Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому прохає розірвати шлюб укладений з відповідачем та визначити місце проживання доньки [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] за місцем її проживання. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що з 02.06.2018 перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що у неї з відповідачем наявні різні погляди на життя, відсутні спільні інтереси, відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного та вже тривалий час кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. Також, вагомою причиною бажання розірвати шлюб стало те, що [PERSON] почав вживати психоактивні речовини, які в результаті негативно вплинули на його психоемоційний стан та загальну поведінку. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Крім того, позивач вказує, що між нею і відповідачем виникли суперечки з приводу проживання та виховання їхньої спільної доньки [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із нею за адресою [ADDRESS] та наразі між ними не досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання дитини, а також участі у забезпеченні умов життя дитини. Квартира, в якій проживає позивач з донькою є орендованою та повністю забезпечена для нормального життя та розвитку дитини. Відповідач часто поводить себе неадекватно, агресивно, постійно переслідує та тероризує дзвінками. [PERSON] неодноразово викликала поліцію щоб захистити себе та дитину, як наслідок працівниками поліції було складено два термінових заборонних приписи стосовно кривдника [PERSON] . Зазначає, що відповідач легковажно ставиться до психологічного здоров`я дитини, так як чинить постійний психологічний тиск на неї, маніпулює її любов`ю до батька та налаштовує доньку проти матері. При зустрічах з дитиною дозволяє собі піднімати голос на позивача, виражатися нецензурною лайкою, та погрожує викрасти дитину. Хвилюючись про фізичний та психологічний стан дитини, позивач вважає подальше проживання доньки з батьком загрозою для її психологічного здоров`я, тому звернулася до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 15.12.2023 позовна заява прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 08.02.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на викладені у позові обставини. Вказала, що після звернення до суду у відношенні відповідача також було видано обмежувальний припис, який в подальшому за рішенням суду продовжено на шість місяців. Відповідач правом подання відзиву не скористався, в судовому засіданні позов визнав. Представник третьої особи в часині позову про визначення місця проживання дитини пояснила, що органом опіки було складено висновок про доцільність визначення місця проживання дитини разом із матір`ю. Представник позивача, будучи належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, позивач прохала проводити судове засідання за відсутності її представника, про що подала письмове клопотання. Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Згідно ч.3 ст.13 ЦПК України учасники справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. При цьому, учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав. Відповідно до п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії судового процесу. За таких обставин, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони з 02.06.2018 перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області складено актовий запис № 680. Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки КП «ЖЕО №2» від 07.10.2022 [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] . За договором оренди від 10.11.2023 [PERSON] орендує квартиру за адресою [ADDRESS] . Строк дії договору з моменту підписання договору по 10.11.2024. 05.12.2023 ВнП №1 ПРУП ГУНП у Полтавській області винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника [PERSON] 15.11.2023 ВП ПРУП ГУНП у Полтавській області винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника [PERSON] . Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 14.12.2023 видано обмежувальний припис стосовно кривдника [PERSON] на строк 6 місяців у вигляді тимчасового обмеження його прав з покладенням обов`язків. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 19.02.2024 обмежувальний припис виданий за рішенням суду від 14.12.2023 продовжено на 6 місяців. Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 26.02.2024 зареєстровано кримінальне провадження №12024175460000043 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 390-1 КК України. КП «Полтавський обласний центр терапії залежносте Полтавської обласної ради» листом від 27.11.2023 за вих. №5794 повідомлено що [PERSON] за медичною допомогою не зверталася. Згідно консультаційного висновку спеціаліста КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» від 24.11.2023 вих. № 32-1-21/4019 у [PERSON] на момент огляду психічних розладів не виявлено. Відповідно до витягу з інформаційно - аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» [PERSON] станом на 17.11.2023 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Згідно наданої [PERSON] характеристики за місцем роботи, остання зарекомендувала себе позитивно, ділові якості проявляє на найвищому рівні, постійно прагне до професійного самовдосконалення. За характером врівноважена, спокійна, чуйна до колег, відповідальна, добра, комунікабельна, завжди добросовісно виконує покладені на неї посадові обов`язки, має доброзичливі ділові стосунки із працівниками, керівництвом та клієнтами компанії. В колективі користується повагою. За довідкою Полтавського дошкільного навчального закладу (Ясла-Садок) №36 «Школа здоров`я» від 04.12.2023 [PERSON] , [INFO] , зарахована до облікового складу ЗДО №36 з 03.10.2022 та відвідує його. Мати [PERSON] приводить та забирає дитину з садочку, цікавиться життям доньки в дошкільному закладі, слідкує за станом здоров`я, відвідує сімейні свята, батьківські збори та інші заходи. Згідно характеристики вихованця ПДНЗ №36 [PERSON] , 2019 року народження відвідує заклад з 2022 року. За цей час проявила себе як добра, життєрадісна дитина. Сім`я матеріально забезпечена, дитина має все необхідне для життя і відвідування дошкільного закладу, має відповідний її віку фізичний розвиток, виявляє інтерес до навчання, уміє концентрувати увагу на поставлених завданнях, розуміє інструкції вихователя, володіє досить великим словниковим запасом, висловлює свої думки. Відповідно до психолого - педагогічної характеристики вихованця молодшої групи «Вишеньки» Полтавського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №36 «Школа здоровя» [PERSON] зарахована з 03.10.2022, відвідує середню групу «Барвінок». В дошкільний заклад прийшла з родини, батьки на даний час перебувають в стадії розлучення. Зовнішній вигляд дівчинки відповідає віку та нормам. В дошкільному закладі поведінка дитини активна, рухлива, останнім часом дівчинка більш вразлива та емоційна. Загальна та дрібна моторика в нормі, сприйняття відповідає віку. Дитина знає та відкликається на своє ім`я. Увага - стійка, має інтерес до освітнього процесу. Мисленні відповідає віку, емоційний фон відповідає настрою дитини та відповідно до ситуації чи складених обставин. Навички самообслуговування сформовані та продовжують удосконалюватися. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради у своєму висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , врахувавши заяву [PERSON] , який не заперечує щодо визначення місця проживання доньки з матір`ю, вважає за доцільне, в інтересах малолітньої дитини, визначити місце проживання [PERSON] з матір`ю [PERSON] . За змістом позовної заяви, сторони не підтримують подружніх відносин, їх сім`я фактично розпалась і примирення між ними неможливо. На час розгляду справи судом бажання позивача розірвати шлюб не змінилося, відповідач проти розірвання шлюбу заперечень не мав. Таким чином судом встановлено відсутність вільної згоди сторін перебувати у шлюбі один з одним. Суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі. Тому збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, з огляду на що позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення. Вирішуючи позов в частині заявлених вимог про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , суд зазначає, що згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 Сімейного кодексу України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-XII, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно зі ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У п. 1 ст. 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. За змістом положень ст.ст. 151,163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання, фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. (ч.ч.1,2 ст.161 СК України). Як вже наголошувалось судом, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11.07.2017 у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07.12.2006, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2019 в справі № 377/128/18 вказано, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». З огляду на наведене, враховуючи встановлені фактичні обставини справи, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування та визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про необхідність визначення місця проживання дитини з матір`ю. Таким чином позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини є обґрунтованим та підлягає до задоволення повністю. На підставі викладеного та

Outcome: approved