Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-24 00:00:00

Представник позивача адвокат Коневалик Андрій Васильович від імені та в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого. В обгрунтування позову зазначає, що [PERSON] 10 березня 2023 року близько 19 години на відрізку дороги між населеними пунктами місто Іршава - село Брід Хустського району Закарпатської області, керуючи автомобілем «Opel Vectra» державний номерний знак [NUMBER] , грубо порушив п.п. 12.3 та 1.10 Правил дорожнього руху України (п.12.3. ПДР У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; п.1.10. ПДР - в частині тлумачення поняття «небезпека для руху, смуга руху - поздовжня смуга на проїзній частині завширшки щонайменше 2,75 м, що позначена або не позначена дорожньою розміткою і призначена для руху нерейкових транспортних засобів), допустив наїзд на велосипедиста [PERSON] , внаслідок чого останній від отриманих тілесних ушкоджень помер. Вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 06.07.2023 р. у справі №301/1430/23 [PERSON] визнано винним у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та засуджено до чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік. Внаслідок загибелі [PERSON] , [PERSON] , яка є дружиною загиблого, завдано моральну шкоду та шкоду пов`язану з втратою годувальника. В зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Opel Vectra» державний номерний знак [NUMBER] на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ПЗУ Україна» згідно полісу № 213198387, 27.03.2023 р. [PERSON] звернулась до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявами про виплату відшкодування моральної шкоди в розмірі 80 400,00 грн. та відшкодування втрати годувальника в розмірі 241 200,00 грн. 11.07.2023 р. Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «ПЗУ Україна» було подано заяву про долучення документів на виплату страхового відшкодування до якої було долучено оригінал довідки про доходи [PERSON] , оригінал довідки про доходи загиблого [PERSON] та оригінал довідки про призначення пенсії [PERSON] у зв`язку з втратою годувальника - [PERSON] . 18.08.2023 р. Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «ПЗУ Україна» було надіслано згоду про визначення розміру страхового відшкодування моральної шкоди, згідно якої сторони визнали, що розмір відшкодування моральної шкоди становить 70 752,00 грн. 28.08.2023р. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» здійснило, відшкодування моральної шкоди в розмірі 70 752,00 грн. Не зважаючи на те, що дана дорожньо-транспортна пригода визнана Відповідачем страховим випадком, ним виплачено страхове відшкодування моральної шкоди, однак виплату відшкодування втрати годувальника в розмірі 241 200,00 грн. по теперішній час не здійснено. Дорожньо-транспортна пригода трапилась 10.03.2023 р., розмір мінімальної заробітної плати на цей момент становив 6 700,00 грн Таким чином, мінімальний розмір відшкодування втрати годувальника становить 241 200,00 грн. (6 700,00 х36 = 241 200,00 грн). Отже, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» зобов`язане виплатити відшкодування втрати годувальника в розмірі 241 200,00 грн. Щодо витрат на правову допомогу : загальна кількість витраченого часу на надання правової допомоги замовнику становить 6 годин 00 хвилин, відповідно вартість наданих послуг, при вартості однієї години в розмірі 3 000,00 грн., становить 18 000,00 грн., крім цього, позивач передбачає понесення додаткових судових витрат на професійну правничу допомогу пов`язану з підготовкою та поданням відповіді на відзив в розмірі 9 000,00 грн. Таким чином, розмір судових витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді першої інстанції, які позивач очікує понести, становить 27 000,00 грн. Просить суд позов задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування пов`язане з втратою годувальника в розмірі 241 200 гривень та витрати на правничу допомогу в розмірі 27 000 гривень. Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 12.10.2023 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу у порядку загального позовного провадження. Також, зазначеною ухвалою, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву з дня вручення ухвали. У свою чергу, у передбачений судом строк, представником відповідача ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» подано до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає в повному обсязі, просить суд в задоволенні позову відмовити з наступних підстав. 02.02.2023 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та страхувальником [PERSON] був укладений Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР.213198387 (далі Поліс ОСЦПВВНТЗ), відповідно до якого був забезпечений транспортний засіб автомобіль «Opel Vectra» державний номерний знак [NUMBER] . У період даного Поліса ОСЦПВВНТЗ водій [PERSON] 10.03.2023 р. керуючи застрахованим ТЗ допустив наїзд на велосипедиста [PERSON] , в результаті отриманих від вказаної ДТП тілесних ушкоджень [PERSON] помер. Згідно вироку Іршавського районного суду від 06.07.2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.05.04.2023 року вх. №1400/31 представник позивача по справі [PERSON] звернувся до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» із повідомленням про подію та заявами про відшкодування моральної шкоди та шкоди, пов`язаної із втратою годувальника, завданої внаслідок вказаної вище події. 28.08.2023 року страховиком на банківські реквізити представника позивача на підставі його заяви було виплачено страхове відшкодування, визначене відповідно до закону, а саме моральну шкоду у розмірі 70752,00 грн. На підтвердження своїх вимог щодо відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника позивачем було надані наступні документи на підтвердження своїх вимог : довідка про отримання [PERSON] пенсії в разі втрати годувальника за померлого [PERSON] №07508043566 від 04.07.2023 р.; довідка №8055710073021028/02.03 від 27.03.2023 р. про розмір пенсії [PERSON] за період з квітня 2022 по березень 2023 р.; довідка №0795717383811708/02.03 від 27.03.2023 р. про розмір пенсії [PERSON] за період з квітня 2022 по березень 2023 р. Отже, з наданих документів вбачається, що загиблий [PERSON] на момент смерті не працював, отримував пенсію за віком. Позивачка, яка є дружиною загиблого, також отримувала пенсію за віком, при цьому станом на дату ДТП розмір пенсії позивачки є вищим ніж встановлений на відповідну дату розмір прожиткового мінімуму. Отже, враховуючи, що розмір пенсії позивачки вище ніж встановлений на відповідну дату розмір прожиткового мінімуму, позивачкою не надано підтвердження того, що вона знаходилась на утриманні свого померлого чоловіка, таким чином, у страховика відсутні підстави для виплати їй страхового відшкодування, передбаченого п. 27.2. Закону. 10.01.2024 ухвалою суду закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. 12.01.2024 представником позивача адвокатом Коневалик А.В. подано до суду відповідь на відзив, згідно якої представник позивача посилається на те, що до осіб, що мають право на відшкодування шкоди, завданою смертю годувальника відносяться непрацездатні особи, які мали на день смерті потерпілого право на одержання від нього утримання, позивач є особою, яка за життя свого чоловіка була на його утриманні та мала право на утримання, оскільки досягла пенсійного віку та відносилась до непрацездатних осіб, а тому підпадає під дію п. 2 ч. 1 ст. 1200 ЦК України. 11.07.2023 р. ПАТ СК «ПЗУ Україна» було подано заяву про долучення оригіналу довідки про доходи [PERSON] , оригінал довідки про доходи загиблого [PERSON] та оригінал довідки про призначення пенсії [PERSON] у зв`язку з втратою годувальника [PERSON] . Отже, державою в особі ПФ України призначаючи пенсію [PERSON] у зв`язку з втратою годувальника [PERSON] визнано той факт, що [PERSON] втратила годувальника [PERSON] . Просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Коневалик А.В. позовні вимоги підтримали з підстав зазначених в позовній заяві, просять суд позов задоволити в повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна»на розгляд справи не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи в його відсутність, просить суд в задоволенні позову відмовити. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані докази в їх сукупності, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. За приписом ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 2 ст.13 та ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до вироку Іршавського районного суду Закарпатської області від 06.07.2023 р. у справі №301/1430/23 [PERSON] визнано винним у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та засуджено до чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік. На підставі ст. 75 КК України звільнено засудженого від відбування призначеного з випробуванням 1 рік іспитового строку. Вироком суду встановлено, що [PERSON] 10 березня 2023 року близько 19 години на відрізку дороги між населеними пунктами місто Іршава - село Брід Хустського району Закарпатської області, керуючи автомобілем «Opel Vectra» державний номерний знак [NUMBER] , грубо порушив п.п. 12.3 та 1.10 Правил дорожнього руху України (п.12.3. ПДР У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; п.1.10. ПДР - в частині тлумачення поняття «небезпека для руху, смуга руху - поздовжня смуга на проїзній частині завширшки щонайменше 2,75 м, що позначена або не позначена дорожньою розміткою і призначена для руху нерейкових транспортних засобів), допустив наїзд на велосипедиста [PERSON] , внаслідок чого останній від отриманих тілесних ушкоджень помер. (а.с. 44-47). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] помер [INFO] ( а.с. 10), згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] є дружиною [PERSON] ( а.с. 12). В зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Opel Vectra» державний номерний знак [NUMBER] на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ПЗУ Україна» згідно полісу № 213198387, 27.03.2023 р. [PERSON] звернулась до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявами про виплату відшкодування моральної шкоди в розмірі 80 400,00 грн. та відшкодування пов`язане з втратою годувальника в розмірі 241 200,00 грн. 11.07.2023 р. Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «ПЗУ Україна» було подано заяву про долучення документів на виплату страхового відшкодування до якої було долучено оригінал довідки про доходи [PERSON] , оригінал довідки про доходи загиблого [PERSON] та оригінал довідки про призначення пенсії [PERSON] у зв`язку з втратою годувальника - [PERSON] . 18.08.2023 р. Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «ПЗУ Україна» було надіслано згоду про визначення розміру страхового відшкодування моральної шкоди, згідно якої сторони визнали, що розмір відшкодування моральної шкоди становить 70 752,00 грн. 28.08.2023р. