Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

покликаючись на наявність заборгованості по оплаті за надані послуги з газопостачання, представник позивача адвокат Оксана Середа у поданій 29 лютого 2024 року позовній заяві просить стягнути з відповідача на користь позивача 12 668 грн. 66 коп. боргу та вирішити питання щодо розподілу судових витрат. У поданому\~до суду\~01\~квітня 2024 року клопотанні вказаний представник позивача позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у поданій до суду заяві стверджує, що вона не використовувала газ для опалення. Сторони відповідно до ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Вказаний представник позивача у поданій до суду заяві просить справу слухати у її відсутність. Відповідач не заперечує проти розгляду справи у його відсутність. Враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторін, дійшов висновку про можливість розглянути справу у їх відсутність та у відповідності до ч.2 ст.247\~ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків. Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Позивач скористався правовою допомогою. Суд встановив такі обставини. Постачання природного газу споживачам [PERSON] до будинку [ADDRESS] здійснювало ТОВ "Рівнегаз збут" на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2500. Особовий рахунок № [NUMBER] за вказаною адресою зареєстровано за [PERSON] . Згідно фінансового стану споживача по особовому рахунку № [NUMBER] ( ЕІС код 56XM29A91080982R) прострочена заборгованість за надані послуги з газопостачання становить 12 668 грн. 66 коп. та складається з: - залишку неоплаченої вартості поставленого природного газу за 2021 рік 14 641 грн. 83 коп.; Вартість поставленого природного газу для побутових споживачів у період з 01.05.2021 по 30.12.2021 становила 7 грн. 99 коп. З метою стягнення зазначеної заборгованості ТОВ "Рівнегаз збут" звернулось до Рівненського районного суду Рівненської області із заявою про видачу судового наказу. 31 січня 2024 року Рівненський районний суд скасував виданий судовий наказ від 22 грудня 2023 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут" до [PERSON] . До спірних\~правовідносин підлягають\~застосуванню такі норми права. Вказані правовідносини регулюються Конституцією України, ЦК України, Законами України "Про житлово-комунальні послуги", "Про ринок природного газу". Згідно з п.1 ч.2 ст.11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Ст.526\~ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Згідно з ст.627\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із положеннями ст.638, ч.1, 3 ст.639\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відносини між споживачами та виконавцями житлово-комунальних послуг регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги", ч.1 ст.9 якого передбачає, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Як визначено ст.714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України "Про житлово комунальні послуги", ч.2 ст.13 "Про ринок природного газу", споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно із умовами договору. Ч.1 ст.12 цього Закону встановлює, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2500 затверджено Типове договору постачання природного газу побутовим споживачам, яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1386/27831. Правила постачання природного газу, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2496 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. за №1382/27827 (далі Правила). Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758 затверджено Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період) та Перелік постачальників природного газу, на яких покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам. Ця постанова набрала чинності з 1 жовтня 2015 року та діяла до 1 квітня 2017 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 22 березня 2017 року № 187 затверджено Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу та Перелік постачальників природного газу, на яких покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам. Ця постанова набрала чинності з 1 квітня 2017 року та діяла до 30 жовтня 2018 року. Згідно із Переліком, постачальником природного газу на території ліцензованої діяльності з розподілу природного газу АТ "Рівнегаз" (Оператор ГРМ) є ТОВ "Рівнегаз збут". З 01 листопада 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2018 року №867, якою затверджено Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу та Перелік постачальників природного газу, на яких покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям (крім обсягів, що використовується для провадження їх виробничо-комерційної діяльності) до зміни постачальника природного газу. Згідно із Переліком до 01 серпня 2020 року ТОВ "Рівнегаз\~збут" було постачальником природного газу із спеціальними обов`язками побутовим споживачам на території ліцензованої діяльності з розподілу природного газу АТ "Рівнегаз". За результатами\~аналізу встановлених\~обставин справи\~та вищенаведених\~правових норм\~суд дійшов\~таких висновків. Вважаючи нездійснення оплати в повному обсязі за спожитий природний газ порушенням вимог Правил та Типового договору постачання природного газу споживачам ТзОВ "Рівнегаз збут" звернулось до суду із даним позовом. Із матеріалів справи вбачається, що письмовий договір про надання послуг між сторонами не укладався. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» не містить положень про те, що недотримання письмової форми договору про надання житлово-комунальних послуг тягне за собою недійсність відносин щодо фактичного надання таких послуг та звільняє споживача від їх оплати. На думку\~суду,\~фактичне виконання\~сторонами умов\~договору свідчить\~про наявність\~між ними\~договірних відносин.\~Фактично укладений\~між сторонами\~договір відповідає\~вимогам Закону,\~оскільки визначені\~у ньому\~умови сторонами\~погоджені,\~договір ними\~виконувався,\~що свідчить\~про добровільне\~волевиявлення сторін\~і про\~погодження ними\~усіх його\~умов.\~Жодних претензій\~до позивача\~з приводу\~його умов\~відповідач не\~пред`являв.Зазначений висновок\~узгоджується і\~з положенням\~ст.204\~ЦК України,\~яка закріплює\~презумпцію правомірності\~правочину і\~означає,\~що вчинений\~правочин вважається\~правомірним,\~тобто таким,\~що породжує,\~змінює або\~припиняє цивільні\~права і\~обов`язки,\~доки ця\~презумпція не\~буде спростована,\~зокрема,\~на підставі\~рішення суду,\~яке набрало\~законної сили.Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Отримання відповідачем\~послуг з\~газопостачання,\~які надавались\~позивачем,\~відповідачем не\~заперечується, що вказує про\~наявність договірних\~відносин між\~сторонами та\~відповідає вимогам\~закону,\~оскільки визначені\~у ньому\~умови сторонами\~погоджені,\~договір ними\~виконувався,\~що підтверджується\~довідкою про\~фінансовий стан\~особового рахунку\~відповідача і\~свідчить про\~добровільне волевиявлення\~сторін і\~про погодження\~ними усіх\~його умов.\~Жодних претензій\~до позивача\~з приводу\~умов договору\~відповідач не\~пред`являв.Зазначений висновок\~узгоджується і\~з положенням\~ст.204\~ЦК України,\~яка закріплює\~презумпцію правомірності\~правочину і\~означає,\~що вчинений\~правочин вважається\~правомірним,\~тобто таким,\~що породжує,\~змінює або\~припиняє цивільні\~права і\~обов`язки,\~доки ця\~презумпція не\~буде спростована,\~зокрема,\~на підставі\~рішення суду,\~яке набрало\~законної сили.Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, оскільки належні докази про це відсутні, чим порушив норми чинного законодавства, тому у позивача виникло право вимагати виконання зобов`язання за договором. Кредитор відповідне право вимоги реалізував шляхом пред`явлення до позичальника позову про стягнення боргу за договором і визначив борг на відповідну дату. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність боргових правовідносин між сторонами. Позивач надав до суду копії зазначених документів, розрахунок заборгованості,\~що являється\~допустимим доказом\~у справі,\~авідповідач не надав суду жодного належного доказу, що спростовують наявність відносин та не спростував поданий позивачем розрахунок заборгованості за таким договором. Об`єктивних і переконливих доказів, які спростовували би вимоги позивача, відповідач не надав, а судом їх здобуто не було, що вказує на обгрунтованість позову. Матеріали справи свідчать, що у боржника виникла заборгованість, а його дії та наміри не свідчать про виконання договірних зобов`язань. Ч.1, 2 ст.614 ЦК України передбачають, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Таким чином, у зобов`язальних правовідносинах діє принцип презумпції винуватості боржника. Оскільки відповідач не спростував належними і переконливими доказами відсутності своєї вини у виникненні спірної заборгованості, тому його доводи про відсутність боргу є необґрунтованими. Розрахунок тарифу правомірно визначений позивачем згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг України. За таких умов суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Рішення обґрунтовано тим, що відповідач за місцем свого проживання є споживачем природного газу, який надавався позивачем, який виконав свої зобов`язання та надав споживачу послуги, однак споживач не виконав взятих на себе зобов`язань та не оплачував повністю вартість спожитого газу. При вирішенні питання про розподіл судових\~витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору у розмірі 2 759 грн. 00 коп. З огляду на викладене,

Outcome: approved