Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, посилаючись на те, що з червня 2016 року вона проживала однією сім`єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з [PERSON] . Від спільного проживання в них [INFO] народилась донька [PERSON] . На час народження доньки, позивачка не перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, тому запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень, проводився відповідно до ст. 135 ЦК України за прізвищем матері « [PERSON] », а ім`я та по батькові батька були записані за вказівкою матері « [PERSON] ». Під час спільного проживання сторони мали відносини притаманні подружжю, вони спільно вели господарство, вирішували питання щодо придбання необхідних для життя речей. Також вони разом займались виховання та утриманням доньки. Відповідач брав активну участь у вихованні доньки, він піклувався про стан її здоров`я та розвиток, проводив з нею вільний від роботи час. В подальшому сімейні стосунки сторін не склались, вони почали проживати окремо. З часу окремого проживання донька проживає з матір`ю. Відповідач є батьком [PERSON] , однак він відмовився подати в органи РАЦСу заяву про реєстрацію батьківства. Отже єдиним ефективним способом захисту порушеного права в даному випадку є звернення до суду з позовом про визнання батьківства. Факт батьківства відповідача стосовно Злати підтверджується такими доказами: копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.09.2018 року, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України від 04.09.2018 року № 00020909596, актом про факт проживання в житловому будинку від 15.05.2023 року, фотокартками. Оскільки на даний час відповідач добровільно через органи РАЦС не погоджується визнати Злату своєю донькою, тобто фактично не визнає себе батьком дитини, виникла необхідність у проведенні судово-медичної експертизи молекулярно-генетичного аналізу ДНК, яка буде беззаперечним доказом наявності кровного споріднення між відповідачем та донькою. Ухвалою суду від 18.10.2023 р. у справі було призначено судово-медичну експертизу молекулярно-генетичного аналізу ДНК, яка не булла проведена, у зв`язку з неприбуттям відповідача до Одеського обласного бюро СМЕ для одночасного відбору біологічних зразків. Представник позивача в судове засідання надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Відповідач про час і місце слухання справи оповіщений відповідно до вимог ст. 130 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання, в тому числі через оголошення на веб-порталі судової влади України. Відзив на позовну заяву не надав. Третя особа надіслала суду заяву з проханням слухати справу у відсутність їх представників, проти задоволення позову не заперечували. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. Зі свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що вона народилася [INFO] в м. Первомайську Миколаївської області, актовий запис № 181, де зазначено матір`ю дитини - [PERSON] , а батьком дитини - [PERSON] . З витягу № 00020909596 від 04.09.2018 р. з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження вбачається, що Первомайським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області був складений актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] , за № 181, із зазначенням відомостей про батька, відповідно до частини першої статті 135 Сімейного Кодексу України. На підтвердження своїх вимог позивачка надала акт про факт проживання від 15.05.2023 р., згідно якого [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю по [ADDRESS] з червня 2016 року. Також надала фотокартки та відео. Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Судом встановлено, що державна реєстрація народження дитини Злати здійснена відповідно до частини першої статті 135 СК України. Відповідач не визнає себе батьком дитини. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved