Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

07 березня 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому просила визнати за нею право власності на дві земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті своєї двоюрідної баби [PERSON] . На обґрунтування своїх вимог вказує про те, що [INFO] померла її двоюрідна баба [PERSON] . Внаслідок смерті останньої відкрилась спадщина, до складу якої входить нерухоме майно. Вона є спадкоємцем за заповітом, прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. В оформленні спадщини на земельні ділянки, які свого часу успадкувала [PERSON] після смерті своєї сестри [PERSON] нотаріус їй відмовила через те, що державні акти видані після смерті [PERSON] . Покликаючись на це, вона не має можливості оформити право власності на землю в нотаріальній конторі, у зв`язку з чим просила позов задовольнити. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, згідно письмової заяви від 02 квітня 2024 року просить розглядати справу за її відсутності. До початку розгляду справи, згідно письмової заяви від 02 квітня 2022 року № 217 Локницька сільська рада Вараського району Рівненської області позовні вимоги визнає, просить справу розглядати без їх участі. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а матеріали цивільної справи містять достатні та законні підстави для задоволення позову, відтак суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову за результатами підготовчого провадження. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.13). Після її смерті спадщину прийняла її сестра [PERSON] , який померла [INFO] (а.с.4). З довідки Локницької сільської ради від 20 лютого 2024 року № 401 слідує, що [PERSON] , яка померла [INFO] , фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки до виповнення шестимісячного терміну з дня смерті спадкодавця вступила в управління та володіння спадковим майном, зокрема продовжила проживати в будинку по [ADDRESS] , взяла на зберігання речі домашнього вжитку та особисті речі та документи померлої, зокрема ощадні книжки (а.с.17). До складу спадкового майна, яке прийняла [PERSON] після смерті своєї сестри [PERSON] входять дві земельні ділянки, а саме площею 1,1178 га кадастровий номер 5622282300:07:000:0027, що стверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії РВ № 069355, та площею 0,8366 га кадастровий номер 5622282300:012:000:0071 для ведення особистого селянського господарства, що стверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії РВ № 003411. Ці Державні акти було видано 14 березня 2003 року, тобто після смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] . Факт належності вищезазначених земельних ділянок сестрі спадкодавця [PERSON] підтверджується витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-9930745672024 та № НВ-9930745592024 від 23 лютого 2024 року (а.с.23,32) та копією сертифіката на право на земельну частку (пай), РВ № 0242522, як члену КСП «Полісся», площею 1,84 умовних кадастрових гектари (а.с.18). Листом Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 26 лютого 2024 року № 8-17-0.60,6-143/245-24, площа земельної ділянки за державним актом РВ № 069355, виданого на ім`я [PERSON] 14 жовтня 2003 року фактично становить 1,1218 га (а.с.29). За відомостями Зарічненської державної нотаріальної контори від 22 березня 2023 року № 1-16/115 із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] року ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась, заповіт не посвідчувався, свідоцтво про право на спадщину за законом чи заповітом не видавалося. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , до нотаріальної контори ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом не видавалося (а.с.62). Згідно заповіту від 06 серпня 2002 року [PERSON] заповіла все своє майно позивачці [PERSON] (а.с.48). Заповіт посвідчений секретарем виконкому Кухченської с/ради, зареєстрований в реєстрі за № 30. Цей заповіт не змінений та не відмінений. За відомостями Локницької сільської ради заповіт [PERSON] 01 квітня 2024 року поданий для реєстрації в Спадковому реєстрі (а.с.69). Позивачка [PERSON] є спадкоємцем за заповітом від 06 серпня 2002 року та прийняла спадщину в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, що беззаперечно стверджується довідкою Локницької сільської ради № 402 від 20 лютого 2024 року про те, що [PERSON] , [INFO] , фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки до виповнення шестимісячного терміну з дня смерті спадкодавця вступила в управління та володіння спадковим майном, зокрема взяла на зберігання майно спадкодавця (в т.ч. речі домашнього вжитку та особисті речі померлої) та документи, зокрема ощадні книжки, які знаходяться у неї на руках (а.с.47). Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. 13 березня 2024 року державний нотаріус Зарічненської районної державної нотаріальної контори відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, які належали [PERSON] , сестрі спадкодавиці, яка померла [INFO] , оскільки державні акти видані після її смерті (а.с.61). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Частиною 1 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України). Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На даний час Законами України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» видача державних актів на право власності на земельну ділянку не передбачена. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи вищезазначені та досліджені докази, враховуючи те, що позивачка має право на спадщину за законом після смерті свого батька, однак не має можливості отримати свідоцтво про право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом у зв`язку з тим, що Державні акти на право власності на земельні ділянки були видані після смерті спадкодавця, суд приходить до висновку про те, що порушене право позивачки слід захистити у визначений позовом спосіб. Судові витрати судом не розподіляються, оскільки позивачка [PERSON] просить залишити судові витрати за нею.

Outcome: approved