Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

Позивач 29.12.2023 звернувся до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що заочним рішенням Хорольського районного суду Полтавської області вирішено стягувати з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання спільного сина [PERSON] , 2007 року народження в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн щомісячно, починаючи з 27.10.2023 до повноліття дитини. Вказує, що він є непрацюючим, має тимчасові доходи в сумі 6700 грн, аліменти, які з нього стягуються, є для нього непосильно великим фінансовим тягарем, а тому просив зменшити розмір аліментів та стягувати їх у відсотковому співвідношенні в розмірі 1/4 частини всіх його доходів. В подальшому позовні вимоги уточнив, посилаючись на те, що відповідачка із сином проживають у належному йому житловому будинку, за цей будинок йому орендну плату не сплачують, просив зменшити розмір аліментів з 5000 грн до 2500 грн. Ухвалою Хорольського районного суду від 02 січня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, справу призначено до підготовчого судового засідання. Відповідачу надано строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Від представника відповідачки - адвоката Третяк К.П. надійшов відзив, в якому вона просить суд у задоволенні позову [PERSON] відмовити з тих підстав, що позивачем не було надано суду доказів для зменшення розміру аліментів, передбачених Сімейним кодексом України. Заперечуючи проти позову, представник відповідачки вказала, що зазначені підстави позивачем для зменшення розміру аліментів не є тими підставами, з якими законодавець пов`язує можливість такого зменшення. Ухвалою суду від 27.02.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу за уточненим позовом [PERSON] до [PERSON] до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнений позов підтримав повністю, просив його задовольнити. Підтвердив в суді, що з моменту ухвалення заочного рішення суду у нього не змінився ні майновий, ні сімейний стан, ні стан здоров`я. Вважає, що так як відповідачка із сином проживають в його будинку, він позбавлений можливості здавати цей будинок в оренду, тому немає доходу, із якого він міг би сплачувати аліменти. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про час та місце його проведення, заяв та клопотань суду щодо причин своєї неявки не надіслала. В судовому засідання представник відповідачки - адвокат Третяк К.П. проти задоволення позову заперечила, вказала, що позивач приховує свої доходи. Останній може за станом здоров`я сплачувати визначені попереднім рішенням суду аліменти, у нього не змінився ні майновий, ні сімейний стан, а тому підстав для задоволення позову немає. Просила також стягнути із позивача понесені відповідачкою витрати на правову допомогу, яка становить 4400 грн. Вказала, що в справі є докази на такі витрати в сумі 2000 грн, а інші докази з приводу витрат за участь в судових засіданнях вона надасть у визначені законом строки після проголошення рішення. Судом встановлено, що на підставі виконавчого листа, виданого на підставі заочного рішення Хорольського районного суду Полтавської області № 548/2489/23 від 01.02.2023 відкрито виконавче провадження № 74030476, згідно якого з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , 2007 року народження в твердій грошовій сумі 5000 грн щомісячно, починаючи з 27.10.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що відповідачка та їхній спільний син проживають в належному йому житловому будинку, в зв`язку з чим він не отримує дохід від здачі цього будинку в оренду, тому не має можливості сплачувати аліменти. Як доказ цього надав суду документи, що посвідчують його право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] . Разом з тим, як встановлено судом, на момент постановлення заочного рішення суду відповідачка із сином проживали у вказаному будинку. Таким чином, цей факт не може свідчити про погіршення матеріального стану позивача. В судовому засідання позивач не надав доказів того, що з моменту постановлення заочного рішення суттєво погіршився його матеріальний стан чи змінився сімейний стан, чи стан його здоров`я, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Окрім того, розмір аліментів, які стягуються з позивача на утримання сина [PERSON] відповідає вимогам сімейного законодавства, не перевищує десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку (28 330 грн), а їх зменшення без доведення погіршення його майнового становища та зміни сімейного стану або здоров`я не буде спрямовано на належне забезпечення потреб малолітнього сина та суперечитиме його інтересам. Будь - яких належних та допустимих доказів, що відповідач використовує аліменти не за цільовим призначенням, суду не надано. Суд вважає, що розмір аліментів, який на даний час сплачує позивач, який на думку останнього є завеликим, носить тимчасовий характер, а розмір отримуваних відповідачем аліментів навпаки сприятиме найкращому розвитку та забезпеченню дитини. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що стороною позивача не надано належних та допустимих доказів про зміну обставин, які існували на момент постановлення судового наказу про стягнення аліментів, визначені ст.192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів. Таким чином, суд не вбачає достатніх правових підстав для зменшення розміру аліментів, а тому його позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідачкою заявлено вимогу про стягнення з позивача на її користь понесених нею витрат на правничу допомогу в розмірі 4400,00 грн. При цьому, представником відповідачки адвокатом Третяк К.П. надано підтвердження на сплату адвокатських послуг на суму 2000 грн, доказ понесення решти витрат в сумі 2400 грн (за її участь у 2-х судових засіданнях) представник зобов`язався надати після постановлення рішення у визначеному ЦПК порядку. На підтвердження понесених судових витрат представником позивача подано такі докази: ордер, свідоцтво про зайняття адвокатською діяльність, додаток до договору про надання правової допомоги № 16/10/23 від 16.10.2023, акт прийому - передачі наданих юридичних послуг від 02 лютого 2024 року, квитанція про сплату 2000 грн. Суд, проаналізувавши надані докази, приходить до таких висновків. Відповідно до ч. ч. 2, 3ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Витрати відповідачки на професійну правничу допомогу наведені в попередньому розрахунку суми гонорару за надану професійну правничу допомогу та, на думку суду, підтверджуються належними та допустимими вищенаведеними доказами, розмір вказаних витрат відповідає характеру та обсягу дій, вчинених адвокатом, не є завищеними чи необґрунтованими та цілком пропорційний предмету спору та складності справи. Оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю, тому понесені та документально підтверджені відповідачкою судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн підлягають стягненню із позивача на її користь. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed