Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

Позивачі звернулись із позовом до Ярмолинецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання за позивачем [PERSON] частки, а за [PERSON] та [PERSON] по частки права власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в [ADDRESS] . Позовна заява обґрунтована тим, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , а недієздатні [PERSON] та [PERSON] , над якими [PERSON] здійснює опіку також мають право на обов`язкову частку у спадщині. Однак, оформити спадщину вони не можуть, оскільки за життя спадкодавець не зареєстрував своє право на вказане будинковолодіння. Позивачі в судове засідання не з`явились, позивач [PERSON] заявою просив позов задоволити та розглянути справу без участі позивачів. Представник відповідача та органу опіки та піклування Ярмолинецької селищної ради в судове засідання не з`явилась, заявою просила розглянути справу без її участі, на вирішення позову покладається на розсуд суду. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд встановив наступне. Будинковолодіння, розташоване за адресою [ADDRESS] складається з житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 81,5 кв.м., літньої кухні літ. «Б», літньої кухні літ. «В», погрібу літ. «Г», що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 10.09.1992 р. виданим виконавчим комітетом Ярмолинецької районної державної адміністрації, технічним паспортом. [PERSON] померла [INFO] в смт. Ярмолинці Хмельницького району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 23.10.2020 р.. [PERSON] є її спадкоємцем за заповітом, що підтверджується заповітом посвідченим Антоновецькою сільською радою Хмельницької області 26.01.2016 р. та зареєстрований в реєстрі за №9, спадковою справою заведеною після смерті [PERSON] .. Рішенням Ярмолинецького районного суду від 23.03.2021 р., яке набрало законної сили 23.04.2021 р., [PERSON] та [PERSON] визнано недієздатними, встановлено над ними опіку, а [PERSON] призначено опікуном над ними. Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 13.04.2023 р. продовжено дію рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 23.03.2021 р. строком на два роки. Таким чином, [PERSON] , є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , а недієздатні [PERSON] та [PERSON] на підставі ч. 1 ст. 1241 ЦК України мають право на обов`язкову частку у спадщині, що становить від частки, яка б належала їм за законом. Позивачі звертались до нотаріуса за оформленням спадкових прав щодо будинковолодіння в [ADDRESS] , однак, листом приватного нотаріуса від 23.01.2024 р. №8/02-14 їм було відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на спірне майно спадкодавця. Так, відповідно до довідки КП «Ярмолинецьке бюро технічної інвентаризації» Ярмолинецької селищної ради Хмельницької області від 29.03.2021 р. №286 право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] не зареєстровано. Факт належності спірного будинковолодіння до смерті [PERSON] підтверджується матеріалами справи, зокрема, свідоцтвом на право особистої власності на житловий будинок від 10.09.1992 р. на ім`я спадкодавця, технічним паспортом на її ім`я, довідкою від 12.01.2024 р. №19, виданою Ярмолинецькою селищною радою згідно із якою у житловому будинку в [ADDRESS] зареєстровані та проживають: [PERSON] , 1959 р.н., [PERSON] , 1967 р.н., [PERSON] , 1969 р.н., [PERSON] , 1982 р.н.; довідкою Ярмолинецької селищної ради №99 від 05.02.2021 р. про те, що на дату смерті [PERSON] була зареєстрована і проживала у спірному будинковолодінні разом із дітьми: [PERSON] та [PERSON] .. Відповідно до матеріалів справи, спірне майно було побудоване до 01.07.2004 р.. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 р. і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 р. № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 р. "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01.07.2004 р. "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ст. 16 ЦК України способом захисту свого права є визнання права. Докази належності спірного будинку будь-якій іншій особі суду не надані. Таким чином, позов слід задовольнити. Згідно із ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача. Оскільки позивачі звільнені від сплати судового збору при подачі данного позову до суду, то витрати по сплаті судового збору у сумі, що мала бути сплачена на час подачі позову до суду, слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved