Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Тернопільської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення. Позовні вимоги обґрунтував тим, що позивачу на праві власності належить земельна ділянка, загальною площею 0,04 га, кадастровий номер 6110100000:13:014:0808, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування індивідуальних гаражів. На даній земельній ділянці розташований належний позивачеві гараж з побутовими приміщеннями, загальною площею 1157,5 кв. м. З метою проїзду та проходу до указаної земельної ділянки на підставі рішень Тернопільської міської ради № 7/38/117 від 06.09.2019 та № 7/50/120 від 29.05.2020 між позивачем та Тернопільською міською радою 06.07.2020 укладений договір про встановлення земельного сервітуту, зареєстрований в книзі реєстрації договорів сервітуту 09.09.2020 за № 1369 (далі за текстом Договір). Також 02.02.2021 між сторонами укладена додаткова угода до Договору. За умовами Договору земельний сервітут встановлюється на земельну ділянку площею 0,0861 га, розташовану на [ADDRESS] , в інтересах сервітуація для проходу та проїзду. Строк дії Договору п`ять років, з 06.09.2019 до 06.09.2024. Право користування (сервітут) земельною ділянкою площею 0,0861 га, кадастровий номер 6110100000:13:014:0868, зареєстроване у Державному реєстрі речових прав. Позивач зазначив, що належним чином виконував умови Договору, у визначені Договором строки та у встановленому розмірі сплачував плату за право користування земельною ділянкою. Заборгованість по оплаті у позивача відсутня. Разом з тим 28.04.2023 Тернопільська міська рада прийняла рішення № 8/25/32 «Про розірвання договору про встановлення земельного сервітуту за адресою: вул. Степана Будного гр. [PERSON] ». Даним рішенням відповідач, розглянувши звернення [PERSON] та з урахуванням рішення Тернопільської міської ради № 5/38/40 від 26.08.2010, вирішив: 1) вважати такими, що втратили чинність п. 8 рішення Тернопільської міської ради № 7/38/117 від 06.09.2019 та п. 3 рішення Тернопільської міської ради № 7/50/120 від 29.05.2020; 2) розірвати договір земельного сервітуту між Тернопільською міською радою та [PERSON] , зареєстрований в книзі реєстрації договорів сервітуту 09.09.2020 за № 1369, на земельну ділянку площею 0,0861 га, надану для проходу та проїзду за адресою: вул. Степана Будного. Позивач вважає, що таке рішення суперечить умовам Договору, ст. 102 Земельного кодексу України (далі за текстом ЗК України) та ст. 406 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України), а також порушує майнові права позивача, оскільки позбавляє його права вільного проходу та проїзду до належного позивачу нерухомого майна. Крім цього, позивач вказав, що рішення Тернопільської міської ради № 5/38/40 від 26.08.2010, на яке посилається в оскаржуваному рішенні відповідач, не має юридичної сили, оскільки не підписане міським головою. При цьому постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2015 у справі № 137834/11/9104 відмовлено у задоволенні позову суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи [PERSON] до Тернопільської міської ради про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо непідписання рішення Тернопільської міської ради № 5/38/40 від 26.08.2010 та зобов`язання Тернопільської міської ради в особі міського голови [PERSON] підписати дане рішення. За таких підстав позивач просить визнати незаконним та скасувати рішення Тернопільської міської ради № 8/25/32 від 28.04.2023 «Про розірвання договору про встановлення земельного сервітуту за адресою: вул. Степана Будного гр. [PERSON] ». 09.05.2023 відкрите провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи та призначене підготовче засідання на 05.06.2023. 05.06.2023 підготовче засідання відкладене на 28.06.2023 за клопотанням представника позивача. 20.06.2023 відповідач подав до суду письмові заперечення (відзив) на позов, у яких відповідач позов не визнав та просив у позові відмовити повністю. Відзив мотивований тим, що на адресу Тернопільської міської ради надійшло звернення [PERSON] про припинення дії земельного сервітуту та дострокове розірвання Договору. Оскаржуване рішення було прийняте на пленарному засіданні Тернопільської міської ради шляхом голосування більшістю депутатів від загального складу ради. Відтак, на думку відповідача, дії Тернопільської міської ради не є протиправними. При цьому рішення Тернопільської міської ради № 5/38/40 від 26.08.2010 підписане міським головою Тернопільської міської ради шостого скликання, а тому породило відповідні правові наслідки. Також відповідач вважає, що позивач обрав неналежний спосіб захисту, що є самостійною підставою для відмови у позові. 28.06.2023 у підготовчому засіданні оголошена перерва до 16.08.2023 з підстав залучення третьої особи. 14.08.2023 третя особа [PERSON] подав до суду письмові пояснення третьої особи, у яких висловив думку про наявність підстав для відмови у позові. Також зазначив, що відсутні докази, які беззаперечно підтверджують, що земельний сервітут позивачеві встановлений саме щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6110100000:13:014:0868, оскільки у Договорі відомості про кадастровий номер земельної ділянки не зазначені. Вважає, що до внесення до Державного земельного кадастру відомостей про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту, земельний сервітут не міг бути встановлений, а відтак сумнівною є дійсність укладеного між сторонами Договору. Вважає, що обраний позивачем спосіб захисту є неналежним, оскільки відсутній взаємозв`язок між оскаржуваним рішенням та земельною ділянкою з кадастровим номером 6110100000:13:014:0868, відносно якої, на думку позивача, є зареєстровані речові права. 16.08.2023 у підготовчому засіданні оголошена перерва до 20.09.2023 за клопотанням представника позивача з підстав необхідності ознайомлення з клопотаннями третьої особи. 20.09.2023 позивач подав відповідь на письмові пояснення третьої особи, у якій зазначив, що розташування земельної ділянки, що передана у сервітутне користування позивача, та викопіювання з оновленого плану міста дають підстави дійти висновку, що земельна ділянка площею 0,0861 га на [ADDRESS] , яка є предметом Договору, та земельна ділянка з кадастровим номером 6110100000:13:014:0868 є однією і тією ж земельною ділянкою. Крім цього, такі обставини не заперечуються відповідачем. 20.09.2023 відмовлено у задоволенні клопотань третьої особи про витребування доказів та про виклик свідка, оголошена перерва у підготовчому засіданні до 11.10.2023. 11.10.2023 підготовче засідання відкладене на 13.11.2023 з підстав неявки представника відповідача. 13.11.2023 підготовче засідання відкладене на 11.12.2023 за клопотанням представника третьої особи. 11.12.2023 без виходу до нарадчої кімнати усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, суд постановив закрити підготовче провадження у справі та справа призначена до судового розгляду по суті на 22.01.2024. 22.01.2024 судове засідання відкладене на 21.02.2024 за клопотанням представника позивача з підстав необхідності ознайомлення з клопотанням про зупинення провадження у справі. 21.02.2023 судове засідання відкладене на 21.03.2024 за клопотанням представника третьої особи. 21.03.2024 без виходу до нарадчої кімнати усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, суд відмовив у клопотанні третьої особи про зупинення провадження у справі. У судовому засіданні 21.03.2024 позивач [PERSON] та його представник адвокат Процько І.Я. позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, та просили позов задовольнити повністю. У судовому засіданні представник третьої особи [PERSON] адвокат Ковальчук Н.О. висловила думку про наявність підстав для відмови у позові з підстав, викладених у письмових поясненнях третьої особи. У судове засідання 21.03.2024 представник відповідача Тернопільської міської ради Друзюк Р.М., належним чином повідомлений про дату, час та місце цього засідання, не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Просив у позові відмовити повністю. У судове засідання третя особа [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час та місце цього засідання, не з`явився, приймає участь у судовому процесі через свого представника. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Стаття 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Відповідно до ст. 99 ЗК України власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів: а) право проходу та проїзду на велосипеді; б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; в) право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм); в-1) право на будівництво та розміщення об`єктів нафтогазовидобування; в-2) право на розміщення об`єктів трубопровідного транспорту; г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку; д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; є) право прогону худоби по наявному шляху; ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; з) інші земельні сервітути. Порядок встановлення земельних сервітутів визначений у ст. 100 ЗК України. Так, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Так само і ст. 404 ЦК України визначено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту. Отже, підставою встановлення сервітуту є відсутність у особи можливості задовольнити свої потреби, пов`язані, зокрема із здійсненням права власності на нерухоме майно, іншим способом, ніж шляхом встановлення права обмеженого користування чужою земельною ділянкою - земельного сервітуту. Суд встановив, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25.02.2020 набув у власність земельну ділянку, площею 0,04 га, кадастровий номер 6110100000:13:014:0808. Указане підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 201718885 від 25.02.2020 (т. 1 а.с. 10), а також витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (т. 1 а.с. 13-16). На даній земельній ділянці розташований гараж з побутовими приміщеннями, загальною площею 1157,5 кв. м, власником якого також є позивач, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 312135019 від 11.10.2022 (т. 1 а.с. 11-12). Пунктом 8 рішення Тернопільської міської ради № 7/38/117 від 06.09.2019 «Про надання дозволу на укладення договорів земельних сервітутів громадянам» вирішено дати дозвіл гр. [PERSON] на укладення договору земельного сервітуту, терміном на п`ять років, на земельну ділянку площею 0,0861 га для проходу та проїзду за адресою [ADDRESS] (т. 1 а.с. 22-23). Рішенням Тернопільської міської ради № 7/50/120 від 29.05.2020 «Про внесення змін в рішення міської ради» вирішено внести зміни в пункт 8 рішення міської ради № 7/38/117 від 06.09.2019 «Про надання дозволу на укладення договорів земельних сервітутів громадянам» та замість слів та цифр «гр. [PERSON] (рнокпп [NUMBER] )» читати: «гр. [PERSON] (рнокпп [NUMBER] )» (т. 1 а.с. 24). На підставі указаних рішень Тернопільської міської ради 06.07.2020 між [PERSON] та Тернопільською міською радою укладений договір про встановлення земельного сервітуту (т. 1 а.с. 25-31). Згідно з п. 1.1 Договору встановлений земельний сервітут (обмежене платне користування на земельну ділянку в м. Тернополі, яка знаходиться за адресою вул. С.Будного, в інтересах сервітуарія для проходу та проїзду. Земельний сервітут встановлюється на земельній ділянці площею 0,0861 га (п. 1.2 Договору). Відповідно до п. 2.2 Договору строк дії Договору встановлений на п`ять років з 06.09.2019 до 06.09.2024. Також умовами Договору визначені інші передбачені законом істотні умови договору земельного сервітуту. Договір зареєстрований в книзі реєстрації договорів сервітутів за № 1369 від 09.09.2020. 02.02.2021 сторони уклали додаткову угоду до договору про встановлення земельного сервітуту, зареєстрованого в книзі реєстрації договорів сервітутного користування № 1369 від 09.09.2020 (т. 1 а.с. 32-33). Згідно з ч. 2 ст. 402 ЦК України речове право позивача на земельну ділянку, площею 0,0861 га, кадастровий номер 6110100000:13:014:0868, у виді земельного сервітуту для проходу та проїзду 20.03.2023 зареєстроване у Державному реєстрі речових прав, що підтверджується відповідним витягом № 326550663 від 22.03.2023 (т. 1 а.с. 34), а також витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (т. 1 а.с. 17-21). Факт виконання позивачем умов Договору в частині внесення плати за Договором та відсутності заборгованості за такою платою підтверджується квитанціями (т. 1 а.с. 36-39). Відтак суд встановив, що у визначеному законом порядку між сторонами укладений договір земельного сервітуту та сторони належним чином виконували умови цього договору. Натомість підстави припинення сервітуту визначені ст. 102 ЗК України та ст. 406 ЦК України. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~102\~ЗК України\~дія земельного\~сервітуту підлягає\~припиненню у\~випадках: а)\~поєднання в\~одній особі\~суб`єкта\~права земельного\~сервітуту,\~в інтересах\~якого він\~встановлений,\~та власника\~земельної ділянки; б)\~відмови особи,\~в інтересах\~якої встановлено\~земельний сервітут; в)\~рішення суду\~про скасування\~земельного сервітуту; г)\~закінчення терміну,\~на який\~було встановлено\~земельний сервітут; ґ)\~невикористання земельного\~сервітуту протягом\~трьох років; д) порушення власником сервітуту умов користування сервітутом. Також відповідно\~до вимог\~ст.\~406\~ЦК України\~сервітут припиняється\~у разі: 1)\~поєднання в\~одній особі\~особи,\~в інтересах\~якої встановлений\~сервітут,\~і власника\~майна,\~обтяженого сервітутом; 2)\~відмови від\~нього особи,\~в інтересах\~якої встановлений\~сервітут; 3)\~спливу строку,\~на який\~було встановлено\~сервітут; 4)\~припинення обставини,\~яка була\~підставою для\~встановлення сервітуту; 5)\~невикористання сервітуту\~протягом трьох\~років підряд; 6) смерті особи, на користь якої було встановлено особистий сервітут. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Власник земельної ділянки має право вимагати припинення сервітуту, якщо він перешкоджає використанню цієї земельної ділянки за її цільовим призначенням. Також підстави розірвання Договору в односторонньому порядку визначені п. 5.4.1, 5.4.2 Договору, а саме: а) систематичне невнесення плати за користування сервітутом протягом трьох місяців; б) внесення плати за користування сервітутом в неповному розмірі протягом трьох місяців; в) використання сервітуарієм земельної ділянки не за видом права земельного сервітуту, передбаченого п. 1.1 Договору. Суд встановив, що 28.04.2023 Тернопільською міською радою прийняте рішення № 8/25/32 «Про розірвання договору про встановлення земельного сервітуту за адресою: вул. Степана Будного гр. [PERSON] », яким вирішено пункт 8 рішення міської ради від 06.09.2019 № 7/38/117 «Про надання дозволу на укладення договорів земельних сервітутів громадянам» та пункт 3 рішення міської ради від 29.05.2020 № 7/50/120 «Про внесення змін в рішення міської ради» вважати такими, що втратили чинність. Також оскаржуваним рішенням вирішено договір земельного сервітуту між Тернопільською міською радою та гр. [PERSON] , зареєстрований в книзі реєстрації договорів сервітутів за № 1369 від 09.09.2020, на земельну ділянку площею 0,0861 га, надану для проходу та проїзду за адресою [ADDRESS] розірвати (т. 1 а.с. 9). Підставою прийняття указаного рішення зазначено звернення гр. [PERSON] , рішення міської ради від 26.08.2010 № 5/38/40 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,12 га для будівництва автомайстерні з офісом для сервісного обслуговування автомобілів за адресою [ADDRESS] суб`єкту підприємницької діяльності [PERSON] », а також положення ст. 12, 122 ЗК України та Закон України «Про місцеве самоврядування». Разом з тим посилання на положення ст. 102 ЗК України, ст. 406 ЦК України та конкретні підстави, визначені законом та умовами Договору для розірвання цього Договору в односторонньому порядку та припинення сервітуту, в оскаржуваному рішенні відсутні. Не надав відповідач докази на підтвердження наявності таких обставин і під час розгляду даної справи. При цьому саме по собі посилання відповідача про дотримання процедури прийняття оскаржуваного рішення не свідчить про правомірність такого рішення з огляду на встановлені законодавцем підстави припинення сервітуту та відсутність посилання на такі підстави у рішенні № 8/25/32 від 28.04.2023. Так само суд відхиляє доводи третьої особи щодо недійсності Договору з підстав встановлення сервітуту щодо несформованої земельної ділянки. \~ \~ \~ \~ Так, за змістом статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних\~ділянок здійснюється:\~у порядку\~відведення земельних\~ділянок із\~земель державної\~та комунальної\~власності;\~шляхом поділу\~чи об`єднання\~раніше сформованих\~земельних ділянок;\~шляхом визначення\~меж земельних\~ділянок державної\~чи комунальної\~власності за\~проектами землеустрою\~щодо впорядкування\~територій населених\~пунктів,\~проектами землеустрою\~щодо впорядкування\~території для\~містобудівних потреб,\~проектами землеустрою\~щодо приватизації\~земель державних\~і комунальних\~сільськогосподарських підприємств,\~установ та\~організацій;\~шляхом інвентаризації\~земель у\~випадках,\~передбачених законом;\~за проектами\~землеустрою щодо\~організації території\~земельних часток\~(паїв); за затвердженими комплексними планами просторового розвитку території територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, детальними планами території. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Державна реєстрація прав суборенди, сервітуту, які поширюються на частину земельної ділянки, здійснюється після внесення відомостей про таку частину до Державного земельного кадастру. Водночас із уведенням у дію 01.01.2002 нового ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності, про що зазначено у ч. 2 ст. 83 ЗК України. Отже, принцип розмежування земель державної і комунальної власності відображено у положеннях ЗК України, який, зокрема, полягає у визнанні пріоритету належності земель у межах населеного пункту відповідній територіальній громаді. Тобто всі землі у межах населеного пункту вважаються такими, що з 01.01.2002 перебувають у комунальній власності, крім земель, належність яких державі або приватним власникам зафіксована у ЗК України. Іншими словами, правом власності на земельну ділянку, розташовану в межах відповідного населеного пункту, міська рада наділена в силу закону, зокрема з уведенням 01.01.2002 у дію нового ЗК України. При цьому за змістом п. 1, 3, 7, 9 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 № 5245-VІ державну реєстрацію речових прав на земельні ділянки державної та комунальної власності об`єктивно не можна було здійснити раніше, ніж із часу розмежування земель державної та комунальної власності, тобто до 01.01.2013. Водночас відсутність державної реєстрації речового права на спірну земельну ділянку після 01.01.2013 не впливає на обставини виникнення та наявність права комунальної власності на відповідну земельну ділянку. У той же час відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. За змістом ст. 100 ЗК України сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (землекористувачем) земельної ділянки. Положеннями ст. 402 ЦК України унормовано, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду (частина перша). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно (частина друга). Згідно з ч. 1 ст. 404 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. З правового аналізу вказаних норм слід дійти висновку, що необхідність встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли особа не може задовольнити свої потреби будь-яким іншим способом. З викладеного вбачається, що сервітут - це право обмеженого користування чужим майном (зокрема земельною ділянкою), потреба у встановленні якого виникає у тих випадках, коли власник майна чи інша особа не може задовольнити свої потреби будь-яким іншим способом, а відтак право сервітуту може поширюватися і на частину земельної ділянки, яка не сформована і якій не присвоєно кадастровий номер, враховуючи, що наявність чи відсутність держаної реєстрації речового права на земельну ділянку не впливає на виникнення та наявність права комунальної власності відповідної ради, як і не впливає це на встановлення земельного сервітуту. Указаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28.09.2022 у справі № 911/541/20. Відтак суд встановив, що діюче законодавство не містить таких підстав розірвання в односторонньому порядку договору про встановлення земельного сервітуту як: звернення з заявою іншою громадянина про припинення сервітуту та наявність рішення міської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва автомайстерні з офісом для сервісного обслуговування автомобілів. Відтак такі підстави не могли слугувати основою для прийняття оскаржуваного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України. З огляду на встановлені обставини, приймаючи до уваги вичерпний перелік підстав для припинення сервітуту, встановлений ст. 406 ЦК України, ст. 102 ЗК України, та враховуючи положення ст. 19 Конституції України, суд вважає, що рішення Тернопільської міської ради № 8/25/32 від 28.04.2023 «Про розірвання договору про встановлення земельного сервітуту за адресою: вул. Степана Будного гр. [PERSON] » не відповідає вимогам чинного законодавства та порушує права позивача, у зв`язку з чим підлягає визнанню незаконним та скасуванню. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 1610,4 грн, що підтверджується відповідними квитанціями (т. 1 а.с. 1, 63а). Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім цього,\~відповідно до\~ч.\~7,\~8\~ст.\~158\~ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. З урахуванням даних норм закону, враховуючи, що суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, та приймаючи до уваги відсутність клопотань учасників справи про скасування заходів забезпечення позову, суд не вбачає підстав для скасування заходів забезпечення позову, застосованих постановою Тернопільського апеляційного суду від 28.06.2023.

Outcome: approved