Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

08.12.2023р. [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] право на 1/6 частку у праві спільної власності на земельну ділянку, що належала померлій на праві спільної сумісної власності, кадастровий номер 2610600000:25:001:0072, загальною площею 0,0588 га., з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що вищевказана земельна ділянка належала на праві спільної сумісної власності йому, його брату [PERSON] та їхній матері [PERSON] . Після смерті матері, яка померла [INFO] , відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема і на частку спірної земельної ділянки. На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не складала, а тому спадкування її майна здійснюється за законом. Позивач та відповідач є єдиними спадкоємцями першої черги на спадкове майно після смерті матері та вчасно звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку земельної ділянки спадкоємцям було відмовлено, оскільки частка померлої у спільній сумісній власності виділена не була. Отже, через відсутність можливості в позасудовому порядку оформити спадкове майно на себе, позивач просив захистити його майнові права в обраний ним спосіб. Ухвалою суду від 29.12.2023р. у справі було відкрито загальне позовне провадження. Витребувано у державного нотаріуса Коломийської державної нотаріальної контори Мануляк Ірини Василівни копію спадкової справи, заведену після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . \~ \~ \~ \~03.01.2024р. [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] , в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] право на 1/6 частку у праві спільної власності на земельну ділянку, що належала померлій на праві спільної сумісної власності, кадастровий номер 2610600000:25:001:0072, загальною площею 0,0588 га., з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: [ADDRESS] . Зустрічні вимоги мотивовані тими ж обставинами, що і в первісному позові, а саме неможливістю [PERSON] , як спадкоємцем першої черги, оформити право на спадщину після смерті матері на частку спірного майна в нотаріальній конторі. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 31.01.2024р. вимоги за\~зустрічним позовом\~ [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору державний нотаріус Коломийської державної нотаріальної контори Мануляк Ірина Василівна про визначення частки спадкоємця у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку (справа №346/35/24) об`єднано в одне провадження з\~первісним позовом\~ [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору державний нотаріус Коломийської державної нотаріальної контори Мануляк Ірина Василівна про визначення частки спадкоємця у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку. В підготовче засідання позивач за первісним позовом не з`явився. 24.01.2024р. до суду надійшла письмова заява, в якій [PERSON] просить розглянути позов за його відсутності. Свої позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Вимоги зустрічного позову визнає та не заперечує проти їхнього задоволення. Відповідач за первісним позовом [PERSON] в підготовче засідання також не з`явився. 24.01.2024р. подав до суду письмову заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності. Пред`явлені до нього вимоги визнає та не заперечує проти їхнього задоволення. Вимоги зустрічного позову підтримує та також просить їх задовольнити. Третя особа в підготовче засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та у встановленому законом порядку. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, давши оцінку представленим доказам, суд прийшов до наступного висновку. Пунктом 1 ч.2 ст. 49 ЦПК України передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Частинами 3, 4 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207\~цього Кодексу. Частиною шостою\~статті 263 ЦПК України\~передбачено, що якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам\~статті 206 цього Кодексу. Відповідно до частини першої та четвертої\~статті 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову, які в даній справі знайшли своє підтвердження в повному обсязі. З матеріалів справи судом було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується їхніми свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0000997972023 вбачається, що на підставі договору про поділ земельної ділянки, що є спільною сумісною власністю, посвідченого приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Маркеловою І.М. 25.07.2019р. № 1080, земельна ділянка площею 0,0588 га., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 2610600000:25:001:0072 належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Право власності співвласників на вищевказану земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується відповідним Витягом. Частки співвласників не визначені. [INFO] [PERSON] померла, про що Коломийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) було складено актовий запис №1896 та видано свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне померлій майно. З матеріалів копії спадкової справи, яка надійшла до суду 18.01.2024р. слідує, що 01.06.2022р. [PERSON] та [PERSON] подали до Третьої коломийської ДНК заяви про прийняття спадщини після смерті їхньої матері [PERSON] . Спадщина була прийнята синами померлої згідно положень ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки останні постійно проживали зі спадкодавицею на момент відкриття спадщини, що підтверджується довідкою в.о. начальника Управління ЦНАП Коломийської міської ради. На підставі заяв спадкоємців державним нотаріусом Мануляк І.В. було заведено спадкову справу №64/2022р. Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру підтверджується відсутність зареєстрованих заповітів складених від імені [PERSON] . 12.10.2023р. [PERSON] та [PERSON] подали до нотаріальної контори заяви, в яких просили видати їм свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої матері. Нотаріально посвідченим договором про поділ спадкового майна, укладеним між [PERSON] та [PERSON] 12.10.2023р., спадкоємці поділили між собою спадкове майно, яке залишилося після смерті їхньої матері [PERSON] та складалося з: 1/2 частки квартири [ADDRESS] ; земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташовану в [ADDRESS] , кадастровий номер 2610600000:09:004:0020, частку у статутному капіталі ТзОВ «Компанія Спафіс» та транспортний засіб марки «Renault Kango». Сторони договору визначили, що після його укладення у приватну власність [PERSON] переходить: 1/4 частка квартири [ADDRESS] ; 1/2 частка у статутному капіталі ТзОВ «Компанія Спафіс»; транспортний засіб «Renault Kango». У приватну власність [PERSON] переходить 1/4 частка квартири [ADDRESS] ; 1/2 частка у статутному капіталі ТзОВ «Компанія Спафіс»; земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташовану в [ADDRESS] , кадастровий номер 2610600000:09:004:0020, площею 0,1000 га. На підставі досягнутої домовленості про поділ спадкового майна закріпленої у умовах укладеного між спадкоємцями договору, державний нотаріус видав [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на успадковані ними об`єкти нерухомого майна, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Проте, постановою державного нотаріуса Коломийської державної нотаріальної контори Манудяк І.В. від 02.11.2023р. спадкоємцям було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться в [ADDRESS] . Рішення нотаріуса мотивовано тим, що право власності на вказану частку майна зареєстровано за померлою [PERSON] , однак частка померлої у спільній сумісній власності не виділена. Отже, матеріалами справи підтверджено неможливість сторонами оформлення своїх спадкових прав на частину спадкового майна, яке залишилось після смерті спадкодавиці через те, що частка [PERSON] у спільному майні не була виділена. Відповідно до частини першої статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно з частиною третьою статті 370 ЦК України виділ частки з майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Статтею 357 ЦК України передбачено, що частки у праві спільної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. За змістом частини першої статті 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. [PERSON] за первісним позовом та [PERSON] за зустрічним позовом, звертаючись до суду, просили визнати за кожним із них право на 1/6 частку у праві спільної власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті їхньої матері. У\~пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до положень статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною першою статті 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно з статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. В даній справі встановлено, що земельна ділянка загальною площею 0,0588 га., з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: [ADDRESS] . кадастровий номер 2610600000:25:001:0072, належала [PERSON] , [PERSON] та їхній матері [PERSON] .. Поділ даної земельної ділянки або виділення з неї окремих часток за життя [PERSON] не проводився, розмір її частки не визначався. Отже, [PERSON] була співвласником земельної ділянки, яка належала трьом особам на праві спільної сумісної власності без визначення часток, і після її смерті це право перейшло до її синів, як спадкоємців першої черги за законом. Відтак, враховуючи, що за життя [PERSON] поділ або виділення її частки земельної ділянки не проводився, тому суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] обґрунтовано просять визнати за кожним із них саме право на 1/6 частку, що в сумі складатиме 1/3 частку, яка належала їхній матері, виходячи з принципу рівності часток всіх співвласників. За таких обставин, суд знаходить позовні вимоги первісного та зустрічного позовів законними та доведеними та вважає за можливе задовольнити їх в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved