Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

29 січня 2024 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява від [PERSON] до [PERSON] , треті особи : Перша Миколаївська державна нотаріальна контора , Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Моцар Юлія Сергіївна про визначення часток в праві спільної сумісної власності . В позовній заяві позивач просила визначити , що частки у праві власності на земельну ділянку, площею 0.0850 га, кадастровий номер 4810137200:10:081:0007, яка розташована за адресою : [ADDRESS] , надана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд становлять: 49/100 часток земельної ділянки за [PERSON] та 51/100 часток земельної ділянки за [PERSON] . Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.01.2024 року справу прийнято до свого провадження суддею Гуденко О.А. Від представника позивача [PERSON] адвоката Чуприни І.О. до суду надійшла заява з проханням справу розглядати без їх з позивачем участі, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій вона зазначає , що позов визнає в повному обсязі, просить розглядати вказану справу у її відсутність. Від третьої особи державного нотаріуса Ткаченко Ю. надійшла заява про розгляд справи без представника нотаріальної контори на підставі наявних матеріалів справи. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо даних про взаємні права та обов`язки сторін. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 49/100 (сорока дев`яти сотих) часток житлового будинку [ADDRESS] , з відповідною часткою прилеглих господарських та побутових будівель та споруд на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого та посвідченого державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Ткаченко Ю.Г. 12.12.2012 р. Право власності на вказану частку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.02.2013 р. про що сформовано витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.03.2013 р. Спадкодавцю - [PERSON] , який помер [INFO] , який був батьком позивачки, зазначені 49/100 часток житлового будинку [ADDRESS] , з відповідною часткою прилеглих господарських та побутових будівель та споруд належали на підставі Договору купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори 14 березня 1991 року за реєстровим номером № 411 зареєстрованого в Миколаївському бюро технічної інвентаризації 04 квітня 1991 року, номер запису - 16493, номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно -38125527, що вказано в свідоцтві про право на спадщину за заповітом державного нотаріуса Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Ткаченко Ю.Г. від 12.12.2012 р. Іншим співвласником житлового будинку [ADDRESS] , з відповідною часткою прилеглих господарських та побутових будівель та споруд, з часткою 51/100 часток у праві спільної часткової власності є [PERSON] . Право власності на вказану частку належить відповідачці на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого та посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Моцар Ю.С. 06.12.2023 р. Право власності на вказану частку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 06.12.2023 р. про що сформовано витяг з Державного реєстру речових прав від 07.12.2023 р. Спадкодавцю - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та був батьком відповідачки, зазначені 51/100 часток житлового будинку [ADDRESS] , з відповідною часткою прилеглих господарських та побутових будівель та споруд належали на підставі Договору купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори Дехтяр Л.Ф. 21 січня 1993 року за реєстровим номером № 29 зареєстрованого в Миколаївському бюро технічної інвентаризації 29 січня 1993 року, номер запису - 16493, що вказано в свідоцтві про право на спадщину за заповітом приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Моцар Ю.С. від 06.12.2023 р. До складу спадкового майна в обох випадках також увійшли частки земельної ділянки площею 0.0850 га, кадастровий номер 4810137200:10:081:0007, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Право власності на зазначену земельну ділянку належала спадкодавцям - [PERSON] , померлому [INFO] та [PERSON] , померлому [INFO] на праві спільної сумісної власності, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 602205, виданого 27 липня 2010 року та зареєстрованого 11 серпня 2010 року Управлінням Держкомзему у місті Миколаєві. Суд встановив, що 13 грудня 2012 року державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Ткаченко Ю.Г. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій оскільки нотаріус не може встановити, яка саме частка в спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0.0850 га, кадастровий номер 4810137200:10:081:0007, яка розташована за адресою: [ADDRESS] належала спадкодавцю, тобто не неможливо визначити склад спадкового майна. Свідоцтво про право на спадщину після смерті учасників спільної сумісної власності може бути видане лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному Згідно із частиною 1 статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно зі ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ч. 1 ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). У відповідності до ст. 368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст. 369 Цивільного кодексу України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно. Як вже зазначалося через відсутність визначення частки у спільній власності позивач позбавлений можливості нею розпоряджатися. Виникнення права спільної часткової власності на земельну ділянку можливе виключно у випадках, передбачених ст. 87 Земельного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 86 Земельного кодексу України у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників житлового будинку. Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставами для державної реєстрації прав права власності зазначені : (п. 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Пунктом «г» ч. 1 ст. 87 Земельного кодексу України передбачено, що право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 Земельного кодексу України шляхом визнання права. Згідно положень ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 Цивільного кодексу України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної сумісної власності. Право приватної власності є непорушним. Правовий режим спільної сумісної власності визначається главою 26 Цивільного кодексу України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Частиною 4 статті 89 Земельного кодексу України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 N 7 суд при визначені частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої, якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0.0850 га, кадастровий номер 4810137200:10:081:0007, яка розташована за адресою: [ADDRESS] - повинні відповідати частці у спільній частковій власності на житловий будинок, і складати: 49/100 часток земельної ділянки за [PERSON] та 51/100 часток земельної ділянки за [PERSON] , а за такого позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно д ст. 141 ЦПК України, судові витрати плачені при подачі позову.

Outcome: approved