Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

у провадженні Франківського районного суду м. Львова перебувала цивільна справа №465/9740/23 за позовом [PERSON] до Державного підприємства Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» в особі Львівської філії Державного підприємства Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» - «Західдіпрошлях» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 13.03.2024 задоволено позов [PERSON] та стягнуто з Державного підприємства - Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства "Укрдіпродор" (ЄДРПОУ 05416892)\~на користь [PERSON] заборгованість із заробітної плати у розмірі 132 200 (сто тридцять дві тисячі двісті) гривень 36 копійок; компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, розмір якої станом на 21.11.2023 року становить\~18\~534 (вісімнадцять тисяч п`ятсот тридцять чотири) гривні 40 копійок, з наступним утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 109 721 (сто дев`ять тисяч сімсот двадцять одну) гривню 30 копійок, з утриманням з цієї суми передбачених законом податків, зборів та обов`язкових платежів при їх виплаті; моральну шкоду у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 22.03.2024 року позивачем [PERSON] подано заяву про відшкодування витрат на правову допомогу, у розмірі 13\~000,00 гривень. Представником відповідача 25.03.2024 подано заяву про відсутність підстав для стягнення відшкодування витрат на правову допомогу та просить залишити без задоволення заяву про відшкодування витрат на правову допомогу, а також винести окрему ухвалу суду, якою зобов`язати уповноважений орган досудового розслідування зареєструвати кримінальне провадження та в його рамках перевірити факти щодо можливого вчинення посадовими особами адвокатського об`єднання Сенатор злочинних дій, що мають ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченим ст. 212 КК України. Згідно з приписами ч.1ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цьогоКодексу. Ч. 4 ст. 270 ЦПК України встановлено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд не вбачає необхідності у виклику учасників справи. Тому, оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1, ч. 3ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За змістом ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій. Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити обґрунтованість рівня витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат. Крім цього, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15.04. 2020 у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19). Також, у постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Судом встановлено, що 18.11.2023 року між адвокатським об`єднанням «Сенатор» та [PERSON] укладено Договір доручення на представництво інтересів та надання правничої допомоги (правової допомоги). Згідно акту про надання правової допомоги (приймання наданих послуг) №1 від 13.03.2024, адвокатське об`єднання «Сенатор» надало [PERSON] правову допомогу (юридичні послуги) в обсязі, визначеному п.3 Договору, загальною вартістю 13\~000,00 грн., а саме: юридичні послуги згідно договору про надання правової допомоги (юридичних послуг) від 18.11.2023 року, які полягають у підготовці від імені клієнта позовної заяви про стягнення заробітної плати, компенсації та моральної шкоди 7000,00 грн.; юридичні послуги згідно договору про надання правової допомоги (юридичних послуг) від 18.11.2023 року, які полягають у підготовці від імені клієнта клопотання про ознайомлення з матеріалами справи 1500,00 грн.; юридичні послуги згідно договору про надання правової допомоги (юридичних послуг) від 18.11.2023 року, які полягають у підготовці від імені клієнта заперечень проти закриття провадження у справі 1500,00 грн.; юридичні послуги згідно договору про надання правової допомоги (юридичних послуг) від 18.11.2023 року, які полягають у представництві інтересів клієнта у Франківському районному суді м. Львова та участі в 1 судовому засіданні 1500,00 грн.; юридичні послуги згідно договору про надання правової допомоги (юридичних послуг) від 18.11.2023 року, які полягають у підготовці від імені клієнта заяви про відшкодування витрат на правову допомогу 1500,00 грн. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Вирішуючи питання\~про стягнення\~судових витрат,\~понесених позивачем,\~суд вважає,\~що наявні\~в матеріалах\~справи докази\~не є\~безумовною підставою\~для відшкодування\~судом витрат\~на професійну\~правничу допомогу\~у вказаному\~розмірі з\~іншої сторони,\~адже цей\~розмір має\~бути доведений,\~документально обґрунтований\~та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати ВСУ від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати ВСУ від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved