658,72грн., та покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати. Надалі, уточнивши в грудні 2023 року позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 38216,64 грн.. та заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 0,01 грн. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 року №591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку з чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01.05.2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Правовідносини з постачання фізичним централізованого опалення та централізоване постачання гарячої води регулюються ЗУ «Про житлово - комунальні послуги» від 24.06.2004 року та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630. Відповідно до п. 8 Правил та Закону послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, такий договір є договором приєднання. На виконання вимог Закону, КП «Київтеплоенерго» на підставі типового договору підготовлено та опубліковано договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 року №34 (5085). Свідоцтвом повного і беззастережного акуепту умов договору є факт отримання послуг споживачем. Квартира [ADDRESS] а під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води. Відповідач від послуг у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся. Відповідно до ст. 20 Закону, п.п. 18, 20, 30 Правил, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у встановлені строки. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Проте, Відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.05.2021 року складає 36188,82 грн. Крім того, позивач на підставі Договору №602-18 про відступлення прав вимоги від 11.10.2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 46703,88 грн. Відповідно до Договору цесії Позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 36188,82 грн. за адресою: [ADDRESS] . Надання послуг здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630 (далі Правила), який був опублікований 31.07.2014 на офіційному сайті ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», а також в газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 №111 (4511). Ухвалою суду від 20.07.2021 рокувідкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Заочним рішенням від 30 листопада 2021 року позовну заяву Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості - задоволено. Стягнуто зі [PERSON] на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 8089,33 грн.; заборгованості за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 38614,55 грн.; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 14530,10 грн.; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги централізованого постачання гарячої у розмірі 21658,72 грн., а також 30,00 грн. витрат пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а всього 82922 (вісімдесят дві тисячі дев`ятсот двадцять дві) гривні 70 копійок. Ухвалою суду від 22 листопада 2023 року поновлено відповідачу пропущений процесуальний строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30.11.2021 року у справі №755/11520/21. Заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30.11.2021 року у справі №755/11520/21 за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про стягнення заборгованості - задоволено частково. Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30.11.2021 року у справі №755/11520/21 за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про стягнення заборгованості - скасовано. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 06 грудня 2023 року клопотання позивача про залучення співвідповідачів - залишено без розгляду. 11 грудня 2023 року на адресу Дніпровського районного суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Щодо стягнення заборгованості за надання послуг з централізованого постачання гарячої води, позивач вказує. що відповідач сплачує за вказані вимоги за показами лічильника. При цьому, у 2014 році відповідачем було встановлено у квартирі бойлер, а тому припинено отримання послуги з централізованого постачання гарячої води, а тому покази лічильника є незмінними. Так, у 2014 році при встановлені бойлера показники лічильника гарячої води бу 321, при цьому при повірці лічильника працівниками позивача у 2019 році показник лічильника гарячої води був 321, станом на листопад 2023 року показник лічильника гарячої води становить також 321, що підтверджує, що відповідач не користувався послугами централізованого гарячого водопостачання та не має заборгованості за ці послуги. Вказує, що показники лічильника передавала позивачу квитанціями про сплату ЦО та ПГВ, а також, засобами електронного зв`язку на сайті позивача. Вказане підтверджується актом зняття контрольних показань, рахунками про сплату послуг, Актом прийняття на комерційний облік лічильника гарячого водопостачання, актом виконаних робіт. Відповідач зазначає, що позивач обізнаний про наявність що у відповідача встановлений лічильник гарячої води, однак, немає жодного підтвердження отриманих відповідачем обсягів гарячої води. Також, відповідач просить застосувати до даних правовідносин строк позовної давності, починаючи з моменту звернення позивача з даним позовом до суду, тобто з 13.07.2021 року. 12 грудня 2023 року на адресу Дніпровського районного суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позивач просить, уточнивши позовні вимоги, стягнути зі [PERSON] заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 38216,64 грн.. та заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 0,01 грн.. Щодо застосування строку позовної давності, позивач посилається на правову позицію, висловлену Великою Палатою Верховного Суду від 07.07.2020 року у справі №712/8916/17, в якій зазначено, що зобов`язання сплачувати за надані комунальні послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у споживача виникає щомісячно, отже перебіг позовної давності починається щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення. Вказує. що у зв`язку із запровадженням карантину на всій території України, строки позовної давності мають обраховуватись починаючи з березня 2017 року. Також, позивачем додатково надано детальний розрахунок заборгованості, який переданий на підставі договору №602-18 про відступлення прав вимог. Позивач звертає увагу, що відповідач від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку за адресою: [ADDRESS] не відмовлявся/не відключався та з претензією на адресу позивача про їх неотримання - не звертався. Жодних заперечень на позовну заяву щодо неотримання/ненадання/не користування послугами з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] до суду не надсилав. Вказує, що відповідач не викладає жодного заперечення/твердження та не надає жодного доказу, що в квартирі [ADDRESS] відсутнє надання послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, документи, визначені законодавством про неналежне надання послуг позивачем, неправомірне нарахування заборгованості. Таким чином, відповідач як власник квартири зобов`язаний оплатити спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Позивач вказує, що за період нарахування заборгованості розрахунок оплати за послуги здійснювалось згідно з показаннями будинкового засобу обліку води за нормативами споживання, оскільки відповідач не надавала покази лічильника за розрахований період. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Предметом регулювання Закону Украхни про житлово - комунальні послуги є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Судом встановлено, що кв. [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних долях на підставі Свідоцтва про право власності від 20 січня 2012 року. Відповідно до ст. 1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. (ст. 1078 ЦК України) 11.10.2018 між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» (далі - Кредитор) та Комунальним підприємством (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» було укладено Договір №602-18 про відступлення права вимоги (цесії), відповідно до п. 1.1 якого, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Кредитор відступає, а Новий кредитор набуває право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання (основний борг, в тому числі той, що є предметом судового розгляду та/або підтверджений судовим рішенням як такий, що підлягає стягненню із споживача на загальну суму 1 818 662 617,96 грн. станом на 01.08.2018 року з урахуванням доплат, шо отримані Кредитором за період з 01.08.2018 року до дати укладення цього договору та коригувань платежів. (а. с. 83) Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього договору. (п. 1.2 Договору) Відповідно до Додатку № 2 до Договору цесії Позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 8089,33 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 38614,55 грн. за адресою: [ADDRESS] . (а. с. 9-10) Крім того, відповідно до п. 1.3 договору цесії Кредитор відступає, Новий кредитор/Позивач набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (нестойка, штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень), що нараховані Кредитором та/або виникли до дати укладення цього Договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за договорами та споживачами, які зазначені у Додатку № 1 та у Додатку № 2 до Договору цесії. Таким чином, Позивач прийняв право вимоги до [PERSON] (далі Відповідач/Відповідачі) заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого гарячого водопостачання у розмірі 48586,12 грн. та прийняв право вимоги до Відповідача будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати за спожиті послуги. Надання послуг здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630 (далі Правила), який був опублікований 31.07.2014 на офіційному сайті ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», а також в газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 №111 (4511). (а. с. 84) Нарахування за спожиті Відповідачем послуги здійснювалось на підставі Постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (перелік додається). Частиною 4 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. 28 березня 2018 року в газеті «Хрещатик» № 34 (5085) було опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води. Повідомленням визначено, що підготовлений Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, який є договором приєднання відповідно до норм ст. 634 ЦК України фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору. Вказано, що цей договір приєднання вважається акцептованим всіма споживачами, які в установленому порядку не надали заперечення щодо умов цього договору. (а. с. 85) Згідно зі статтею 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до положень ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - договір). Відповідно до п. 11 Правил, У разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил. Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил. Згідно п. 21 Правил, У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим. Відповідно до п. 20 Правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У платіжному документі передбачаються графи для зазначення поточних і попередніх показань засобів обліку води, теплової енергії, різниці цих показань або затверджених нормативів (норм) споживання, тарифу на даний вид послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово- комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово- комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово- комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У даній справі предметом позовних вимог, з урахуванням їх подальшого уточнення є стягнення з відповідача заборгованості за спожиті до 01.05.2018 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 38216,64 грн.. та заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 0,01 грн., при цьому, позивач вказує, що відповідач не передавала показники лічильника, у зв`язку з чим сума боргу розрахована за середнім показником будинку. В обґрунтування свої позовних вимог, з урахуванням їх подальшого уточнення, позивачем надано розрахунок заборгованості по кв. [ADDRESS] , за період з 01.07.2015 року по 31.10.2023 рік, відповідно до якого за відповідачем значиться борг у загальному розмірі 38216,64 грн., борг нарахований за період з серпня 2016 року по квітень 2018 рік. (а. с. 198-199) В свою чергу, відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог вказує на те, що вона не користувалась за вказаний період послугами з надання гарячої води, оскільки у 2014 році встановила бойлер, а показники лічильника з 2014 року по листопада 2023 року залишились незмінними. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ст. 78 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. (стаття 79 ЦПК України) Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. (стаття 80 ЦПК України) Згідно рахунку на сплату за житлово комунальні послуги за листопад 2014 року по особовому рахунку [NUMBER] , показники централізованого водовідведення гарячої води становили 321 м3 (а. с. 126), згідно повідомлення по особовому рахунку № [NUMBER] , станом на 01.01.2017 року показники лічильника становили 321м3 (а. с. 127). 25 вересня 2019 року слюсарем - сантехніком РТ «Позняки» складено акт прийняття на комерційний облік лічильника гарячого водопостачання, відповідно до якого, показники централізованого водовідведення гарячої води становили 321 м3.(а.с. 128) Також, згідно з акту зняття контролюючих показників з лічильника гарячої води від 06.10.2020 року, показники централізованого водовідведення гарячої води становили 321 м3. (а. с. 121) За сукупністю вказаних доказів, слід дійти висновку що починаючи з листопада 2014 року до жовтня 2020 року відповідач не користувався послугою з надання гарячої води. Обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами у відповідності з п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово - комунальні послуги» кореспондуються з правом споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, визначений п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про житлово - комунальні послуги». Згідно ст. 9 ЗУ «Про житлово - комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. З аналізу вищевикладеного, слід дійти висновку, що обов`язок споживача з оплати житлово - комунальних послуг виникає за фактично спожиті житлово - комунальні послуги. Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Елементами верховенства права є принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005) Згідно ст. 19 ЗУ «Про правотворчу діяльність», з урахуванням вимог частини першої цієї статті в Україні встановлюється така ієрархія нормативно-правових актів, зокрема: 1) Конституція України в системі нормативно-правових актів України має найвищу юридичну силу і є обов`язковою до виконання на території України; 2) чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, укладаються відповідно до Конституції України та мають на території України вищу юридичну силу, ніж нормативно-правові акти, зазначені у пунктах 3 - 13 цієї частини, і є обов`язковими до виконання на території України; 3) закони приймаються на основі Конституції України, чинних міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, мають на території України вищу юридичну силу, ніж нормативно-правові акти, зазначені у пунктах 4 - 13 цієї частини, і є обов`язковими до виконання на території України; 4) постанови Верховної Ради України, укази Президента України приймаються на основі та на виконання Конституції України та (або) законів, чинних міжнародних договорів України, мають на території України вищу юридичну силу, ніж нормативно-правові акти, передбачені пунктами 5 - 13 цієї частини, і є обов`язковими до виконання на території України; 5) постанови Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Національного банку України приймаються на основі та на виконання Конституції України та (або) законів, чинних міжнародних договорів України, постанов Верховної Ради України та указів Президента України, мають на території України вищу юридичну силу, ніж нормативно-правові акти, передбачені пунктами 6 - 13 цієї частини, і є обов`язковими до виконання на території України. Оскільки Закони України в системі ієрархічної підпорядкованості у системі нормативно-правових актів мають вищу юридичину силу ніж Постанови Кабінету Міністрів України, суд вважає, що в даному випадку слід керуватись визначеним ЗУ «Про житлово - комунальні послуги» обов`язком споживача здійснювати сплату за фактично спожиті житлово - комунальні послуги», а не Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету міністрів України №630 від 21 липня 2005 року, за якими п. 11 встановлено що, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю, оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця. Згідно ч. 4 ст. 42 Конституції України, Держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до норм ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості є необгрунтованим, та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки відповідач, за період, за який здійснено розрахунок заборгованості позивачем, не отримувала послуги з постачання гарячої води. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки. Статтею 258 Цивільного кодексу України визначено вимоги до яких застосовується спеціальна позовна давність, серед іншого, позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, обмежене строком давності право на позов у матеріальному розумінні означає право позивача на судовий захист протягом певного часу, поза межами якого цей захист, за загальним правилом, є неможливим. Зважаючи на те, що в межах даного спору судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення прав та законних інтересів позивача, які підлягають захисту в судовому порядку, тому відсутні підстави для застосування до відносин, які виникли між сторонами спору, позовної давності в розумінні положень ст.261 Цивільного кодексу України, враховуючи подано до суду заяву відповідача про застосування строків позовної давності, оскільки суд прийшов до ґрунтовного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, у разі відмови у задоволенні позовних вимог судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed