Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

13.02.2024 представником позивача адвокатом Власенком С.П. подано заяву про ухвалення додаткового рішення та стягнення з Державного бюджету Українина користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в Бориспільському міськрайонному суді у розмірі 40000 гривень (т.1 а.с.208-210). 27.02.2024 до суду через систему «Електронний суд» від представника Державної казначейської служби України надійшли додаткові пояснення у справі (заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення) (т.2 1-9) з проханням відмовити у задоволенні поданої заяви, посилаючись на те, що позивач знаходився у правовідносинах із органами прокуратури, Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з позивачем та жодної шкоди йому не завдавало. Також зазначає, що Державний бюджет України за жодною бюджетною програмою не передбачає асигнувань для виплати витрат на правничу допомогу. На думку відповідача в силу приписів статті 141 ЦПК України витрати щодо відшкодування витрат на правничу допомогу можуть бути стягнуті винятково зі сторони у справі, а не з Державного бюджету України. Звертає увагу, що витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені і доведені, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їх розміру. Вказує, що представником позивача не зазначено скільки саме часу зайняло представництво інтересів позивача в суді. Зазначає, що подача позову з додатками до суду не може бути віднесена до жодного з видів правничої допомоги, а також, що не надано належних доказів, які б підтверджували сплату коштів адвокату. Казначейство вважає, що предмет спору не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених документів не є значним. Вказану суму 40000 грн. вважають безпідставно збільшену та неспівмірною з понесеними витратами. 27.02.2024 через систему «Електронний суд», а також засобами поштового зв`язку 29.02.2024 надійшов відзив на заяву про винесення додаткового рішення та відшкодування судових витрат від представника відповідача Черкаської обласної прокуратури (т.2 а.с. 44-50, 80-85), за змістом якого відповідач зазначив, що заявник не довів, що судові витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим, вважає, що задоволення заяви призведе до безпідставного збагачення за рахунок Держави України, що є неприпустимим. Вказана категорія справ є досить типовою з обмеженою кількістю нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини, усталеною судовою практикою вирішення аналогічних спорів, отже зазначений розмір є значно завищений, не співмірний зі складністю справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи. Також звертає увагу, що вартість одного судового засідання, що складає 5000 гривень, є неспіврозмірною з зі складністю справи та фактично необґрунтованою. Зазначає, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат, якщо встановлено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Відповідач зазначає, що стягнення витрат на правничу допомогу, на користь якої такі витрати стягуються, не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Вважає, що заявник не довів, що судові витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим, що задоволення заяви призведе до безпідставного збагачення за рахунок Держави Україна, що є неприпустимим. Ухвалою від 19.02.2024 заяву призначено до судового розгляду. У судове засідання учасники справи не з`явилися, від представника позивача та представника Черкаської обласної прокуратури надійшли клопотання про розгляд заяви без їх участі з урахуванням поданих доказів та заперечень. Неявка учасників справи не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення. Дослідивши подані заяви та матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку. 09.02.2024\~Бориспільським міськрайонним\~судом Київської\~області було\~ухвалено рішення,\~яким частково\~задоволено \~позов [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ та\~стягнуто з\~Державного бюджету\~України на\~його користь\~в якості\~відшкодування моральної\~шкоди,\~спричиненої незаконним\~перебуванням під\~слідством та\~судом на\~загальну суму\~320000\~гривень.\~ В\~задоволенні іншої\~частини вимог\~відмовлено. (т.1 а.с.191,192-207). Відповідно до ч.1 ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Відповідно до ч. ч. 2 та 3 цієї статті для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Так, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частиною 3 ст. 270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до ч. ч. 1 - 6 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Судом встановлено, що на підтвердження заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано копії документів : договір про надання юридичних послуг від 01 вересня 2023 року; додаток №1 до договору про надання юридичних послуг від 01.09.2023, складений 12 лютого 2024 року; Акт прийому-передачі послуг від 12 лютого 2024 року; рахунок на оплату №1 від 12 лютого 2024 року (т.1 а.с.215-217). Проаналізувавши надані докази, суд дійшов висновку, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу є частково обґрунтованими. Так, враховуючи відомості, викладені в Акті наданих послуг, складеному 12.02.2024 адвокатом Власенком В.П., встановлено, що визначений розмір витрат на правничу допомогу в сумі 40000 гривень складається з вартості наступних наданих послуг: - вивчення матеріалів кримінального провадження відносно [PERSON] №42016250000000144 від 12.07.2016 (5 год. по 1000 грн. за год.) на суму 5000 грн.; - аналіз судової практики у аналогічних правовідносинах та формування правової позиції у справі (3 год. по 1000 грн. за год.) на суму 3000 грн.; - складання позовної заяви про стягнення моральної шкоди та подача позову з додатками до суду (5 год. по 1000 грн. за год.) на суму 5000 грн.; - участь адвоката у судових засіданнях 09.10.2023, 31.10.2023, 05.12.2023, 19.01.2024, 09.02.2024 (5000 грн. за 1 засідання) на суму 25000 грн.; - підготовка додаткових пояснень від 09.02.2024 (2 год. по 1000 грн. за год.) на суму 2000 грн. Суд звертає увагу, що попередній розрахунок витрат на правничу допомогу, наведений у позовній заяві, не був деталізований та складався із загальною суми витрат у розмірі 50000 гривень, хоча частина послуг, зазначених в Акті прийому-передачі, була надана на етапі подачі позову. У цьому зв`язку суд з урахуванням поданих відповідачами заперечень вважає необґрунтованим включення до переліку наданих послуг як окремого виду послуги - аналіз судової практики у аналогічних правовідносинах та формування правової позиції у справі. Так, в силу вимог ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою відповідно до рівня, визначеного згідно із Законом України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Також суд звертає увагу, що відповідно до визначення термінів, що використовуються у вказаному Закону (ст.1), інші види правничої допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Отже, професійна правнича допомога, вимагає від адвоката у повній мірі володіти необхідними знаннями у сфері права, у тому числі знанням судової практики, для здійснення своєї професійної діяльності. Тому, вимогу щодо відшкодування оплати часу адвоката, витраченого на аналіз судової практики у аналогічних правовідносинах та формування правової позиції у справі, як окремої послуги, слід визнати необґрунтованою. На переконання суду, ці дії мають вчинятися адвокатом або під час надання консультації клієнту, або при підготовці відповідних процесуальних документів, та охоплюються вартістю такого виду послуг. Суд також вважає недоведеною і необґрунтованою включену до переліку послугу з вивчення адвокатом матеріалів кримінального провадження. Так, з досліджених в судовому засіданні письмових доказів встановлено, що адвокат Власенко В.П. був захисником обвинуваченого [PERSON] у вказаному кримінальному провадженні в суді першої та апеляційної інстанції (т.1 а.с.52, 65), що безумовно вимагало від адвоката вивчення матеріалів кримінального провадження. Необхідності, а також доказів повторного ознайомлення з матеріалами кримінального провадження заявником не зазначено. Сам факт долучення до позовної заяви процесуальних рішень, ухвалених у кримінальному провадженні, не може бути таким доказом. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що зазначені витрати: вивчення матеріалів кримінального провадження (5000 грн.), аналіз судової практики та формування правової позиції у справі (3000 грн.), - є необґрунтованими та відшкодуванню не підлягають. Щодо визначеної вартості та кількості витраченого адвокатом часу на підготовку позовної заяви, обсягом 11 сторінок, на загальну суму 5000 гривень, таку вартість слід визнати обґрунтованими, необхідними та розумними витратами. Також суд враховує, що матеріалами справи підтверджується участь адвоката у чотирьох судових засіданнях (09.10.2023, 31.10.2023, 19.01.2024 та 09.02.2024), оскільки одне призначене засідання 05.12.2024 не відбулося у зв`язку з відпусткою судді. Отже включення адвокатом до переліку послуг, які підлягають оплаті, а відповідно відшкодуванню на користь позивача, вартість його участі у судовому засіданні, яке не відбулося, слід визнати таким, що не відповідає критерію реальності адвокатських витрат. Також, з урахуванням поданих заперечень суд дійшов висновку, що визначена у Додатку №1 до договору про надання юридичних послуг вартість участі адвоката в одному судовому засіданні в сумі 5000 гривень (т.1 а.с.216) не може вважати такою, що відповідає складності справи, тривалості судових засідань, обсягу досліджених судом доказів. Фактично лише одне судове засідання тривало понад 1 годину, а саме: 09.02.2024, тривалість якого була дві години. Зважаючи на те, що адвокат був присутній у судових засіданнях в залі суду, очевидним є те, що адвокатом витрачався додатковий час на поїздку в суд та із суду, а тому вартість такої послуги (участь адвоката у судовому засіданні) має бути зменшено до 2000 гривень за одне судове засідання, що, на переконання суду, відповідатиме засадам справедливості, добросовісності та розумності, а також критерію реальності витрат адвоката (вартість 1 години роботи якого з документами відповідно до долучених до заяви додатків становить 1000грн. ). Отже, вартість участі адвоката у чотирьох судових засіданнях становитиме 8000 гривень. Крім того, суд звертає увагу на очевидну необґрунтованість витрат заявника за підготовку додаткових пояснень в сумі 2000 гривень, оскільки надання пояснень є правом учасника справи, тобто такі витрати не можна вважати неминучими. Зважаючи на те, що адвокат брав участь у судовому засіданні, у якому оголосив такі пояснення, при цьому вартість відшкодування послуги адвоката за участь у судовому засіданні суд вважав частково обґрунтованою на суму 2000 гривень, стягнення окремо визначеної вартості послуги з підготовки письмових пояснень фактично покладає на іншу сторону обов`язок з подвійного відшкодування витрат на таку правничу допомогу. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що обґрунтованими та доведеними є лише частина зазначених заявником витрат на правову допомогу, а саме: підготовка позовної заяви 5000 грн. та участь представника позивача у чотирьох судових засіданнях на загальну суму 8000 грн. (2000 грн.х4). Такі витрати підлягають частковому відшкодуванню пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить - 5942 гривні 30 копійок, оскільки позов [PERSON] було задоволено частково (на 45,71%: заявлено суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 700000грн., задоволено - в розмірі 320000грн.що становить 45,71% від ціни позову), виходячи з наступного розрахунку:(5000грн.+8000грн.)х 45,71% = 5942,30 грн. Зважаючи на закріплені чинним законодавством гарантії відшкодування завданої позивачу шкоди за рахунок держави (тобто, суб`єктом відшкодування шкоди є держава), понесені позивачем судові витрати на правничу допомогу також підлягають відшкодуванню за рахунок коштів державного бюджету. Та обставина, що на момент звернення до суду визначені Договором кошти на оплату правничої допомоги позивачем [PERSON] сплачені не були, не може бути підставою для відмови у стягненні таких витрат, оскільки відповідно до практики ЄСПЛ, зокрема, у наведених заявником рішеннях (справа «Бєлоусов проти України», справа «Савін проти України»), належна адвокату відповідно до умов укладеного договору оплата його послуг, є «фактичними витратами» сторони. На підставі викладеного,

Outcome: partial