Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про визнання незаконним та скасування розпорядження № 898 від 13.09.2021 р. про порушення посадової інструкції завідуючого складу. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначає, що з 16 грудня 2010 року працювала в Публічному акціонерному товаристві «АрселорМіттал Кривий Ріг». Зазначає, що про видання Розпорядження № 898 від 13.09.2021 року позивачу було відомо по факту його видання, вона була з ним ознайомлена, про що свідчить її підпис та запис про незгоду. З оскарженням Розпорядження №898 від 13.09.2021 року позивач зверталась до комісії по трудових спорах, однак відповіді щодо результатів розгляду не отримала. Оскаржуваним розпорядженням позивача, як завідувача складу кольорових металів і устаткування дільниці складського господарства металургійного виробництва Управління складського господарства та підготовки виробництва було позбавлено 100% премії за вересень 2021 року. Розпорядження № 898 мотивовано тим, що 06.09.2021 р. в ході перевірки складу кольорових металів і устаткування № 414 змінним провідним інженером з охорони праці [PERSON] було виявлено застосування випадкових нагромаджень предметів (дерев`яних брусів) під дробильним конусом ф224б; ч. 1275.05.600СБ номенклатурний номер 101549525. Даний факт був зафіксований у приписі служби безпеки директору департаменту з охорони праці та промислової безпеки № 218-2 від 06.09.2021 р. Саме з цього факту начальник УСГ та ПВ [PERSON] зробила висновок про те, що [PERSON] , завідувач складу кольорових металів і устаткування дільниці складського господарства металургійного виробництва, не забезпечила дотримання правил складування ТМЦ та умов зберігання, правильне складування отриманих ТМЦ, безпечну організацію та проведення робіт підлеглим персоналом згідно вимогам правил, інструкцій, ремонтно-технічної документації, технологічних карт, письмових нарядів, чим порушила п.п. 3.1.8, 3.1.18, 3.1.20 посадової інструкції завідувача складу дільниці складського господарства МВ та складу масел управління складського господарства і підготовки виробництва (ДИ 184.1226,2.010), що й стало підставою для видання розпорядження № 898. Вважає розпорядження необґрунтованим та безпідставним, оскільки від неї не витребувано письмові пояснення, а роботодавцем не створено належні умови праці, вказує про вибірковий підхід щодо притягнення до відповідальності та упереджене ставлення до неї з боку роботодавця. Зауважує що її посадові обов`язки визначаються іншою посадовою інструкцією. У зв`язку\~з викладеним,\~ позивач\~просить суд визнання незаконним та скасувати розпорядження по Управлінню складського господарства та підготовки виробництва від 13.09.2021 року № 898 «Про порушення посадової інструкції завідуючого складу», а також стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн. Ухвалою суду від 17 березня 2023 р. прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Стороною відповідача було надано відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки винесене розпорядження є законним та обґрунтованим. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а також пропущено тримісячний строк позовної давності на звернення до суду. Представником позивача надано відповідь на відзив, згідно якого заперечує щодо доводів викладених у відзиві та просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представником відповідача надано заперечення на відповідь на відзив, згідно якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, зважаючи на необґрунтованість доводів зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив. Третя особа була повідомлення належним чином про перебування в провадженні судді даної справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Правом на надання пояснень не скористалась. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить до наступних висновків, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що [PERSON] з 16 грудня 2010 року працювала в Публічному акціонерному товаристві "АрселорМіттал Кривий Ріг", з 03.10.2016 р. переведена на посаду завідуючого складом (склад сипких матеріалів) дільниці з підготовки виробництва управління складського господарства і підготовки виробництва, з 12.02.2021 р. переміщена до дільниці «Склад кольорових металів і устаткування» дільниці «Дільниця складського господарства металургійного виробництва» управління складського господарства і підготовки виробництва (а.с.15-18). 13.09.2021 року начальником управління СГ та ПВ [PERSON] видано Розпорядження №898 про порушення посадової інструкції завідуючого складу кольорових металів і устаткування дільниці складського господарстві і підготовки виробництва [PERSON] та позбавлено 100% виробничої премії, яка нараховується за показниками роботи у вересні 2021 року (а.с. 19). Підставою видання розпорядження № 898 від 13.09.2021 р. про порушення посадової інструкції завідуючого складу є порушення [PERSON] що займала посаду завідувача складу кольорових металів і устаткування дільниці складського господарства металургійного виробництва (МВ), вимог її посадової інструкції (ДИ 184.1226,2.010) «Завідувача складу дільниці складського господарства МВ та складу масел управління складського господарства і підготовки виробництва», затвердженої заступником генерального директора з постачання 12.11.2015 р., зокрема п.п. 3.1.8, 3.1.18, 3.1.20 посадової інструкції. З положеннями вказаної посадової інструкції [PERSON] ознайомилась 12.02.2012 р., та в цю ж дату отримала примірник вказаної посадової інструкції, про що 12.02.2012 р. розписалась в «Картці ознайомлення працівника з посадовою інструкцією та змінами до неї», відтак, доводи позивачки, що положення вказаної посадової інструкції її не стосуються судом не береться до уваги (а.с. 51). Посадова інструкція (ДИ 184.1226,2.010) завідувача складу дільниці складського господарства МП («металургическогопроизводства») та складу масел управління складського господарства і підготовки виробництва ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»», яка затверджена заступником генерального директора з постачання 12.11.2015 р. зі змінами, положення якої були відомі [PERSON] , поширювала свою дію на [PERSON] , яка з 12.02.2012 р. переміщена на посаду - завідувача складом (склад кольорових металів і устаткування) дільниці складського господарства металургійного виробництва управління складського господарства і підготовки виробництва). Відповідно до положень розділу 1 вказаної посадової інструкції ДИ 184.1226,2.010, завідуючий складом управління складського господарства і підготовки виробництва є керівником та організатором робіт з приймання, зберігання та відпуску товарно-матеріальних цінностей на довіреному складі. Відповідно до розділу 3 (службові обов`язки) посадової інструкції ДИ 184.1226,2.010, для виконання основних функцій завідуючий складу управління складського господарства і підготовки виробництва зобов`язаний: п. 3.1. (Сфера виробничо-технічної та економічної діяльності): п.п. 3.1.8 забезпечувати дотримання правил складування ТМЦ та умов їх зберігання; п.п. 3.1.18 забезпечувати безпечну організацію та проведення робіт підлеглим персоналом згідно вимог правил, інструкцій, ремонтно-технічної документації, технологічних карт, письмових нарядів; п.п. 3.1.20 забезпечувати правильне складування прибулих ТМЦ, безпечне проведення навантажувально-розвантажуваних робіт, використання засобів індивідуального та колективного захисту (а.с. 42-49, 50). У зв`язку з недотриманням вказаних вимог посадової інструкції, [PERSON] було позбавлено 100% виробничої премії, яка нараховується за показниками роботи у вересні 2021 року. Згідно припису\~№ 218-2\~від 06.09.2021\~р.\~виданого [PERSON] \~(змінним\~провідним інженером\~з охорони\~праці департаменту\~з охорони\~праці ПАТ\~«АрселорМіттал Кривий\~Ріг»)\~під порядковим\~номером 1\~зафіксовано наступне\~виявлене порушення:\~«Допускається використання\~випадкових нагромаджених\~предметів (дерев`яних\~брусків)\~під подрібнюючий\~конус,\~в приміщенні\~складу №\~414»,\~що є\~порушенням п.\~12\~розділу VI\~«Правил охорони\~праці в\~металургійній промисловості»,\~затверджених наказом\~Державного комітету\~України з\~промислової безпеки,\~охорони праці\~та гірничого\~нагляду 22.12.2008\~№289 (правила\~були чинними\~станом на\~06.09.2021р.):\~«Інструменти та\~пристосування,\~що застосовуються\~для обслуговування\~устаткування,\~повинні відповідати\~вимогам чинних\~нормативно-правових\~актів.\~Робота на\~несправному устаткуванні,\~а також\~використання несправних\~пристосувань та\~інструментів не\~дозволяється. Інструменти та пристосування, що застосовуються в приміщеннях з вибухо-пожежно небезпечними виробництвами, не повинні давати іскри під час роботи з ними» (а.с. 54-55). В своїй позовній заяві [PERSON] не заперечує факту існування виявленого порушення. Позивач вказує що зверталась до співробітників підприємства з проханням вирішити питання належного зберігання ТМЦ «конуса подрібнюючого», однак не надає доказів таких звернень. Актом від 08.09.2021 р. «Про відмову надання пояснювальної записки» було зафіксовано відмову завідуючої складу 414 [PERSON] надати письмові пояснення щодо виявленого порушення (згідно припису №218-2 від 06.09.2021 р.) щодо «використання випадкових нагромаджених предметів (дерев`яних брусків) підподрібнюючий конус» (а.с. 56). 15.09.2021 р. [PERSON] ознайомилась з оскаржуваним нею Розпорядженням № 898 від 13.09.2021 р., про що розписалась на його звороті. Таким чином, про існування розпорядження № 898 від 13.09.2021 р. позивач фактично дізналась 15.09.2021 р. Відповідно до положень\~ст. 21 КЗпП України\~на працівника покладено обов`язок виконувати роботу, визначену угодою між ним та власником та дотримання внутрішнього трудового розпорядку. Згідно з\~ст. 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника, або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Правила внутрішнього трудового розпорядку зобов`язують працівників підприємства утримувати своє робоче місце, обладнання та устаткування у порядку та чистоті. Відповідно до положень\~ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Згідно до положень\~ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. В свою чергу, оскаржуваним в даній справі розпорядженням № 898 від 13.09.2021 р. про порушення посадової інструкції завідуючого складу заходи дисциплінарного стягнення до [PERSON] не застосовувались: - догана не оголошувалась; - рішення про звільнення не приймалось. Згідно ч. 2, 3 ст.97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно в колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а в разі його відсутності з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладі в службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Відповідно до змісту ст. 2 ЗУ «Про оплату праці» у структуру заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Отже, при вирішенні спорів про виплату премій необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. Згідно зі\~статтею 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються цим\~Кодексом, Законом України «Про оплату праці»\~та іншими нормативно-правовими актами. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантії і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Відповідно до Положення про матеріальне заохочення працівників визначено можливість нарахування премій у відсотках на посадовий оклад, а також те, що премії можуть встановлюватись у фіксованій сумі. Отже, нарахування премії є правом роботодавця, а не обов`язком - такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 361/3567/16-ц від 26 червня 2019 року. Отже, всі питання щодо преміювання працівників підприємства вирішують самостійно, шляхом розробки Положення про преміювання. Судом встановлено, що в структурному підрозділі ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», де працювала [PERSON] (в управлінні складського господарства і підготовки виробництва) діяло «Положення про преміювання персоналу за основні результати господарської діяльності» (ПП 184.03.21, затверджене директором департаменту з персоналу Ю.О. Чермазович 30.12.2020 р.), надалі - «Положення про преміювання» (а.с. 87-100). Згідно положень п.п. 1.1.-1.3. Положення про преміювання, це положення розроблене згідно з Законами України «Про оплату праці», «Про колективні договори та угоди», генеральною та галузевою угодами, іншими актами законодавства України, СТП «Порядок розробки та затвердження положень про преміювання персоналу», положенням про преміювання персоналу по багаторівневій окладній системі оплати праці і колективним договором. Положення вводиться для створення матеріальної зацікавленості персоналу у виконанні виробничої програми, підвищенні ефективності виробництва, дотриманні технологи, зниженні собівартості продукції і зростання прибутку. Дане положення поширюється на весь персонал управління складського господарства і підготовки виробництва, окрім персоналу дільниць кадрового резерву. Це положення передбачає преміювання персоналу управління складського господарства і підготовки виробництва за виконання основних техніко-економічних показників, які відображають діяльність управління складського господарства і підготовки виробництва та підтверджуються державною, бухгалтерською та іншою звітністю. Перелік показників і умов преміювання, а також питома вага показників у премії за їх виконання, наведений в таблиці 1 додатку 1 до даного положення (п. 2.1. Положення про преміювання). Відповідно до п.п. 2.2.6-2.2.7 Положення про преміювання, Генеральному директору, його заступникам, директорам, які мають право підпису наказів, начальникам структурних підрозділів надається право позбавляти окремих працівників підрозділу премії повністю або частково за порушення посадових, робочих, технологічних інструкцій, правил внутрішнього трудового розпорядку, вимог з охорони праці та пожежної безпеки, охорони навколишнього природного середовища, приписки і спотворення звітності, а також інші упущення в роботі. Повне або часткове позбавлення премії проводиться за той період, в якому мало місце упущення в роботі, порушення правил внутрішнього трудового розпорядку, а у випадках випуску браку, дописок та викривлення звітності - за період, в якому виявленні факти або отримано повідомлення про них. Зважаючи на те, що порушення «використання випадкових нагромаджених предметів (дерев`яних брусків) під подрібнюючий конус, в приміщенні складу № 414», що є порушенням п. 12 розділу VI «Правил охорони праці в металургійній промисловості», затверджених наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду 22.12.2008 N 289 (правила були чинними станом на 06.09.2021 р.», було допущено [PERSON] та виявлено змінним провідним інженером з охорони праці департаменту з охорони праці ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» - [PERSON] у вересні 2021 р., то на виконання вимог п.