Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

У січні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська пересувна механізована колона - 2» (далі по тексту - позивач) звернулось до Шевченківського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] (далі по тексту - третя особа), про стягнення відшкодування та усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням. Звернення до суду мотивовано тим, що відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 02 серпня 2022 року у справі №761/35482/18-ц приміщення 61а у будинку [ADDRESS] витребувано з чужого незаконного володіння та повернуто у власність позивача. 01.09.2022 року представниками товариства було встановлено, що у відповідності до договору оренди від 25.05.2021 року, орендарем вказаного вище приміщення є відповідач. Позивач, як зазначено у позові, повідомив відповідача про зміну власника приміщень та роз`яснив необхідність сплати орендної плати в подальшому на його користь. Проте, відповідачем орендна плата за вересень та половину жовтня 2022 року не вносилась, у зв`язку з чим, виникла заборгованість по орендній платі у розмірі 33 000,00 грн. Позивач також просив стягнути неустойку за час прострочення повернення приміщення за період з середини жовтня 2022 року по січень 2023 року включно у розмірі 154 000,00 грн. Крім того, у зв`язку з систематичними порушеннями договору оренди, позивач звернувся до відповідача з листом, в якому просив вважати припиненим договір оренди, здійснити повернення приміщення та оплатити весь час користування приміщенням. Проте, відповідачем вимоги позивача не виконані, що стало передумовою для звернення до суду з позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.01.2023 року для розгляду цивільної справи №761/2678/23 визначено суддю Шевченківського районного суду міста Києва Романишену І.П. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 09.02.2023 року відкрито провадження у справи, вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а також встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення копії ухвали суду подати відзив на позовну заяву у відповідності до статті 274 ЦПК України. Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 31.05.2023 року позовні вимоги задоволено частково. Вирішено стягнути з відповідача на користь позивача орендну плату за період з 01 вересня 2022 року по 11 жовтня 2022 року у розмірі 29 806,45 грн, неустойку за період з 14 жовтня 2022 року по 23 січня 2023 року у розмірі 146193,55 грн, а разом 176 000,00 грн., а також усунути перешкоди у користуванні ТОВ «Київська пересувна механізована колона - 2» приміщенням 61а в будинку [ADDRESS] шляхом зобов`язання [PERSON] здійснити повернення нежитлового приміщення 61а в будинку [ADDRESS] власнику ТОВ «Київська пересувна механізована колона-2». Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 20.12.2023 року скасовано заочне рішення та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 08.01.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача не погоджуючись з відповідними позовними вимогами наголосила увагу на наступному. Так, до позовної заяви належні та допустимі докази, які могли підтвердити факт письмового повідомлення відповідача 01.09.2022 року про зміну власника спірного приміщення та надання реквізитів на перерахування орендної плати, надано не було. З боку позивача відсутні належні та послідовні дії, які виразилися в недотриманні ним своїх обов?язків по відношенню до орендаря (відповідача). Відсутність доказів направлення письмового повідомлення про зміну власника, форму, порядок та реквізити на оплату орендної плати свідчить про недотримання позивачем вимог ст. 516 ЦК України. В запереченнях на заяву про перегляд заочного рішення від 29.11.2023 року позивач стверджує, що після повідомлення відповідача про зміну власника приміщення було розпочато перемовини щодо укладання нового договору і через надмірне затягування з боку відповідача новий договір не було підписано. При цьому, одночасно з позовом доказів складання та направлення будь-якого проекту договору на адресу відповідача надано не було. Так само, як не було надано письмових доказів на підтвердження переходу права власності до позивача (в даному випадку це міг бути виключно витяг з Державного реєстру речових прав). При цьому, відповідно до пункту 6.3. договору оренди станом на день підписання договору [PERSON] сплатила на користь [PERSON] орендну плату за перший та останній місяць оренди приміщення у розмірі 44 000,00 грн. Отже, позивачем неправомірно не враховано оплату за останній місяць, яка була здійснена на користь [PERSON] в момент підписання Договору оренди приміщення. Отже, вимоги позивача про стягнення орендної плати є безпідставними. Представник відповідача зазначає, що позивач не надав доказів отримання позивачем листів, які позивач додає в якості доказів до позовної заяви. При цьому, позовні вимоги викладені у формі стверджування: відповідач отримала листи та не виконала вимоги позивача, що не відповідає дійсності. Оскільки, з часу направлення листів пройшло більше ніж 6 місяців, сторона відповідача позбавлена можливості отримати інформацію про рух кореспонденції, яку, як зазначає позивач, було скеровано на адресу відповідача. Отже, докази отримання чи неотримання поштових відправлень на сьогодні можуть бути надані виключно позивачем. Відповідач стверджує, що жодного листа від позивача отримано не було. Наголошено увагу на тому, що фізичні особи вільного доступу до Державного реєстру прав у зв?язку із введенням воєнного стану не мали на підставі постанови КМ України від 06.03.2022 року №209, що спростовує твердження позивача про те, що відповідач могла отримати інформацію про нового власника орендованого приміщення. Відповідач стверджує, що в середині жовтня 2022 року спірне приміщення було нею звільнено і ніщо не заважало позивачу розпоряджатися своєю власністю. В листі від 29.09.2022 року позивач прохав звільнити приміщення до 13.10.2022 року, а потім, не прийнявши приміщення у визначені ним строки, надсилає другий лист через два місяці з вимогою повернути приміщення в строк до 31.12.2022 року. Хоча на той час, позивачу вже було достеменно відомо, про те, що приміщення звільнено. Той факт, що з 13.10.2022 року до 14.12.2022 року відсутня жодна реакція позивача на «неповернення» в обумовлені ним же строки спірного приміщення, свідчить про його ухилення від прийняття об?єкта оренди від відповідача після припинення ним же договору оренди, з огляду на те, що умовами договору не передбачено, хто саме складає акт прийому передачі майна, а також зважаючи на те, що приміщення може бути повернуто виключно за місцем його розташування, тобто як мінімум представники орендодавця повинні були 13.10.2022 року і в наступні дні з?явитися та пересвідчитися в тому, що приміщення звільнено або ні. Оскільки, приміщення було звільнено відповідачем і це дійсно так, а позивач стверджує протилежне, він діє недобросовісно та намагається безпідставно отримати неправомірну вигоду. З урахуванням викладеного, відповідач вважає, що вимоги позивача є безпідставними та незаконними, відповідач звільнила приміщення в середині жовтня 2022 року. Тобто, з цього часу користування приміщенням з боку відповідача припинилося, підстави для стягнення неустойки за користування спірним приміщенням з відповідача відсутні як за фактом відсутності вини в діях [PERSON] , так й за фактом відсутності у позивача прав на таку вимогу. 01.02.2024 року до суду надійшла заява представника позивача про зміну предмету позову, відповідно до якої позивач виключив вимогу про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням та просив суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Київська пересувна механізована колона - 2» орендну плату за період з 01.09.2022 року по 11.10.2022 року у розмірі 29 806,45 грн, неустойку за період з 14.10.2022 року по 23.01.2023 року у розмірі 146193,55 грн. У заяві про зміну предмета позову викладені наступні обставини спірних правовідносин. Право власності на нежиле приміщення 61а в будинку [ADDRESS] позивачем було набуто позивачем за підсумками розгляду судами справи №761/35482/18-ц. 29.09.2022 року зареєстровано в державному реєстрі прав на нерухомим майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу 308633438). Як з?ясувалося під час візиту представниками товариства до приміщення 01.09.2022 року, орендарем зазначених приміщень є [PERSON] , яку було повідомлено про змін власника приміщень та надано підтверджуючі документи. В той же день відповідачем було надіслано директору ТОВ «КПМК-2» скан-копію договору оренди приміщення від 25.05.2021 року, який було укладено нею попереднім власником приміщення [PERSON] . В подальшому, 05.09.2022 року у приміщенні відбулася наступна зустріч на якій були присутні гр. [PERSON] , керівник та співробітники ТОВ «КПМК-2» та [PERSON] , під час якої було встановлено: відсутність опалювального обладнання, некоректне здійснення роботи лічильників води та деякі інші недоліки. Сторонами було досягнуто домовленостей щодо наступного: гр. [PERSON] продовжує користуватися приміщенням

Outcome: approved