Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про повернення завдатку, посилаючись на те, що в серпні 2023 року вона маючи намір замінити старі вхідні двері у своєму будинку замовила у відповідача за 10\~000 грн. вхідні двері з його матеріалу. Двері останній обіцяв зробити протягом трьох тижнів. Для початку роботи вона залишила йому завдаток в сумі 4\~000 грн. про що відповідач 30.08.2023 особисто написав розписку. Однак станом на початок 2024 року відповідачем двері виготовлені та встановлені не були що змусило її знайти іншого спеціаліста, який придбав та встановив нові вхідні двері. Всі її звернення до відповідача з проханням повернути кошти, які враховуючи її похилий вік та невелику пенсію, є для неї суттєвою сумою не дали позитивного результату. Позивачка вважає, що передана нею відповідачу [PERSON] грошова сума у розмірі 4\~000 грн. є авансом, який підлягав поверненню, а тому прохає суд стягнути з останнього на її користь 4\~000 грн, згідно розписки від 30.08.2023. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, направивши до суду клопотання про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують та прохають їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, до суду надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позов визнав. З`ясувавши обставини справи дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу статті 629 ЦК Українидоговір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першоїстатті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/1084/18, який є обов`язковим на підставі положень ч.4ст. 263 ЦПК України, аванс є звичайною сумою попередньої оплати за договором, яка не виконує забезпечувальної функції, властивої завдатку. У разі невиконання зобов`язання, по якому передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила. Крім того, слід зазначити, що аналогічний правовий висновок викладено і у постанові Верховного Суду України від 13.02.2013 року в справі №6-176цс12. Зокрема, Судова палата в цивільних справах Верховного Суду України зазначає, що згідно із ч. 2ст. 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника за попереднім договором платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Законом не передбачено, що якщо аванс згідно з умовами попереднього договору був переданий, а зобов`язання не виконано, тобто основний договір у визначений попереднім договором строк не укладений, то аванс залишається у сторони, яка його отримала. Така умова попереднього договору суперечить вимогам чинного законодавства. В ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 березня 2012 року, від 14 березня 2012 року, від 27 липня 2011 року у справах про стягнення авансових платежів, сплачених за попередніми договорами і розірвання таких договорів суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що в разі не укладення сторонами основних договорів у строк, визначений попередніми договорами, передані позивачами в рахунок оплати за основними договорами грошові кошти є відповідно до ст.570ЦК України не завдатком, а авансом і підлягають поверненню особам, які їх сплатили. Згідно зістаттею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. З огляду на викладене, на відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню у випадку не виконання зобов`язання. При відмові від покупки аванс повинен бути повернутий покупцеві в обов`язковому порядку. Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем мала місце домовленість про виготовлення вхідних дверей до будинку та їх встановлення. Загальна сума договору 10\~000 грн. Позивачкою було частково сплачено вказану суму - 4\~000 грн, що підтверджується розпискою від 30.08.2023. Враховуючи наведене та положення статті 570 ЦК України, суд дійшов висновку, що сума, яка зазначена у розписці, є авансом. Умови договору відповідачем не виконано, що не заперечується сторонами. Відтак, вимоги позивача про повернення суми авансу підлягають задоволенню. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнав, то згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved