Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, відповідно до якого просить стягнути з неї заборгованість за Кредитними договорами, укладеного між відповідачем та АТ «Ідея Банк» №С.408-013633-20-980 від 14 лютого 2020 року у розмірі 68 179,87 грн, №С.408-015056-20-980 від 01 грудня 2020 року у розмірі 57 936,38 грн, оскільки відповідач порушила умови вказаних кредитніх договорів, право вимоги за якими перейшло до позивача на підставі Договорів факторингу. В судове засідання сторони не викликались. Від представника відповідача адвоката Сікорської І.С. надійшов відзив, де вказує, що в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи, зокрема копії меморіальних ордерів, заяв на видачу готівки, платіжних доручень, виписки по картковому рахунку, тощо, на підтвердженні перерахування на рахунок відповідача грошових коштів за вказаними кредитними договорами. Відповідач [PERSON] не отримувала грошових коштів за спірними кредитними договорами. Наявні в матеріалах справи кредитні договори не містять реквізитів платіжної картки відповідача, на яку за умовами договорів мали бути перераховані кредитні кошти, що на думку представника відповідача унеможливлює виконання кредитором зобов`язань за договорами. Також зазначає, що в позивачем не доведено отримання права грошової вимоги до відповідача, оскільки витяг з реєстру боржників не є реєстром, підписаний обома сторонами договору факторингу, а фактично є набраним позивачем текстом, підписаний одноособово представником позивача. Просить відмовити у задоволенні позову. Представником позивача подано відповідь на відзив, вказує, що позивач не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів на отримання та повернення кредитних коштів за укладеними договорами, щодо яких виник спір, оскільки не є первісним кредитором, а вказані документи формуються та зберігаються в установі банку, який видавав кредит. Сам відповідач як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти власноруч може отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту отримання кредитних коштів. Однак таких доказів відповідач не надав. Спірні кредитні договори недійсними не визнані. Також у відповіді на відзив вказує, що на підставі договору факторингу №07072023 від 07.07.2023 позивач одержав право вимоги по заборгованості відповідача. Надати повний Реєстр боржників до вказаного договору надати не можуть, оскільки він носить в собі зобов`язання про нерозголошення відомостей, що становлять комерційну та конфіденційну інформацію. Наданий позивачем витяг з Реєстру боржників є завірений належним чином. Відповідачем не доведені обставини, про які він стверджує у відзиві. Позивач на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити їх в повному обсязі. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. У відповідності до вимог ст. ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. 22 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження\~у даній цивільній справі. Її розгляд призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 06 лютого 2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позов. 13 лютого 2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив. Ухвалою суду від 13 лютого 2024 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. 14 лютого 2020 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Договір кредиту та страхування №С-408-013633-20-980. В угоді зазначено, що споживач погоджується з тим, що ДКБОФО, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту є невід`ємними складовими цієї Угоди та зобов`язується її виконувати. Відповідно до п.1. Кредитного договору Банк відкриває Клієнту в рамках банківського продукту Card Blanche Blue ID INS OnLine поточний рахунок [NUMBER] у валюті гривня (IBAN [NUMBER] ), операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу MasterCard, що буде випущена в рамках цієї Угоди та ДКБОФО. За умовами договору банк надає клієнту кредит шляхом встановлення кредитної лінії по рахунку на таких умовах: максимальний ліміт кредитної лінії 200\~000 грн, ліміт доступний на момент укладення угоди 30\~000 грн та може бути змінений в межах строку встановленого Угодою максимального ліміту Кредитної лінії за ініціативою Банку, про що буде повідомлено Клієнта додатково. Процентна ставка за користування кредитним лімітом становить 24,00% річних. 01\~грудня 2020\~року між\~Акціонерним товариством\~"Ідея\~Банк"\~та \~ [PERSON] \~укладено \~Кредитний договір\~№C-408-015056-20-980\~від 01\~грудня 2020\~року,\~відповідно до\~п.1\~якого \~Банк відкриває\~Клієнту в\~рамках банківського\~продукту Card\~Blanche\~White\~Walk-in\~ID\~поточний рахунок\~IBAN\~ [NUMBER] \~у валюті\~гривня (IBAN\~ [NUMBER] ),\~операції за\~яким можуть\~здійснюватися за\~дебетно-кредитною\~схемою обслуговування\~з \~використанням електронного\~платіжного засобу\~MasterCard,\~що буде\~випущена в\~рамках цієї\~Угоди.\~Відповідно до\~п.2.\~Кредитного договору\~Банк надає\~Клієнту кредит\~шляхом встановлення\~відновлюваної Кредитної\~лінії по\~рахунку на\~наступних умовах:\~ Максимальний\~ліміт Кредитної\~лінії встановлюється\~у розмірі\~200\~000\~грн.\~ Ліміт\~Кредитної лінії,\~доступний Клієнту\~на момент\~укладення Угоди\~ становить\~30000\~грн.\~та може\~бути змінений\~в межах\~строку встановленого\~Угодою максимального\~ліміту Кредитної\~лінії за\~ініціативою Банку,\~про що\~буде повідомлено\~Клієнта додатково.\~ Процента\~ставка користування\~коштами Кредитної\~лінії становить\~48,00%\~річних, та комісією за обслуговування основної картки згідно Тарифів. Довідкою АТ «Ідея Банк» від 20.02.2024 за вих. Л-БТ-2024/468 підтверджується, що на ім`я [PERSON] у вказаному банку станом на 02 грудня 2020 року відкриті наступні рахунки: [NUMBER] у валюті гривні, відкритий 14 лютого 2020 року та [NUMBER] у валюті гривня, відкритий 01 грудня 2020 року. 07 липня 2023 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №07072023, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до боржників, у тому числі грошової вимоги до відповідача за кредитними договорами: №C-408-013633-20-980 від 14 лютого 2020 року в сумі 68179,87 грн., та №C-408-015056-20-980 від 01 грудня 2020 року, в сумі 57936,38 грн, що підтверджується вказаним договором та витягом з реєстру боржників до вказаного договору. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №C-408-013633-20-980 від 14 лютого 2020 року, станом на 30.11.2023 за відповідачем значиться заборгованість у розмірі 68179,87 грн, з яких: 29483,17 грн. заборгованість за основним боргом; 38696,70 грн заборгованість за відсотками. Нарахувань будь-яких санкцій позивач не здійснював. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №C-408-015056-20-980 від 01 грудня 2020 року, станом на 30.11.2023 за відповідачем значиться заборгованість у розмірі 57936,38 грн, з яких: 29975,64 грн. заборгованість за основним боргом; 27960,74 грн заборгованість за відсотками. Нарахувань будь-яких санкцій позивач не здійснював. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за договором кредиту. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~-\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтями 1046, 1048 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.\~ Згідно\~зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Встановлено, що в кредитних договорах укладених між АТ «Ідея Банк» і [PERSON] визначені істотні умови, в тому числі ліміт кредитної лінії, розмір відсотків за користування кредитом. Договори підписані сторонами. За правилами статей\~2,\~12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст.\~76, ч. 1 ст.\~77 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч.1, ч.5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами. В Постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц ВП ВС вказала на те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом і у постановах від 20 лютого 2019 року по справі № 666/4957/15,від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Як зазначено в постанові ВС від 10 січня 2019 року у справі № 526/405/13 факт не вчинення жодних дій, щодо розірвання кредитних договорів, або визнання їх не дійсними тривалий час, а також користуванням кредитними коштами та сплати відповідачем в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитними договорами є нічим іншим як визнання вище наведених кредитних договорів такими, що укладені з досягненням всіх істотних умов, а також підтвердженням отримання всіх благ передбачених Кредитними договорами. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 зроблено висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідач, заперечуючи проти отримання кредитних коштів від позивача за вказаними кредитними договорами, не довела того, що на її рахунки, відкриті в АТ «Ідея Банк», не надходили кошти за умовами договорів. Виписок по рахункам не надала. При цьому, факту укладення спірних кредитних договорів остання не заперечує, свого розрахунку заборгованості не навела. Договори кредитів недійсними не визнані. Відповідач із зустрічним позовом щодо дійсності спірних кредитних договорів в суд не зверталась, про наявні у неї докази на спростування вимог позивача не зазначила, таких доказів суду не надала. Також відповідачем не заявлялось будь-яких клопотань щодо витребування від кредитодавця первинних документів про надання та повернення нею кредитних коштів. Відповідно до ст.ст.\~525,\~526, 530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Частиною 1\~ст. 611 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно зі\~ст.629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що між сторонами укладені кредитні договори №C-408-013633-20-980 від 14 лютого 2020 року та №C-408-015056-20-980 від 01 грудня 2020 року, умови яких виконані кредитором. Отже, у відповідачки виникли зобов`язання за укладеними договорами повернути кредит і сплатити відсотки за користування коштами. Однак, остання не виконала свої зобов`язання за договорами, внаслідок чого виникла заборгованість, яка погашена не була. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч.1\~ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Така заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3\~ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2\~ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1\~ст. 1082 ЦК України\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. На підставі укладеного договору факторингу №07072023 від 07.07.2023 позивач набув права вимоги до відповідача за спірними кредитними договорами, що підтверджено належним чином завіреною копією договору факторингу та витягами з Реєстру боржників №1 від 07.07.2023 до вказаного договору. Сплата ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на користь отримувача АТ «Ідея Банк» коштів за відступлення права вимоги за договором факторингу підтверджується наданою суду платіжною інструкцією №19913 від 11.07.2023. Жодних штрафних санкцій позивачем не нараховано. Матеріали справи не містять даних про те, що відповідач оспорювала вказаний вище договір факторингу, на підставі якого відбулось відступлення права вимоги за спірними кредитними договорами з підстав його недійсності внаслідок невидачі кредиту чи припинення зобов`язання у зв`язку з повним виконанням тощо. Таким чином, позивачем підтверджено факт набуття права грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором №C-408-013633-20-980 від 14 лютого 2020 року та кредитним договором №C-408-015056-20-980 від 01 грудня 2020 року. Договір факторингу, укладений між Первісним кредитором АТ «Ідея Банк» та позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» у встановленому порядку недійсними не визнані, а отже в силу ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину. Отже, встановлено, що позивач став кінцевим власником правової вимоги до відповідача по сплаті коштів за кредитним договором №C-408-013633-20-980 від 14 лютого 2020 року у розмірі 68179,87 грн та кредитним договором №C-408-015056-20-980 від 01 грудня 2020 року у розмірі 57936,38 грн. У зв`язку з викладеним, суд не вважає слушним заперечення відповідача в частині не набуття позивачем права вимоги за вказаними кредитними договорами, укладеним між відповідачем і АТ «Ідея Банк». Встановлено, що жодних штрафних санкцій за вказаними вище кредитними договорами позивачем не нараховано. Отримані кредитні кошти та проценти за користування цими коштами відповідач не повернула. Таким чином, судом встановлено, що відповідач була повідомлена про умови кредитування, погодилась з ними та підписала Угоди про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки та страхування, а також не заперечила щодо розміру заборгованості. Отримання позивачем права вимоги до відповідача підтверджено матеріалами справи. Отже обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження при розгляді справи та не спростовано відповідачем належними і допустимими доказами. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оцінив кожний\~доказ з\~точки зору\~їх належності\~та допустимості,\~а сукупності\~доказів з\~точки зору\~достатності та\~взаємозв`язку,\~ враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає,\~що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2 684,00 грн.

Outcome: approved