Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Шлянта Н.Р. звернулась до суду із позовною заявою і просить стягнути з ТОВ «ФТД-Ритейл» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10.03.2022 року по 02.10.2022 року в розмірі 99158,25 грн, а також зобов`язати вказане товариство внести зміни до трудової книжки позивача, а саме змінити дату звільнення на дату фактичного отримання трудової книжки 02.10.2022 року. Свої вимоги мотивує тим, що 19.11.2021 року [PERSON] було прийнято на роботу за переведенням з ТОВ «САВ-Дістрибюшн» молодшим комірником магазину «Фокстрот» м. Львів у ТОВ «ФТД-Ритейл». У лютому 2022 року між сторонами виник конфлікт, після якого позивачем було прийнято рішення про звільнення з роботи, про що була написана відповідна заява про звільнення з роботи на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України з 09.03.2022 року. Проте, на момент проведення повного розрахунку, копію наказу про звільнення та трудову книжку позивачу видано не було. Із записом про звільнення в трудовій книжці позивач ознайомився лише 02.10.2022 року, коли на його письмову вимогу відповідач надіслав засобами поштового зв`язку оригінал трудової книжки. Вимога позивача про отримання довідки про місце праці та заробітну плату, а також витяг з наказу про звільнення, яку відповідачем отримано 26.09.2022 року, залишилась без відповіді. Таким чином, днем звільнення позивача є день фактичної видачі йому трудової книжки 02.10.2022 року, про що відповідач зобов`язаний внести відповідний запис до даного документа. Крім того, на підставі ч. 5 ст. 235 КЗпП України, у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. На підставі положень ч.5 ст.235 КЗпП України, в зв`язку з несвоєчасною видачею трудової книжки позивач просить стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, що становить 99158,25 грн, а також з урахуванням зазначеного є підстави для внесення змін до трудової книжки щодо дати звільнення вказавши датою звільнення день вручення трудової книжки. У зв`язку з викладеним представника позивача звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 10.11.2022 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача [PERSON] адвокат Шлянта Н.Р. в судовому засіданні на позовних вимогах наполягала. При цьому пояснила, що позивач з 19.11.2021 року до лютого 2022 року працював у ТОВ «ФТД-Ритейл». 18.02.2022 року подав заяву про звільнення і заяву про направлення трудової книжки. Наказ про звільнення не отримував і трудову книжку також. Трудову книжку отримав Новою поштою із запізненням. Після оголошення перерви в судовому засіданні, представник позивача до судового засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила суд розгляд справи проводити за її відсутність. Крім цього, від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій вона зазначає те, що позивач, підписуючи 18.02.2022 року заяву про звільнення, власноруч зазначив, що просить надіслати трудову книжку за адресою: [ADDRESS] (адреса магазину « [INFO] »). Жодних документів у день його звільнення, 09.03.2022 року, позивач не підписував, оскільки на роботі того дня, за проханням роботодавця, його не було. Розписку про отримання трудової книжки, датовану 09.03.2022 року, позивачу було вручено після підписання заяви про звільнення того ж дня 18.02.2022 року, пообіцяв при цьому, що за тиждень після звільнення обов`язково йому буде передано її оригінал. Також позивач не підписував наказ про його звільнення з роботи. Кадрова служба ТОВ «ФДТ-Ритейл» знаходиться за юридичною адресою у м. Києві, де і здійснювався відповідний запис у трудовій книжці в день звільнення позивача, оригінал трудової книжки цього ж дня фізично не міг знаходитись у м. Львові, а відтак отримати її він не мав жодної можливості. Крім того, отримавши 26.09.2022 року засобами поштового зв`язку вимогу позивача про отримання оригіналу трудової книжки, 30.09.2022 року відповідачем було надіслано оригінал трудової книжки, при цьому відправником у накладній було вказану приватну особу [PERSON] , а не відповідача. До того ж, вимога позивача про отримання довідки про місце праці та заробітної плати, а також витягу з наказу про звільнення, яку відповідачем отримано 26.09.2022 року залишилась без відповіді. Те, що оригінал трудової книжки не було вручено у встановлені трудовим законодавством терміни свідчить також переписка позивача з представником відповідача у застосунку Viber. Представник відповідача ТОВ «ФТД-Ритейл» адвокат Баглай Д.Г. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. При цьому пояснив, що позивач отримав трудову книжку у день його звільнення в магазині, де він працював, 09.03.2022 року. В наказі про звільнення він не розписався можливо із-за воєнних дій в Україні. Переписка в «Вайбері» між двома приватними особами та не має відношення до відповідача. Після оголошення перерви в судовому засіданні представник відповідача до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Крім цього від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що 18.02.2022 року позивач [PERSON] написав заяву про звільнення з 09.03.2022 року за угодою сторін у відповідності до п. 1 ст. 36 КЗпП України, і в заяві власноруч зазначив, що просить надіслати трудову книжку за адресою: [ADDRESS] (адреса магазину « [INFO] »). В розписці позивач зазначає, що трудову книжку отримав в день звільнення 09.03.2022 року, претензій до підприємства не має. З урахуванням наведеного, твердження позивача стосовно порушення його трудових прав, а також щодо стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку із затримкою видачі трудової книжки є необґрунтованими та безпідставними, які задоволенню не підлягають. Також зазначив, що позивач не встиг розписатися в наказі про його звільнення, оскільки 24.02.2022 року почалося повномасштабне вторгнення Російської Федерації на територію України, та оголошенням Президентом України воєнного стану, який триває до теперішнього часу. Вказує, що переписка у застосунку Viber взагалі не має ніякого відношення до товариства, це переписка між двома фізичними особами, які ніяк не пов`язані з діяльністю ТОВ «ФТД-Ритейл», у якій, до речі, зазначено, що трудову книжку буде отримувати не позивач, а інша особа. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 19.11.2021 року [PERSON] було прийнято на роботу за переведенням з ТОВ «САВ-Дістрибюшн» молодшим комірником магазину «Фокстрот» м. Львів у ТОВ «ФТД-Ритейл», про що свідчить відповідний запис у трудовій книжці серії [NUMBER] , заведеної 16.10.2020 року на ім`я [PERSON] (а.с. 16-18). 18.02.2022 року на ім`я директора ТОВ «ФТД-Ритейл» [PERSON] написав заяву, в якій останній просив звільнити його 09.03.2022 року за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України, а також просив надіслати його трудову книжку за адресою: [ADDRESS] . Наказом (розпорядженням) № 45-кз/1 від 09.03.2022 року про припинення трудового договору (контракту) [PERSON] звільнено з посади молодшого комірника магазину «Фокстрот» м. Львів, вул. Під Дубом, 7-Б, за угодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України). Позивач не був ознайомлений із вказаним наказом. Крім того, в матеріалах справи міститься розписка [PERSON] на ім`я директора ТОВ «ФТД-Ритейл» про те, що він трудову книжку отримав в день звільнення 09.03.2022 року, претензій до підприємства не має. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] 22.09.2022 року направив на ім`я директора ТОВ «ФТД-Ритейл» вимогу про повернення трудової книжки, а також про видачу довідки про місце праці, заробітну плату та витяг з наказу про звільнення. Вказані вимоги були отримані відповідачем 26.09.2022 року, про що свідчить трекінг поштового відправлення (а.с. 10-12, 13-15). Позивач зазначає, що він отримав трудову книжку 02.10.2022 року, посилаючись на експрес-накладну (а.с. 19) та відстеження посилки за номером декларації (накладної) (а.с. 20). Вказану обставину представник позивача підтримав і в судовому засіданні. Поряд з цим, у експрес-накладній відправником зазначена особа [PERSON] , а одержувач [PERSON] , а не позивач, а також відсутній опис вкладення. Як зазначено в ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є угода сторін. При зверненні до суду з позовом, позивач просив стягнути середній заробіток за затримку видачі трудової книжки на підставі ч. 5 ст. 235 КЗпП України та внести запис до трудової книжки, зазначивши датою звільнення фактичний день видачі трудової книжки позивачу, оформленої належним чином. Щодо зазначених вимог слід зазначити, що ч. 5 ст. 235 КЗпП України передбачає, що у разі затримки видачі копії наказу (розпорядження) про звільнення з вини роботодавця працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, що затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 N 58 пунктом\~4.1 передбачає, що\~власник або\~уповноважений ним\~орган зобов`язаний\~видати працівнику\~його трудову\~книжку в\~день звільнення\~з внесеним\~до неї\~записом про\~звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.\~Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції. Разом з цим, оскільки з 10.06.2021 року почав діяти Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обліку трудової діяльності працівника в електронній формі» від 05.02.2021 № 1217- IX, який передбачає впровадження обліку трудової діяльності працівника в електронній формі та який скасовує матеріальну відповідальність роботодавця за невидачу трудової книжки, але відповідні зміни до Інструкції внесені не були, тобто існує колізія між нормами КЗпП України та Інструкцією, і пріоритет в застосуванні мають саме норми Кодексу України (в даному випадку КЗпП), як основного акту трудового законодавства, з огляду на правову позицію, викладену у Рішенні Конституційного Суду України, згідно якої конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному (абзац п`ятий пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 жовтня 1997 року № 4-зп). Судом встановлено, що позивач не надав суду доказів, що він не мав можливості при звільненні отримати трудову книжку в день звільнення, враховуючи, що він в день звільнення повинен був перебувати на робочому місці, а доказів того, що на прохання роботодавця його не було на робочому місці суд до уваги не приймає, оскільки це не підтверджено належними та допустимими доказами. Крім того, в матеріалах справи міститься розписка про отримання трудової книжки в день звільнення 09.03.2022 року. Таким чином, оскільки не встановлено вини роботодавця у неврученні позивачу трудової книжки в день звільнення, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача внести запис до трудової книжки, зазначивши датою звільнення фактичний день видачі трудової книжки оформленої належним чином. Виходячи з аналізу норм права, які регулюють трудові відносини, суд вважає, що право працівника отримати трудову книжку в день звільнення пов`язується не лише з обов`язком роботодавця видати трудову книжку, а й з обов`язком працівника її забрати, якщо роботодавець створив всі умови для її вчасної видачі. Відповідачем доведено належними та допустимими доказами щодо підтвердження видачі позивачу трудової книжки. Вказані обставини, на думку суду, свідчать про відсутність умисних винних дій (бездіяльності) роботодавця у затримці видачі трудової книжки, тому суд приходить до висновку про те, що видача трудової книжки відбулась, а вина роботодавця відсутня. Між тим, суд не приймає до уваги переписку між Віка ФТД-Рітейл і позивачем у застосунку\~Viber,\~оскільки неможливо\~точно підтвердити,\~що ця\~особа працює\~у ТОВ «ФТД-Ритейл» та має відношення до цього товариства, а також і те, що в її посадові обов`язки входить, зокрема вирішення кадрових питань. При цьому, відповідачем категорично заперечується причетність цієї особи до ТОВ «ФТД-Ритейл». Так як діюче законодавство не передбачає відповідальності роботодавця за несвоєчасну видачу трудової книжки у вигляді середнього заробітку за час затримки її видачі, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. З врахуванням викладеного відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з затримкою видачі йому трудової книжки. Крім того суд зауважує, що у разі неотримання позивачем трудової книжки 09.03.2022 року, як він зазначає у позовній заяві, останньому не заважало її отримати у інші дні, а те, що позивач згадав про трудову книжку 30.08.2022 року свідчить про зловживання останнім правом на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу через затримку видачі трудової книжки та порушує баланс інтересів суб`єктів трудових правовідносин. Такий висновок суду узгоджується з висновком ВС, висловленим у постанова ВС від 09.03.2021 року у справі № 600/121/19 , відповідно до якого Верховний Суд наголосив, що трудове законодавство України побудоване на балансі прав та обов`язків як працівника, так і роботодавця. За положеннями трудового законодавства невиконання зобов`язань, як і зловживання правами, не допускається. Не реалізація із власної волі працівником свого права на отримання трудової книжки у день звільнення не може мати наслідком юридичну чи матеріальну відповідальність роботодавця у вигляді сплати працівнику середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки розбалансує систему прав та обов`язків у трудових відносинах. Враховуючи викладене вище, а також те, що відповідачем підтверджено здійснення видачі позивачу трудової книжки в день його звільнення 09.03.2022 року, а належних та допустимих доказів спростування цієї обставини суду надано не було, суд прийшов висновку, що порушень трудових прав позивача не встановлено, що є підставою для відмови в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків. З матеріалів справи вбачається, що позивач є учасником бойових дій та має відповідне посвідчення серії [NUMBER] від 14.05.2015 року (а.с. 9). Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, оскільки позивача [PERSON] при зверненні до суду з даними позовом звільнено від сплати судового збору, а у задоволенні його позовних вимог відмовлено, то витрати по сплаті судового збору слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed