Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-21 00:00:00

19 березня 2024 року [PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою, в якій просила суд видати обмежувальний припис у вигляді заходів тимчасового обмеження прав [PERSON] , поклавши на нього на строк шість місяців наступні обов`язки: заборонити перебувати в місці спільного проживання по [ADDRESS] , наближатися до [PERSON] та до місця спільного проживання на відстань ближче 100 метрів; заборонити спілкуватися, вести листування, телефонні переговори, контактувати з нею через засоби зв`язку, особисто і через третіх осіб; заборонити наближатись на відстань ближче 100 метрів до неї та до місця її роботи Крачанівської гімназії Грицівської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області, що знаходиться по вул.В.Гоцуляка, 17 в с.Крачанівка Шепетівського району Хмельницької області. Заява мотивована тим, що [PERSON] разом із [PERSON] , який її колишнім чоловіком, проживають спільно в одному будинку по [ADDRESS] . Будинок належить на праві приватної власності заявниці. При цьому батьки [PERSON] мають у праві власності житлові будинки в с.Москвитянівка Грицівської ТГ. [PERSON] потерпає від періодичного фізичного і психологічного насильства зі сторони [PERSON] вже протягом кількох років, оскільки останній систематично за місцем спільного проживання, ображає її нецензурною лайкою та словесно погрожує фізичною розправою та нанесенням тілесних ушкоджень. У зв`язку з вчиненням домашнього насильства щодо неї та побоюванням за своє життя, заявниця неодноразово зверталася до правоохоронних органів. 28.04.2016, 29.04.2016, 11.10.2017, 01.06.2020, 08.10.2020, 22.02.2024 за рішеннями суду [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.173-2 КУпАП, та застосовані адміністративні стягнення у виді штрафу, громадських робіт, адміністративного арешту. 15.02.2024 за фактом вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці посадовими особами органів Національної поліції винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника та заборонено йому в будь-який спосіб контактувати з [PERSON] строком на 5 діб, припис припинив свою дію 20.02.2024. Зважаючи на систематичність вчинення домашнього насильства протягом тривалого часу, нереагування [PERSON] на заходи впливу, вжиті правоохоронними органами та судом, заявниця обґрунтовано побоюється повторного вчинення колишнім чоловіком протиправних дій щодо неї, тому звернулися із даною заявою до суду. Ухвалою судді від 19.03.2024 року заяву прийнято до розгляду за правилами окремого провадження та призначено судове засідання. В судовому засіданні [PERSON] свої вимоги підтримала та просила їх задовольнити, оскільки колишній чоловік неодноразово притягався до відповідальності за вчинення протиправних дій відносно неї, та уточнила, що на даний час вона разом з [PERSON] спільно не проживає, останній знятий з місця реєстрації за адресою [ADDRESS] з січня 2024 року, проте продовжує приходити до її місця проживання та вчиняти сварки. Фактів вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо неї за місцем її роботи не було. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні щодо вимог заявниці заперечив, а також зазначив, що на даний час спільно з нею не проживає, знятий з реєстрації за місцем проживання по [ADDRESS] та на даний час не має постійного місця проживання. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, суд зазначає про таке. Встановлено, що [PERSON] є власницею будинку по [ADDRESS] (а.с.8). [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 02.06.2022 року, що набрало законної сили 05.07.2022 (а.с.7). Заявниця проживає за адресою [ADDRESS] , [PERSON] на даний час за вказаною адресою спільно з нею не проживає та з січня 2024 року знятий з реєстрації місця проживання по [ADDRESS] , дані обставини визнаються учасниками справи, тому у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК доказуванню не підлягають. 07 квітня 2016 року, 17 квітня 2016 року, 05 жовтня 2017 року, 31 травня 2020 року, 14 серпня 2020 року, 17 січня 2024 року [PERSON] , вчиняв домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини [PERSON] , а саме, висловлювався у її сторону нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, чим могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої. Постановами Полонського районного суду Хмельницької області від 29.04.2016, 28.04.2016, 11.10.2017, 01.06.2020, 08.10.2020, 22.02.2024 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього стягнення у виді штрафу, громадських робіт та адміністративного арешту. У зв`язку зі скоєнням [PERSON] домашнього насильства психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини, стосовно кривдника 05.02.2024 було видано терміновий заборонний припис, який закінчив свою дію 20.02.2024 (а.с.6). Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закон). Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з п.п.3, 4, 14 та 17 ч.1 ст.1 названого Закону домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За положеннями п.7 ч.1 ст.1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно ч.3 ст.26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п.9 ч.1 ст.1 Закону). Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року в справі № 363/3496/18 (провадження № 61-4830св19), 26 вересня 2019 року в справі № 452/317/19-ц (провадження № 61-12915св19), від 17 червня 2020 року в справі № 509/2131/18 (провадження № 61-271св19), від 23 грудня 2020 року в справі № 753/17743/19 (провадження № 61-23053св19), від 24 лютого 2021 року в справі № 570/2528/20 (провадження № 61-16103св20). Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Факти систематичного вчинення заінтересованою особою домашнього насильства по відношенню до заявниці, які проявлялися у нецензурних висловлюваннях, а також погрозах фізичною розправою підтверджуються, зокрема, даними термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 248860 від 15.02.2024, постановами суду від 29.04.2016, 28.04.2016, 11.10.2017, 01.06.2020, 08.10.2020, 22.02.2024 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП. Врахувавши характер вчинених [PERSON] протиправних дій, ризики їх продовження та вірогідність чергового вчинення ним домашнього насильства, а також нагальну необхідність захисту прав [PERSON] від домашнього насильства, суд приходить до висновку про можливість застосування до кривдника обмежувального припису у вигляді тимчасової заборони строком на шість місяці перебувати в місці проживання заявниці та заборони наближатися на відстань ближче ніж на 100 метрів до будинку [ADDRESS] , оскільки в даному житлі мешкає [PERSON] , вказане домоволодіння належить заявниці на праві приватної власності. При цьому суд не вбачає підстав для задоволення заяви [PERSON] у частині покладення на [PERSON] обов`язків щодо заборони спілкуватися, вести листування, телефонні переговори, контактувати з нею через засоби зв`язку, особисто і через третіх осіб; заборони наближатись на відстань ближче 100 метрів до неї та до місця її роботи Крачанівської гімназії Грицівської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області, що знаходиться по [ADDRESS] , оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про те, що є вагомі підстави вважати про ймовірність вчинення таких дій [PERSON] , та як раніше вони по відношенню до заявниці не вчинялись. Відповідно до ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави. На підставі наведеного та

Outcome: partial