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» здійснило, відшкодування моральної шкоди в розмірі 70 752,00 грн. ( а.с. 7-20). Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров 'ю та/або майну потерпілого ". Відповідно до статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із п. 23.1. ст. 23 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції чинній на дату ДТП: «У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи». Згідно п.23.1 ст.23 Закону України №1961-ІV, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, серед іншого, є шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до пункту 27.1 статті 27 Закону України №1961-IV, страхове відшкодування і регламентна виплата виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює шкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п.27.2 ст.27 Закону №1961-IV). Тобто, зазначеною нормою Закону №1961-IV, встановлений мінімально гарантований розмір страхового відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника. Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року страхове відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюються в порядку, передбаченому параграфом 2 глави 82 ЦК та розділом III Закону № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно ч. 1 ст.1200 Цивільного кодексу України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) інвалідам - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, -протягом п`яти років після його смерті. Позивач [PERSON] є особою, яка, за життя свого чоловіка, була на його утриманні та мала право на утримання, оскільки досягла пенсійного віку та відносилась до непрацездатних осіб, а тому підпадає під дію пункту 2 частини 1 статті 1200 ЦК України. 11.07.2023р. Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «ПЗУ Україна» було подано заяву про долучення документів на виплату страхового відшкодування до якої було долучено оригінал довідки про доходи [PERSON] , оригінал довідки про доходи [PERSON] та оригінал довідки про призначення пенсії [PERSON] у зв`язку з втратою годувальника - [PERSON] ( а.с. 14). Таким чином, Страховику було надано всі необхідні документи для виплати відшкодування пов`язаного з втратою годувальника. Дорожньо-транспортна пригода мала місце 10.03.2023 р., розмір мінімальної заробітної плати на цей момент становив 6 700,00 грн. Таким чином, мінімальний розмір відшкодування втрати годувальника становить 241 200,00 грн. (6700,00 х36 = 241 200,00 грн). Посилання відповідача на те, що з наданих позивачем документів вбачається, що загиблий [PERSON] на момент смерті не працював, отримував пенсію за віком, позивачка, яка є дружиною загиблого, також отримувала пенсію за віком, при цьому станом на дату ДТП розмір пенсії позивачки є вищим ніж встановлений на відповідну дату розмір прожиткового мінімуму. Отже, враховуючи, що розмір пенсії позивачки вище ніж встановлений на відповідну дату розмір прожиткового мінімуму, позивачкою не надано підтвердження того, що вона знаходилась на утриманні свого померлого чоловіка, таким чином, у страховика відсутні підстави для виплати їй страхового відшкодування, передбаченого п. 27.2. Закону судом не беруться до уваги, оскільки до осіб, що мають право на відшкодування шкоди, завданою смертю годувальника відносяться непрацездатні особи, які мали на день смерті потерпілого право на одержання від нього утримання, позивач є особою, яка за життя свого чоловіка була на його утриманні та мала право на утримання, оскільки досягла пенсійного віку та відносилась до непрацездатних осіб, а тому підпадає під дію п. 2 ч. 1 ст. 1200 ЦК України та сам факт отримання позивачкою пенсії, яка перевищує прожитковий мінімум не свідчить про відсутність потреби у матеріальній допомозі. Даний висновок, узгоджується з висновком Верховного Суду (Постанова від 08 вересня 2021 року, справа № 557/1316/20-ц). Згідно ст.ст. 15, 133 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Згідно з положеннями ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Стаття 137 ЦПК України передбачає, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин. Чинне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, однак зобов`язує надати докази щодо надання правової допомоги. Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значенням справи для сторони. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Згідно з ч.1, п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України при вирішення питання про розподіл судових витрат між сторонами судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. В обгрунтування витрат на правничу допомогу представником позивача - адвокатом Коневалик А.В. надано: Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 15 березня 2023 року, додаток № 2 до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №Ж140/Д254783 від 22.09.2023 року, детальний опис робіт (наданих послуг) від 25.09.2023 р. детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних для надання правничої допомоги від 12.01.2024 р. на загальну суму 27 000 гривень, які підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до вимог ч.1ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь на користь держави судовий збір у розмірі 2412 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved