Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. У позові зазначив, що Концерн «Міські теплові мережі» є юридичною особою, метою діяльності якої відповідно до п. 2.1 Статуту є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на постійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну. Предметом діяльності Концерну «Міські теплові мережі» є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій , її збут та інше. \~ \~Відповідачам на\~праві власності\~належить нежитлове приміщення № 67 першого та другого поверхів (літ.А-17, А-2), яке знаходяться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 345,5 кв. метри. Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, як інше не встановлено договором або законом. Частиною 7 ст. 14 Закону України передбачено, що до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, та/або досягнення згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньо будинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної комунальної послуги, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону. Відповідно до частини 5 ст. 13 Закону, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. 02.10.2021 року на виконання умов Закону було розміщено на офіційному сайті індивідуальні договори на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Вказані договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води є публічними договорами приєднання та вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Умови вказаних договорів будуть застосовуватись до співвласників багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, які обрали форму індивідуального договору та до власників індивідуальних садибних житлових будинків. Відповідно до вказаного, станом на 01.11.2021 року Типовий індивідуальний договір №74203171 про надання послуг з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , між позивачем та [PERSON] , [PERSON] з 01.11.2021 року є укладеним. Фактом приєднання споживача до умов договору є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. Житловий будинок [ADDRESS] оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії, а саме: Sonometer 2000 заводський № 395404 U347, про що зазначено в рахунках за надані послуги з постачання теплової енергії, відповідно обсяг спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень визначається за показаннями вузла комерційного обліку. Нежитлове приміщення № 67 першого та другого поверхів (літ.А-17, А-2) за адресою: [ADDRESS] з листопада 2022р. оснащене розподільним приладом обліку теплової енергії, а саме: SHARKY 775 заводський номер 72817452, про що зазначено в рахунках за надані послуги. На виконання умов пункту 5 Договору Позивач надавав послугу з постачання теплової енергії Відповідачу в нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] за період: листопад 2021 р. грудень 2022 р. на загальну 225 221,22 грн., сплачено Відповідачами у спірному періоді 45 200,00 грн., тому позивач просив стягнути з відповідачів суму заборгованості за надані послуги в розмірі 180 021,22 грн. та сплачену суму судового збору. Ухвалою суду від 19.04.2023 року по справі відкрито провадження, визначено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, сторонам встановлено строк для подачі відзиву на позов, відповіді на відзив. \~ 14.07.2023\~року від\~відповідачів \~надійшов відзив\~на позов,\~в якому\~вони заявлені\~позовні вимоги\~визнали частково.\~В обґрунтування\~зазначили,\~що між\~позивачем та\~ Відповідачами\~укладено договір\~№ 406900\~від 01.12.2012р..\~Додатковою угодою\~до цього\~договору 18.12.2014р.\~встановлено приєднане\~(максимальне)\~теплове навантаження\~в розмірі\~0,021934\~Гкал/годину.\~В подальшому\~договірні взаємовідносини\~між позивачем\~та відповідачами\~почали регулюватися\~відповідно до\~типового індивідуального\~договору №\~74203171\~від 01.11.2021р..\~ Також\~у відзиві\~зазначено,\~що за\~весь період\~взаємовідносин між\~позивачем та\~відповідачами спору\~щодо нарахування\~вартості за\~надані послуги\~не виникало\~окрім оспорюваного\~періоду з\~ січня\~2022р.\~по березень\~2022р.\~через необгрунтованість\~ нарахування\~вартості за\~постачання теплової\~енергії саме\~у цьому\~періоді.\~Крім того,\~ Позивач\~застосовує у\~даному періоді\~формулу 11\~Методики №315\~та при\~цьому використовує\~дані по\~максимальному тепловому\~навантаженню не\~приміщення,\~а житлового\~будинку в\~цілому,\~як різницю\~між теоретичним\~споживанням та\~показниками будинкового\~лічильника.\~В обґрунтування\~зазначають,\~що такий\~підхід помилковий,\~оскільки для\~приміщення визначено\~зафіксоване в\~договорі №\~406900\~від 01.12.2012р.\~теплове навантаження.\~З огляду\~на це\~приміщення 67\~повинно розглядатись\~в частині\~обсягів споживання\~(без\~врахування загально\~будинкових потреб),\~як окрема\~будівля і\~тому для\~визначення обсягів\~споживання має\~застосовуватись не\~теплове навантаження\~всього будинку,\~а лише\~теплове навантаження\~приміщень,\~що станом\~на січень-березень\~2022р.р.\~становило 0,020777\~Гкал/год\~та 0,01445203\~Гкал/год\~після перерахунку\~Позивача у\~листопаді 2022р..\~Перерахунок,\~що був\~здійснений теплопостачальною\~організацією не\~відображає фактичний\~обсяг спожитої\~теплової енергії,\~та є\~завищеним в\~2,5\~рази.\~ Тому,\~Позивач здійснив\~необґрунтоване нарахування\~кількості спожитої\~теплової енергії\~за період\~з січня\~2022р.\~по березень\~2022р..\~Зазначають,\~що технічні\~характеристики нежитлового\~приміщення 67\~за адресою\~пр.\~Ювілейний,\~буд.\~14\~з 2014р.\~не змінювались,\~а саме\~загальна площа\~приміщення та\~система опалення.\~Вважають позов\~не обґрунтованим,\~тому у\~задоволенні позовних\~вимог просили\~відмовити. 18.07.2023 року представником позивача надано пояснення щодо методики нарахування за послугу з постачання теплової енергії та 16.10.2023р. відповідь на відзив на позовну заяву. У судовому засіданні представник позивача Концерну «МТМ» підтримала позов з підстав, які зазначені у позові. Крім того пояснила, що нежитлове приміщення відповідачів має окреме відгалуження перед вузлом комерційного обліку та до листопада 2022року не було оснащене вузлом обліку теплової енергії. Згідно ст.4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» у разі якщо на день набрання чинності цим Законом будівлі, зазначені у частинах другій і третій цієї статті, були приєднані до зовнішніх інженерних мереж або обладнані системою автономного теплопостачання, автономного гарячого водопостачання, автономного водопостачання, власники (співвласники) таких будівель (приміщень у них) зобов`язані забезпечити оснащення приміщень у них вузлами розподільного обліку/приладами - розподілювачами теплової енергії відповідно до положень цієї статті протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом. З 01.01.2022 року внесено зміни до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг. В даній редакції Методики передбачено механізм розподілення теплової енергії для таких приміщень, а саме згідно п.9 розділу I: «У разі, якщо окреме приміщення будівлі/будинку, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна, має окремий інженерний ввід зовнішньої інженерної мережі або окреме відгалуження перед вузлом комерційного обліку та не оснащене вузлом обліку комунальної послуги, то при наданні цьому приміщенню послуги з постачання теплової енергії, обсяг спожитої цим приміщенням теплової енергії визначається як різниця між фактичним обсягом спожитої у будівлі/будинку теплової енергії у розрахунковому періоді (розраховується відповідно до формули 11 цієї Методики) та показаннями вузла комерційного обліку теплової енергії у будівлі/будинку. Визначений таким чином обсяг споживання теплової енергії не враховується до показань вузла комерційного обліку та не приймає участь в загальному розподілі комунальної послуги у будівлі/будинку. Якщо у будівлі/будинку є декілька зазначених приміщень, то така різниця розподіляється на ці приміщення пропорційно до їх загальних/опалювальних площ/об`ємів. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] , с удове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином. \~ \~Відповідачка [PERSON] ,\~та представник\~відповідачки заперечували\~проти задоволення\~позовних вимог\~з підстав\~викладених у\~відзиві на\~позовну заяву.\~Суду пояснили,\~що позивач\~здійснив необґрунтоване\~нарахування кількості\~спожитої теплової\~енергії за\~період з\~січня 2022р.\~по березень\~2022р..\~Зазначили,\~що загальна\~площа нежитлового\~приміщення 67\~за адресою\~ [ADDRESS] ,\~система опалення\~та технічні\~характеристики цього\~приміщення не\~змінювались з\~2014р.,\~заборгованості у\~той період\~часу не\~мали,\~ніяких проблем\~з Позивачем\~до вказаного\~періоду не\~було,\~а тому\~ вважають\~позов не\~обґрунтованим,\~ у\~задоволенні позовних\~вимог просили\~відмовити. Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши подані сторонами докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що Концерн «Міські теплові мережі» є юридичною особою, метою діяльності якої відповідно до п. 2.1 Статуту є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на постійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну. Предметом діяльності Концерну «Міські теплові мережі» є виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут тощо. (п. 2.2 Статуту) \~ \~Відповідачам на\~праві власності\~належить нежитлове приміщення № 67 першого та другого поверхів (літ.А-17, А-2), яке знаходяться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 345,5 кв. метри. Згідно з положеннями\~ст. 11 Цивільного кодексу України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Укладання договору на постачання теплової енергії передбачено ст. ст.24,25\~Закону України\~«Про теплопостачання» та є обов`язковим для сторін на підставі закону. За змістом ст.\~25\~цього Закону теплогенеруюча, теплотранспортна та теплопостачальна організації мають право укладати договори купівлі-продажу теплової енергії із споживачами, водночас своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії є основними обов`язками споживача теплової енергії (ст. 24 Закону). Відповідно до частини 1\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 7\~ст. 14 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги»\~до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, та/або досягнення згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної комунальної послуги, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої\~статті 13 цього Закону. Частиною 5 статті 13 даного Закону встановлено, що в разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. 02.10.2021 року Концерн «Міські теплові мережі» оприлюднив на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування\~Запорізької міської ради\~індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що є публічним договором приєднання. Відповідно до\~ст. 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Тобто внесення змін до публічного договору приєднання законодавством не допускається так як вказане призведе до порушення прав інших суб`єктів імперативно визначених відносин. Крім того ч. 6\~ст. 633 ЦКУ\~передбачено, що умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору є нікчемними. Відповідно до п., п 5, 11, 32, 34, 38 Типового індивідуального договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. У п. 32 Типового договору визначено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. За умовами п. 34 Типового договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Згідно з пп. 3 п. 41 Типового договору споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором. Таким чином, в силу вимог вище наведених норм Закону з 01.11.2021 року Концерном «Міські теплові мережі» з [PERSON] , [PERSON] укладено типовий індивідуальний договір №74203171 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , нежитлове приміщення № 67 першого та другого поверхів (літ.А-17, А-2) Житловий будинок [ADDRESS] оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії, а саме: Sonometer 2000 заводський № 395404 U347, про що зазначено в рахунках за надані послуги з постачання теплової енергії, відповідно обсяг спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень визначається за показаннями вузла комерційного обліку. Нежитлове приміщення № 67 першого та другого поверхів (літ.А-17, А-2) по [ADDRESS] з листопада 2022р. оснащене розподільним приладом обліку теплової енергії, а саме: SHARKY 775 заводський номер 72817452, про що зазначено в рахунках за надані послуги. Факт отримання послуг з постачання теплової енергії до житлового будинку за адресою [ADDRESS] , в якому знаходиться приміщення відповідачів, підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону 2021-2022 років, відповідно до яких позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі. Позивачем були сформовані та надані споживачам рахунки на оплату спожитої послуги. Факт нарахування за надання теплової енергії підтверджено рахунками про надання послуг з постачання теплової енергії за листопад 2021 року, грудень 2021 року, січень 2022 року, лютий 2022 року, березень 2022 року, листопад 2022 року, грудень 2022 року, які направлені на адресу відповідачів, що підтверджується відповідним реєстром відправки Концерну «МТМ» від 25.01.2023. Відповідачі означені рахунки не сплачували, у зв`язку з чим у них виникла заборгованість у розмірі 180 021,22 грн., що стало підставою звернення позивача до суду. Положеннями ст.\~1\~Закону України\~«Про теплопостачання» визначено, що споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору; теплова енергія - це товарна продукція, яка виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; теплова мережа - це сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача. Отже обов`язковою ознакою споживача теплової енергії, а саме споживачем теплової енергії може бути особа (ОСББ, житлово-комунальні організації, виконавці послуг), теплоспоживче обладнання якої (внутрішньобудинкові системи, мережі, устаткування тощо) через тепловий ввід приєднане або має технічні можливості для приєднання до місцевої (розподільчої) теплової мережі. Відповідно до\~ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~до житлово-комунальних послуг, зокрема, належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. За приписами ч. 1 та 2 ст. 12 даного Закону, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (ст. 1, ч. 2 ст. 6 Закону). Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (ст. 1 Закону). Відповідно до приписів ч. 2 ст. 7, ч. 2 ст. 8 Закону індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Виконавець комунальної послуги зобов`язаний, зокрема: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання; готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором. Згідно з ч. ч. 2, 3, 7\~ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Згідно з частиною 1\~статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Оскільки відповідачі є власниками нежитлового приміщення площею 345,5 кв. метр, по [ADDRESS] , на підставі укладеного договору, позивач надавав послугу з постачання теплової енергії відповідачам до їх нежитлового приміщення. Доводи відповідачки [PERSON] та представника відповідача про те, що нарахування вартості за постачання теплової енергії у цьому періоді не законні тому, що існує розраховане для даного приміщення навантаження, зафіксоване у договорі №406900 - не приймаються судом до уваги, оскільки застосування навантаження, визначеного у договорі купівлі-продажу теплової енергії № 406900, до розрахунків, які здійснюються за договором №74203171 про надання послуг не можливо, оскільки діючим договором № 74203171 передбачено надання житлово-комунальної послуги, а попереднім договором теплова енергія визначалась, як товар. Заперечуючи проти позовних вимог і обґрунтовуючи свої заперечення, відповідач [PERSON] та її представник посилаються на те, що\~позивачем у позові не обґрунтовано, яким чином здійснювались нарахування за період з січня 2022р. по березень 2022р., оскільки вони вважають, що Позивач використовує дані по максимальному тепловому навантаженню не приміщення, а житлового будинку в цілому, як різницю між теоретичним споживанням та показниками будинкового лічильника Приміщення відповідачів є вбудовано-прибудованим у житловий будинок, відповідно воно не будувалось окремо від будинку. Тому приміщення не може розглядатись як окрема будівля. Дане приміщення має окреме відгалуження перед вузлом комерційного обліку та до листопада 2022 року не було оснащене вузлом обліку теплової енергії. Згідно ст.4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» у разі якщо на день набрання чинності цим Законом будівлі, зазначені у частинах другій і третій цієї статті, були приєднані до зовнішніх інженерних мереж або обладнані системою автономного теплопостачання, автономного гарячого водопостачання, автономного водопостачання, власники (співвласники) таких будівель (приміщень у них) зобов`язані забезпечити оснащення приміщень у них вузлами розподільного обліку/приладами - розподілювачами теплової енергії відповідно до положень цієї статті протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом. У відповідності до п. 24 Правил №830 - розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється відповідно до «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315». Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021року №358 внесено зміни до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, які набули чинності 28.01.2022року. В першій редакції Методики не було передбачено розподіл теплової енергії на приміщення з окремими відгалуженнями перед вузлом комерційного обліку. Тому, обсяг споживання теплової енергії для такого приміщення визначався згідно ст.9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» за нормою споживання, встановленою органом місцевого самоврядування, що підлягає щомісячному коригуванню виконавцем послуги за фактичною кількістю годин постачання теплової енергії та фактичною середньомісячною температурою зовнішнього повітря. Це стосується періоду з 01.112021р. по 31.12.2021р. З 01.01.2022 року внесено зміни до Методики №315 розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг. В даній редакції Методики передбачено механізм розподілення теплової енергії для таких приміщень, а саме згідно п.9 розділу I: «У разі, якщо окреме приміщення будівлі/будинку, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна, має окремий інженерний ввід зовнішньої інженерної мережі або окреме відгалуження перед вузлом комерційного обліку та не оснащене вузлом обліку комунальної послуги, то при наданні цьому приміщенню послуги з постачання теплової енергії, обсяг спожитої цим приміщенням теплової енергії визначається як різниця між фактичним обсягом спожитої у будівлі/будинку теплової енергії у розрахунковому періоді (розраховується відповідно до формули 11 цієї Методики) та показаннями вузла комерційного обліку теплової енергії у будівлі/будинку. Визначений таким чином обсяг споживання теплової енергії не враховується до показань вузла комерційного обліку та не приймає участь в загальному розподілі комунальної послуги у будівлі/будинку. Якщо у будівлі/будинку є декілька зазначених приміщень, то така різниця розподіляється на ці приміщення пропорційно до їх загальних/опалювальних площ/об`ємів. Це стосується періоду з 01.01.2022р. по 31.03.2022р. Згідно пункту 32 Правил № 830 розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Пунктом 34 цих Правил визначено, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Згідно з частиною 1\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530\~ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України\~встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 6\~ст. 19 Закону України «Про теплопостачання»\~встановлено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно зі ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч., ч. 1-4 ст.12\~ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 76\~ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст.\~81\~ЦПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 263 ЦПК України). Відповідно до п. 3 ч. 4 ст.\~265\~ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику. Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. При вищевикладених обставинах, Концерн «Міські теплові мережі» мав право на нарахування та правильно нарахував [PERSON] \~та [PERSON] основний борг за поставлену теплову енергію до нежитлового приміщення № 67 першого та другого поверхів (літ.А-17, А-2) за адресою: [ADDRESS] , яке належить відповідачам, за період з листопада 2021 року по грудень 2022 року у розмірі 180 021,22 грн., від сплати якого відповідачі на користь позивача у добровільному порядку ухиляються, (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні), а тому сума цього боргу підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача у повному обсязі. Відповідно до ч.1ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.2ст.141ЦПК України інші судові витрати,пов`язані з розглядом справи,покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: approved