Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~28.12.2023 року представник позивача, товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим, що 29.08.2018 року [PERSON] уклав із АТ «Ідея Банк» кредитний договір № Z41.22196.004273718. 07.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» та позивачем укладено договір факторингу №07072023, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № Z41.22196.004273718 від 29.08.2018 року у сумі 25 231,84 грн., з них заборгованість за основним боргом у розмірі 6264,12 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 18 967,72 грн. перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». При цьому, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит у строки, передбачені договором. Таким чином, оскільки відповідач має перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» непогашену заборгованість, представник позивача прохав суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № Z41.22196.004273718 від 29.08.2018 року в розмірі 25 231,84 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 08.01.2024 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 20.02.2024 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що відносно позовних вимог сплив строк позовної давності. Право пред`явити вимогу до суду про виконання кредитних зобов`язань виникло у кредитора за кредитним договором 29.08.2019 року, тобто позивач мав право звернутися до суду з 29.08.2019 року по 29.08.2022 року, а позов був пред`явлений 28.12.2023 року, тобто можна зробити висновок, що позивач звернувся до суду з пропуском позовної давності. Також зазначив, що позивачем не підтверджено факт невиконання умов кредитного договору позичальником, відсутній детальний розрахунок заборгованості, з якого було б зрозуміло виходячи з яких обставин формувалися суми грошових коштів, які просить стягнути позивач. Крім цього, в матеріалах справи відсутні оригінали кредитного договору та графіку погашення кредитних грошових коштів. На підставі вищевикладеного прохав суд в позові відмовити (а. с. 59). 18.03.2024 року до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача [PERSON] , відповідно до якої між АТ «Ідея Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір. На підтвердження перерахування коштів [PERSON] було отримано докази від первісного кредитора, а саме копію виписки по рахунку та довідку-розрахунок заборгованості за укладеним договором. З цих документів вбачається, що відповідачу було перераховано кредитні кошти, ним здійснено часткову оплату кредитної заборгованості. Щодо позовної давності зазначила, що 15 березня 2022 року Верховною Радою України було прийнято Закон «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким було доповнено Цивільний кодекс України окремим пунктом щодо строків давності. Так, на період дії воєнного і надзвичайного стану продовжуються строки, установлені статтями 257-259 ЦК України загальний і спеціальні строки позовної давності. На підставі вищевикладеного представник позивача прохала суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Мельник І. С. в судове засідання не з`явилася, у відповіді на відзив прохала суд судове засідання провести за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що відносно позовних вимог сплив строк позовної давності. Підтвердив, що було укладено кредитний договір з АТ «Ідея Банк». Ним було отримано кредитні кошти та було погашено заборгованість, квитанції не зберіг. Суд, заслухавши відповідача, розглянувши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 29.08.2018 року між акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №Z41.22196.004273718, сума кредиту 12 528 гривень, включаючи витрати на страховий платіж, строк кредиту 12 місяців. Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит загальна вартість кредиту 18 527,09 грн., реальна річна процента ставка 189,65797425 % (а. с. 4-5). 29.08.2018 року між товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Арсенал Лайф» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування життя (страхування від нещасного випадку) №Z41.22196.004273718 (а. с. 6). 29.08.2018 року між АТ «Страхова компанія «Аско-Медсервіс» та відповідачем було укладено договір добровільного страхування майна фізичних осіб (експрес-майно) №189854569/18FM (а. с. 10). Крім цього, відповідачем було підписано заяву-анкету до Кредитного договору №Z41.22196.004273718 від 29.08.2018 року (а. с. 8). Також до позовної заяви додано паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачем 29.08.2018 року (а. с. 11). З копії ордеру-розпорядження № 1 про видачу кредиту вбачається що відповідно до договору №Z41.22196.004273718 від 29.08.2018 АТ «Ідея Банк» було перераховано [PERSON] грошові кошти у розмірі 10 800 грн. Крім цього, було сплачено страховий платіж від [PERSON] у розмірі 1728 грн., що підтверджується ордером розпорядження № 2 про сплату страхового платежу (а. с. 9). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №Z41.22196.004273718 від 29.08.2018 року станом на 30.11.2023 року заборгованість [PERSON] становить 25 231,84 грн., з них заборгованість за основним боргом 6264,12 грн., заборгованість за відсотками 18 967,72 грн. (а. с. 20). 07.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №07072023 (а. с. 21-22, 24). Таким чином, [PERSON] відповідно до витягу з Реєстру боржників №3 до Договору факторингу №07072023 від 07.07.2023 року, має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №Z41.22196.004273718 в розмірі 25 231,84 грн., з них сума заборгованості за основною сумою боргу 6264,12 грн., заборгованість за відсотками 18 967,72 грн. (а. с. 23). Як вбачається з наданої позивачем виписки з рахунку [PERSON] з 28.09.2018 року по 07.07.2023 року відповідач отримав кошти за кредитом, частково погашав заборгованість. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Факт укладення кредитного договору та отримання [PERSON] кредитних коштів не заперечується відповідачем та під час розгляду справи підтверджений наданими письмовими доказами, зокрема ордером-розпорядженням № 1 про видачу кредиту, випискою за рахунком. Суд не бере до уваги твердження відповідача про погашення кредитної заборгованості у повному обсязі, оскільки на підтвердження цього суду не було надано жодного доказу. Натомість з наданої позивачем виписки по рахунку відповідача вбачається, що останній отримав кредитні кошти та частково погашав заборгованість за кредитним договором №Z41.22196.004273718. На підставі викладеного, оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, беручи до уваги заміну кредитора у зобов`язанні, слід стягнути із [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Кредитним договором №Z41.22196.004273718 від 29.08.2018 в розмірі 25231,84 грн. Щодо пропущення позивачем позовної давності суд зазначає наступне. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною, є підставою для відмови у позові. Якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму). Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники. Частиною першою статті 261 ЦК України встановлена презумпція можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав. Як вбачається з п. 5.5 Кредитного договору №Z41.22196.004273718 від 29.08.2018 сторони домовились, що строк позовної давності за цим договором, в тому числі для стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність щодо стягнення заборгованості по кредиту, процентах, платі за обслуговування кредитної заборгованості, інших грошових внесків, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового внеску. Відповідно до ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. З умов кредитного договору вбачається, що перебіг трирічного строку давності розпочався з 29.08.2019 року та за звичайних обставин мав закінчитися 29.08.2022 року. Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який було продовжено та діє на теперішній час. 15 березня 2022 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (№ 2120-IX), цей Закон набрав чинності 17 березня 2022 року, тобто до закінчення трирічного строку давності. Наведене положення Закону слід тлумачити таким чином: якщо за станом на 17 березня 2022 року строк позовної давності не сплинув, то його дія продовжується до закінчення воєнного стану в Україні. Позивач звернувся до суду із позовом 28.12.2023 року, тобто у межах продовженого Законом строку давності, оскільки на час набрання чинності Законом він (строк давності) не сплинув. З огляду на наведене слід дійти висновку, що позивач з урахуванням приписів Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» звернувся до суду з позовом у межах встановленого трирічного строку давності, тому, зважаючи на доведеність і обгрунтованість заявлених вимог позов підлягає задоволенню. Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача слід стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір в сумі 2684 грн.

Outcome: approved