Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

05.12.2023 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Луцької міської ради про визначення місця проживання дітей. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він з 18.07.2009 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.11.2019 року між ними розірвано. У шлюбі в них народилось троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що від моменту народження дітей він завжди приймав активну участь в їх житті, піклувався, виховував та забезпечував всім необхідним. Після розірвання шлюбу відповідачка вибула за межі держави, залишивши їх малолітніх дітей на його одноосібне виховання. Зазначає, що по сьогоднішній день діти проживають разом з ним, він виконує свої батьківські обов`язки з виховання та утримання дітей. Діти виявляють бажання надалі проживати з батьком. Вказує, що працює в сфері комп`ютерних технологій. Отримує прибутки від надання послуг в сфері інформаційних технологій - як періодичні заробітки, так і на підставі цивільно-правових домовленостей. Також, зареєстрований фізичною особою-підприємцем. Напрямки діяльності комп`ютерне програмування, спеціалізована діяльність з дизайну. Відповідач сплачує аліменти.Щодо доказів, які б свідчили про існування цивільного спору між сторонами щодо місця проживання дітей, то про це свідчить той факт, що в телефонному режимі мати дітей, яка на даний часперебуває/проживає закордоном, погрожує забрати дітей. Спілкуванню з матір`ю він не перешкоджає, проте вона не має емоційного зв`язку з ними. На підставі наведеного просить визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача та представник третьої особи в судовому засіданні щодо задоволення позову не заперечували. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встаноалено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.07.2009 року. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.11.2019 року шлюб між ними розірвано (а. с. 4). Сторони є батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно (а.с.5-7). Відповідно до ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ч. 6 ст. 56 ЦПК України органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть бути залучені судом до участі у справі або брати участь у справі за своєю ініціативою для подання висновків на виконання своїх повноважень. Участь зазначених органів у судовому процесі для подання висновків у справі є обов`язковою у випадках, встановлених законом, або якщо суд визнає це за необхідне. На виконання своїх повноважень органом опіки та піклування Луцької міської ради було подано висновок від 08.03.2024 року № 92 «Про визначення місця проживання малолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ». Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Наведені норми процесуального закону дають підстави для висновку, що суд здійснює захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Звертаючись до суду з цим позовом, позивач просить визначити місце проживання малолітніх дітей разом з ним, оскільки відповідач наразі проживає за межами України та він самостійно займається їх виховнням. Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Отже, аналіз вказаних норм Сімейного кодексу України в контексті в контексті спірних правовідносин, вказує, що при вирішенні цієї справи суду належить відповісти на такі питання: 1) чи проживають батьки дитини (сторони у справі) спільно чи окремо; 2) з ким проживають [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ; 3) чи є спір (або досягнута згода) між батьками щодо місця проживання дітей. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, шлюб між ними розірвано на підставі рішення суду в 2019 році, наразі відповідачка перебуває в іншому шлюбі (13.10.2022 року у Республіці Хорватія між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що Відділом реєстрації актів одруження УМАГ зроблено актовий запис під номером 00048). Також судом встановлено, що малолітні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають разом зі своїм батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Наведене підтверджується витягом з реєстру територіальної гпрмади № 2023/010417897, №2023/010417896 та № 2023/010417898 від 20.12.2023 року, висновоком Служби у справах дітей № 92 від 08.03.2024 року «Про визначення місця проживання малолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] » (а.с. 27-29, 70). Разом з тим, суд не вбачає спору між сторонами щодо визначення місця проживання дитини. Судом встановлено, що в межах розгляду даної справи відповідач [PERSON] не заперечує щоб її діти проживали разом зі своїм батьком. Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач вчиняла дії, які б свідчили про порушення прав позивача. Отже, зі встановлених судом обставин вбачається, що між сторонами відсутній будь-який спір щодо місця проживання їх малолітніх дітей, діти проживають з батьком. В матеріалах справі відсутні докази того, що відповідач порушує, не визнає чи оспорює право дітей проживати разом з батьком. Також, в розпорядженні суду відсутні відомості про створення відповідачем будь-яких перешкод в реалізації батьківських прав позивача. Крім того, суд враховує, що обґрунтування позовної заяви та надані стороною позивача пояснення свідчать про спрямованість позовної вимоги про визначення місця проживання дітей з батьком на майбутнє, тобто на той можливий (ймовірний) випадок коли дійсно виникне спір щодо місця проживання дитини, а тому такий позов не може бути задоволений, адже завданням цивільного судочинства є захист тільки порушених, невизнаних чи оспорюваних прав особи. Для захисту права суду необхідно встановити факт його порушення, а чи відбудеться це у майбутньому невідомо. З наведених мотивів суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed