Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

06.03.2024 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Воловецької селищної ради про позбавлення батьківських прав. Позов мотивовано тим, що відповідачка [PERSON] , [INFO] , є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Після розлучення батьків дитина проживала переважно з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Більше року тому мати виїхала за кордон, і з цього часу не піклується про доньку, не цікавиться її життям, навчанням, здоров`ям, не утримує та не забезпечує. Вихованням та утриманням дитини займається батько [PERSON] . Тобто, своїх батьківських обов`язків відповідачка не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової або будь-якої участі у вихованні доньки [PERSON] . Зважаючи на ці обставини, позивачка просить суд позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав щодо неї. Позивачка [PERSON] та її законний представник- батько [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у відповідності до закону. 26.03.2024 на електронну адресу суду від неї надійшла заява про те, що їй відомо про звернення доньки до суду з позовом про позбавлення її батьківських прав, позов визнає в повному обсязі. Згідно з ч.3, ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Представник третьої особи Служби у справах дітей Воловецької селищної ради Вербещук Н.М. в судовому засіданні позов підтримала. Заслухавши сторони та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] та [PERSON] , які перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.11.1995 року по 18.06.2009 року та який рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 18.06.2009 (справа №2-213/09)-розірвано. Відповідно до витягу з реєстру Воловецької територіальної громади від 11.12.2023 та від 03.11.2023, [PERSON] разом з батьком [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] згідно з довідкою №98 від 18.02.2024 ЦНАП Воловецької селищної ради, також зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично за даною адресою не проживає, що підтверджено Актом обстеження будинку №1668 від 12.12.2023, складеного комісією в складі селищного голови [PERSON] , депутата виборчого округу [PERSON], сусідів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Крім цього, за заявою [PERSON] , 05.02.2024 представниками Служби у справах дітей Воловецької селищної ради проведено обстеження умов її проживання за адресою: [ADDRESS] , де встановлено, що неповнолітня [PERSON] проживає з своїм батьком [PERSON] . Умови проживання добрі, дитина забезпечена всім необхідним для навчання та відпочинку. Мати дитини - [PERSON] не проживає з дитиною з 2022 року, утриманням та вихованням доньки займається батько [PERSON] , який працює у ФОП [PERSON] (довідка №1 від 26.02.204 року). Характеристикою, виданою директором закладу освіти Воловецького ліцею Воловецької селищної ради від 18.01.2024, підтверджено, що [PERSON] , [INFO] , є ученицею 9 -А класу, володіє навчальним матеріалом на достатньому рівні, батько [PERSON] приділяє належну увагу вихованню доньки, підтримує зв`язок з класним керівником, відвідує батьківські збори. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про неї - ст.9 Конвенції. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.Частиною 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей. У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Із висновку Воловецької селищної ради від 29.02.2024 №678 про доцільність позбавлення батьківських прав, вбачається що за результатами обстеження умов проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , встановлено, що вона проживає з батьком [PERSON] , забезпечена всіма необхідними умовами. Мати дитини [PERSON] з 2022 року з дитиною не проживає, утриманням та вихованням доньки не займається, не забезпечує необхідного харчування, лікування, оздоровлення, навчання; не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. З довідки Мукачівського РУП ВП №2 від 13.02.2024 №1516/106/26-3/01/5-2024 встановлено, що батько [PERSON] 04.04.2016 року звертався на лінію "102" з повідомленням про те, що мати [PERSON] по місцю проживання в стані алкогольного сп`яніння затіяла сварку та погрожувала завдати шкоди своєму життю та здоров`ю. 20.02.2024 Службою в справах дітей Воловецької селищної ради було проведено засідання комісії з питань захисту прав дитини, куди запрошувалася матір [PERSON] . Проте вона не з`явилася, у телефонному режимі повідомила, що знаходиться за кордоном, на даний час не має можливості займатися вихованням доньки [PERSON] . На підставі проведених бесід та зібраних матеріалів, орган опіки та піклування вважає, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, відтак позбавлення її батьківських прав щодо доньки [PERSON] є доцільним та відповідає інтересам дитини. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що ухилення відповідачки від виховання дитини і свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками є доведеним, відповідачка позов визнала, не заперечила обставини, на які посилається позивачка в обгрунтування позову, а тому з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої [PERSON] заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім цього, у відповідності до ч.3 ст.166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Отже, з відповідачки на користь позивачки слід стягнути аліменти на її утримання у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.03.2024, і до досягнення дитиною повнолітнього віку, що відповідає вимогам ст.ст.180, ч.3 ст.181, 182, 183, ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України. На підставі п.1 ч.1 ст.430 Цивільного процесуального кодексу України необхідно допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищенаведене, позов є обгрунтованим, підтвердженим належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Outcome: approved