Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

22.09.2022 до провадження Вінницького районного суду Вінницької області з Тиврівського районного суду Вінницької області за підсудністю надійшла вищевказана цивільна справа за позовом позивача до відповідача, яку представник позивача обґрунтував тим, що 15.03.2008 ПАТ АБ «Украгазбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №3-Ф/08, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в сумі 12000 доларів США терміном по 14.01.2023. Вказує, що 20.01.2010 Тиврівський районний суд Вінницької області ухвалив рішення по справі №2-28/10 про задоволення позовних вимог ПАТ АК «Украгазбанк» про стягнення на користь банку заборгованості за кредитним договором в розмірі 9894,23 доларів США та 702,44 грн.; рішення набрало чинності 14.04.2010 та 08.07.2010 було відкрите виконавче провадження №20219535 з примусового виконання вищевказаного рішення суду. З посиланням на постанову ВП ВС від 16.01.2019 у справі №373/2054/16-ц, вказує, у контексті статей 524, 533-535, 625 ЦК України можна зробити висновок, що грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті чи в іноземній валюті), таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року №6-49цс і2, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від такої позиції. Зазначає, що з ухваленням рішення про стягнення боргу зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося, тому кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання, підтвердженого судовим рішенням, до моменту його повного виконання і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Таким чином вважає, що у ПАТ АБ «Укргазбанк» є підстави для звернення до суду з позовом про стягнення 3% річних на прострочену суму боргу. З моменту порушення грошового зобов`язання, підтвердженого судовим рішенням, в межах останніх трьох років, які передують подачі позову, а саме: за період з 27.04.2019 по 25.08.2020 виходячи із простроченої суми заборгованості, Банк нарахував 3% річних у розмірі 349,36 доларів США, що в еквіваленті станом на 25.08.2020 становить 9 568,97 грн., а тому просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» вищевказану суму заборгованості 3 % річних. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 28.02.2022 відкрито провадження у даній справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 10.01.2023 поштою на адресу суду надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву (а.с.43-44), в якому останній зазначив, що заперечує проти задовлення позову в у повному обсязі, виходячи з такого. Вказує, що позивач в своєму позові вказує, що грошове зобов`язання ним не виконане до сьогоднішнього дня, проте вказана обставина заперечується відповідачем, оскільки не відповідає дійсності. Так, відповідно до постанови Тиврівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 11.01.2021, виконавче провадження №60591308 про стягнення з нього на користь ПАТ АТ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 9894,23 дол. США, 704.44 грн. та судові витрати в сумі 888,88 грн. закінчене на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», в зв`язку з тим, що рішення виконане в повному обсязі. Зазначає, що 04.09.2020 він отримав довідку за підписом начальника відділення №220 АБ «Укргазбанк», в якій зазначено, що станом на 04.09.2020 клієнт [PERSON] повністю виконав зобов`язання по кредитному договору №3-Ф/08 від 15.01.2008, укладеному з АБ «Укргазбанк». Претензії до [PERSON] в АБ «Укргазбанк» по кредитному договору відсутні. Отже, вказані обставини повністю спростовують твердження позивача про те, що грошове зобов`язання до сьогоднішнього дня не виконане. Крім цього вказує, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як зазначає позивач в своєму позові, «право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання, підтвердженого судовим рішенням, до моменту його повного виконання і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову». Зважаючи на розрахунок заборгованості, наданий позивачем, він нараховує 3% річних на суму заборгованості, починаючи з 27.04.2019; відповідно до інформації про рух судової справи, що міститься на веб-сайті «Судова влада України» позовна заява надійшла до суду 18.08.2022, а отже, позовні вимоги виходять за межі строку позовної давності, та позивач мав би рахувати за період з 18.08.2019, а не з 27.04.2019. Тому просить суд в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» відмовити у повному обсязі. Окрім того, 24.01.2023 представником позивача [PERSON] через канцелярію суду подано письмові пояснення, в яких остання вказує, що банк визнає та підтверджує обставину, що відповідач 25.08.2020 виконав зобов`язання по кредитному договору в повному обсязі, що відображено в розрахунку заборгованості 3 % річних, доданому до позовної заяви, а саме: 3 % річних нараховано до 25.08.2020. Вказує, що кредитний договір не є підставою для звернення до суду з позовом про стягнення 3% річних на прострочену суму боргу, оскільки згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, тобто підставою звернення є факт прострочення виконання грошового зобов`язання. Тиврівський районний суд Вінницької області ухвалив рішення по справі № 2-28/10 про задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» про стягнення на користь Банку заборгованості за кредитним договором в розмірі 9 894,23 доларів США, та 702,44 грн., яке набрало чинності 14.04.2010. Таким чином, з 14.04.2010 до 25.08.2020 (фактичне виконання рішення суду) відповідач прострочив виконання зобов`язання, що дає право Банку вимагати за вказаний період стягнення 3 % річних на прострочену суму боргу. Таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання, підтвердженого судовим рішенням, до моменту його повного виконання і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Вказує, що відповідач зазначає, що позовна заява надійшла до суду 18.08.2022, а вимоги заявлені з 27.04.2019, таким чином позовні вимоги виходять за межі строку позовної давності, однак Банк не погоджується з вказаною обставиною, оскільки позовні вимоги за період з 18.08.2022 до 25.08.2020 заявлені в межах позовної давності та розмір таких вимог становить 263,26 дол. США. Зазначає, що нарахування трьох процентів річних є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому просить задовільнити позовні вимоги банку. 21.03.2024 до судового засідання представник позивача ПАТ АБ «Украгазбанк» - Маслянко Л.М. не з`явилася, при цьому попередньо за допомогою системи «Електронний суд» подала клопотання в якому просить розгляд справи проводити у відсутності представника банку та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Істоміна К.В. до судового засідання також не з`явилися по невідомим для суду причинам, про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Тому, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності нез`явившихся осіб. Вивчивши позов, відзив на позов, письмові пояснення, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що [PERSON] звернувся до ВАТ АБ «Украгазбанк» (правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк»), з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим, 15.01.2008 підписав кредитний договір №3-Ф/08 згідно умов якого отримав суму кредиту у розмірі 12\~000 дол. США (а.с.5-8). Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 20.01.2010 позов ПАТ АК «Укргазбанк» задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ АК «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 9894,23 дол. США, 702,44 грн. та судові витрати в сумі 888,88 грн., що підтверджується копією вищевказаного рішення суду (а.с.9). Згідно копії постанови старшого державного виконавця Тиврівського районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про закінчення виконавчого провадження від 11.01.2021 №ВП60591308, вищевказане рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 20.01.2010 виконано в повному обсязі, заборгованість відсутня (зворотній бік а.с.50). Крім цього, з копії довідки виданої начальником відділення №220 АТ «Укргазбанк» від 04.09.2020, убачається, що станом на 04.09.2020 клієнт [PERSON] , повністю виконав зобов`язання по кредитному договору №3-Ф/08 від 15.01.2008, укладеного з АБ «Украгазбанк»; претензій до [PERSON] в АБ «Укргазбанк» по кредитному договору №3-Ф/08 від 15.01.2008 відсутні (а.с.53). Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом положень частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або не грошовим. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.Згідно з ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, положення цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Тобто нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції не є штрафними санкціями, а засобом захисту коштів кредитора від знецінення, оскільки передбачена законом, а не договором. За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. З ухваленням Тиврівським районним\~судом Вінницької\~областірішення про стягнення боргу зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося, тому кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання, підтвердженого судовим рішенням, до моменту його повного виконання і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Такі ж висновки містяться і в постановах Верховного Суду від 19.01.2022 року у справі № 204/3530/17 (провадження № 61-10592св20), від 17.02.2021 року у справі № 303/7132/18 (провадження № 61-8487св20). Звертаючись до суду з позовом позивач зазначає, що в порушення умов кредитного договору, боржник свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. За таких обставин, враховуючи не виконання грошового зобов`язання відповідачем, розмір якого визначений рішенням суду, суд дійшов до висновку про обґрунтованість заявлених вимог до відповідача, у зв`язку з виникнення у нього заборгованості перед позивачем за період з 27.04.2019 по 25.08.2020. За підрахунками позивача заборгованість за ставкою 3% річних становить 349,36 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 25.08.2020 становить 9\~568,97 грн. З 17 березня 2022 року набрав чинності пункт 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Вимоги Банку про застосування ст. 625 ЦК України заявлені за період, який не стосується періоду дії в країні воєнного стану, в зв`язку з чим викладені відповідачем у відзиві доводи судом до уваги не беруться. Разом з тим главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає суду підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України). Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08.11.2019 у аналогічній цивільній справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19) зробила такий правовий висновок:«Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення». Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому суд вважає, що по заявлених вимогах строк позовної давності позивачем пропущено не було, зважаючи на положення п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо продовження строків, визначених ст.257,258 ЦК України, під час дії карантину, який було встановлено постановою КМ України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та продовжено послідуючими постановами КМА України № 392 від 20 травня 2020 року, № 500 від 17 червня 2020 року, № 641 від 22 липня 2020 року, № 760 від 26 серпня 2020 року, № 956 від 13 жовтня 2020 року. У постанові від 22.09.2022 у справі № 920/724/21 Верховний Суд зазначив, що автоматичне продовження строків позовної давності пов`язане саме із встановленням карантину на всій території України без будь-яких додаткових вимог та умов в аспекті їх продовження в силу закону. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягненню на користь позивача на підставі ст.625 ЦК України 3% річних від простроченої суми боргу за період з 27.04.2019 по 25.08.2020 у розмірі 349,36 доларів США., що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 25.08.2020 (дата погашення відповідачем основної суми заборгованості) становить 9\~568,97 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути у рахунок повернення сплаченого судового збору в розмірі 2481,00 гривень. Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved