Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Німець Олена Михайлівна, звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання матері у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона через значне погіршення здоров`я, після операційного втручання та складного лікування отримала ІІ групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК від 08.11.2023 року та пенсійним посвідченням № [NUMBER] . Через постійне та дорого вартісне лікування, обстеження та реабілітацію матеріальне становище сім`ї позивача значно погіршилось. Позивач отримує пенсію у розмірі 2520 грн. на місяць, проте цих коштів недостатньо, оскільки дана сума є навіть меншою, ніж прожитковий мінімум в Україні на 2024 рік, тому була змушена звернутись в суд з позовом до свого сина про стягнення аліментів на її утримання. Ухвалою судду від 26.02.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, а провадження по справі відкрито з призначенням справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явилася, її представник подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю та просять позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про визнання позову, в якій позовні вимоги визнав повністю. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч.2 ст.247 ЦПК України). Суд, дослідивши та перевіривши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку. Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини 1, 3 статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною 1 статті 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. З матеріалів справи встановлено, що позивач по справі [PERSON] є матір`ю відповідача [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , 05.10.1985 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, проте чоловік позивача є також пенсіонером, непрацездатним та на свою пенсію намагається оплачувати комунальні послуги та утримувати будинок, в якому вони живуть. У шлюбі у них народилися двоє синів: [PERSON] , [INFO] , підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Старший син, [PERSON] , не має змоги утримувати свою матір, оскільки він на даний час є безробітнім, одруженим, дружина перебуває у декретній відпустці та має на своєму утриманні трьох малолітніх дітей: - [PERSON] , [INFO] , підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] ; - [PERSON] , [INFO] , підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] ; - [PERSON] , [INFO] , підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Таким чином, ані чоловік, ані старший син не можуть утримувати позивача. Позивачка є інвалідом ІІ групи до 01.12.2024 року, що підтверджується довідкою МСЕК №303942 від 08.11.2023 р. та пенсійним посвідчення № [NUMBER] , виданим 20.12.2023р. Пенсійним фондом України. Отже, судом встановлено, що позивачка у зв`язку з пенсійним віком та наявністю захворювань, відсутністю інших доходів, потребує матеріальної допомоги. Згідно з ч. 1 ст. 203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Згідно з вимогами ст. 206 СК України у виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, інвалідами, а дитина (стаття 6 цього Кодексу) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов`язаних з лікуванням та доглядом за ними. За таких обставин, суд, оцінюючи зібрані у справі сукупні докази, враховуючи позицію відповідача, який позовні вимоги визнав, вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.142 ЦПК України у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, а решта - 50 відсотків сплаченого ним судового збору, відповідно до ст.141 вказаного кодексу, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи вимоги ст.142 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 50 відсотків належного до спати судового збору, що становить 605,60грн.

Outcome: approved