п. 2.2.7 Положення про преміювання, премії працівника [PERSON] було позбавлено за той період, в якому мало місце упущення в роботі, тобто за вересень 2021 р. Позбавлення премії оформлюється наказом (розпорядженням) по підприємству або розпорядженням по структурному підрозділу. Конкретний розмір позбавлення премії визначається в залежності від ступеню провини працівника (п. 2.2.7 Положення про преміювання). Згідно п.п. 3.1., 4.1. Положення про преміювання, нарахування премії проводиться згідно з даним положенням проведеним розрахунком по структурному підрозділу та за наявності документів, підтверджуючих виконання показників та умов преміювання за звітний період. Перелік документів наведений в таблиці 2 додатку 2 до даного положення. Приблизний перелік порушень та виробничих упущень, за які окремі працівники можуть бути позбавленні премії повністю або частково, наведений в таблиці 3 додатку 3 до даного положення. Розмір позбавлення премії за наказом, розпорядженням не може бути менше 25% (відносних). Додатком 3 до Положення про преміювання, є «Перелік порушень та виробничих упущень, за які окремі працівники можуть бути позбавленні премії повністю або частково», відповідно до якого, за допущення порушень і виробничих упущень, зокрема: порушення правил технічної експлуатації обладнання та механізмів; несвоєчасна і неякісна приймання, неналежне зберігання та відпуск товарно-матеріальних цінностей; наявність зауважень щодо оформлення облікової та платіжної документації; недотримання вимог локальних нормативних актів підприємства; невиконання правил, інструкцій і розпоряджень, - працівник може бути позбавлений премії в розмірі 25-100 %. Згідно примітки 1 до «Переліку порушень та виробничих упущень» - цей перелік не є вичерпним. Згідно примітки 2 до «Переліку порушень та виробничих упущень» - позбавлення премії повністю або частково робиться розпорядженням по структурному підрозділу, адміністрації з постачання, наказом по підприємству. Залежно від міри провини позбавлення премії може бути вище за розмір, вказаний в таблиці, але не більше 100%. З наведеного вище вбачається, що премія не є заробітною платою, а є додатковою оплатою, яка застосовується до працівників за певні трудові досягнення, інтенсивність праці тощо. Як вже зазначалось, згідно п.п. 2.2.6 Положення про преміювання, право позбавляти окремих працівників підрозділу премії повністю за порушення посадових, робочих, технологічних інструкцій, правил внутрішнього трудового розпорядку, вимог з охорони праці та пожежної безпеки, охорони навколишнього природного середовища, приписки і спотворення звітності, а також інші упущення в роботі надається в тому числі - начальникам структурних підрозділів. Оскаржуване Розпорядження видано начальником управління складського господарства і підготовки виробництва [PERSON] , яка є начальником відповідного структурного підрозділу. Згідно посадової інструкції начальника управління складського господарства і підготовки виробництва управління складського господарства і підготовки виробництва (ДИ 184.1235.003), якою в своїй діяльності має керуватись [PERSON] , зокрема п.п. 4.7., 4.12: «Начальником управління складського господарства і підготовки виробництва (СГіПВ) має право: 4.7. Видавати розпорядження по структурному підрозділу та готувати проекти наказів; 4.12. Позбавляти повністю або частково премій робітників за виробничі упущення в роботі». Таким чином, посадові права начальника управління складського господарства і підготовки виробництва [PERSON] прямо передбачали можливість видання оскаржуваного в даній справі Розпорядження про порушення посадової інструкції та позбавлення виробничої премії [PERSON] . Частина 3 ст.97 КЗпП України зобов`язує власника встановлювати конкретні розміри премій з урахуванням вимог колективного договору, зміст якого повинен відповідати законодавству та угодам. При цьому, законодавство не вимагає, щоб власник реалізував свої повноваження збільшувати, зменшувати розміри премій, які виплачуються конкретним працівникам, повноваження повністю або частково позбавляти конкретного працівника премій обов`язково за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації. Власник має право самостійно вирішувати ці питання, якщо інше не передбачено положенням про преміювання (колективним договором). Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2017 р. у справі № 755/22151/15-ц. Частина 4 статті 97 КЗпП України, яка забороняє власникові приймати одностороннє рішення з питань оплати праці, що погіршує умови, встановлені у відповідному порядку, не стосується випадків, коли власник застосовує встановлені на підприємстві відповідно до законодавства умови оплати праці. Прийняття керівником підприємства на основі положення про преміювання і в межах своєї компетенції рішення про зменшення розміру премій, позбавлення працівників премій повністю або частково, не можна кваліфікувати як погіршення умов оплати праці, про яке працівник повинен бути заздалегідь попереджений. Отже, враховуючи зміст та обставини вчиненого [PERSON] порушення, суд доходить висновку, що розпорядження № 898 від 13.09.2021 р. про порушення посадової інструкції завідуючого складу є правомірним. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6\~ст.81 ЦПК України\~передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1\~ст.174 ЦПК України\~при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, не знайшли своє підтвердження в судовому розгляді, суд вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідачем доведено, що розпорядження № 898 від 13.09.2021 р. винесено уповноваженою на те посадовою особою ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та у відповідності до діючого законодавства України та локальних нормативних актів. Щодо заявленого позивачем клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначення судової експертизи суд зауважує наступне. Відповідно до положень ч.ч. 2-3 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Ухвалою суду від 17 березня 2023 р. прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Клопотань про призначення експертизи разом з позовною заявою позивачкою не подавалось. При цьому, заявлене клопотання датоване 23.05.2023 р оку. Згідно з ч. 1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Висновок експерта, як вид доказу, може бути долучений стороною самостійно у відповідності до вимог ст.106 ЦПК України та не потребує для цього заявлення клопотань в суді, оскільки зазначена в заяві позивача експертиза не відноситься до категорії обов`язкових експертиз, що призначаються судом відповідно до ст.105 ЦПК України. Забезпечення доказів у формі призначення експертизи (згідно ч.2 ст.116 ЦПК України) може бути застосовано судом виключно у випадку, коли є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим (згідно ч.1 ст.116 ЦПК України). Відомостей щодо того, що проведення експертизи стороною згідно вимог ст.106 ЦПК України є для неї утрудненим чи неможливим, стороною не надано. Окрім того, дана справа розглядається судом в порядку «спрощеного позовного провадження без виклику сторін». Згідно положень\~ч.\~6\~ст.\~279\~ЦПК України,\~суд може\~відмовити в\~задоволенні клопотання\~сторони про\~розгляд справи\~в судовому\~засіданні з\~повідомленням сторін\~за одночасного\~існування таких\~умов: -\~предметом позову\~є стягнення\~грошової суми,\~розмір якої\~не перевищує\~ста розмірів\~прожиткового мінімуму\~для працездатних\~осіб; - характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Згідно ч. 7 ст. 279 ЦПК України, положення ч.ч. 2-6 ст. 279 ЦПК України не застосовуються, якщо відповідно до цього Кодексу справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ. Пунктом 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України визначено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин. Частиною 2 ст. 274 ЦПК України визначено, що у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. Відповідно до вимог ч. 7\~ст. 277 ЦПК України, дана справа підлягає розгляду виключно в порядку спрощеного провадження. Обставини, які виключають розгляд справи в порядку спрощеного провадження (звернення відповідача з зустрічним позовом, відповідною заявою, збільшення розміру позовних вимог, тощо) у справі відсутні. Ухвалою суду про відкриття провадження дана справа визначена малозначною, відтак, характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання, допиту свідків, надання сторонами пояснень, тощо. Відповідач не надав обґрунтованих доводів та аргументів щодо необхідності зміни порядку розгляду справи, зважаючи на предмет доказування. Крім того, відповідно до ч. 1\~ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду\~в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року, з наступними змінами та доповненнями (далі - Постанова Пленуму ВСУ №9), якщо тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелюватися із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення у справі "Фінікарідов проти Кіпру" від 20.12.2007). Згідно правової позиції ВСУ у справі за №6-2469цс16, пунктом 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме : забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). За таких обставин суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском строку на звернення до суду, оскільки суд доходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову за їх недоведеністю з вищевикладених міркувань. Відповідно до\~ч.\~1,\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою у позові судові витрати позивачу не відшкодовуються. Відповідачем клопотання про відшкодування судових витрат не заявлено.

Outcome: dismissed