Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

10.01.2024 заявник [PERSON] , звернулася із заявою до Татарбунарського районного суду Одеської області про оголошення особи померлою. В обґрунтування своїх вимог заявник вказує на те, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області від 13.10.2010, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 20.07.2011 у цивільній справі №2-578/11 оголошено в розшук [PERSON] у зв`язку з несплатою аліментів. Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 12.06.2012 визнано [PERSON] безвісно відсутнім. За інформацією виконавчого комітету Кілійської міської ради №1128 від 22.12.2023 [PERSON] проживав на території с. Дмитрівка Ізмаїльського (колишнього Кілійського району) Одеської області з дня народження [INFO] по 2006 рік. Після цього виїхав у невідомому напрямку і по теперішній час його місце знаходження невідоме. [PERSON] є власником земельної ділянки 2,59 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На сьогодні виникли обставини, коли заявник не може повноцінно використовувати своє право на земельну ділянку загальною площею 2,59 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5122381200:010050061, що належить її батькові [PERSON] . Оголошення батька заявника померлим є необхідним для вступу у спадщину його спадкоємців, які зможуть оформити право власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Таким спадкоємцем є заявник та рідна сестра [PERSON] . Інших спадкоємців першої черги за законом, про яких було б відомо заявнику немає. Відтак просить оголосити [PERSON] , який народився [INFO] в с. Дмитрівка Кілійського району Одеської області померлим. Розпорядженням в.о. голови суду Татарбунарського районного суду Одеської області у зв`язку з неможливістю утворити новий склад суду справу передано на розгляд іншого суду, а саме до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області як найбільш територіально наближеного до Татарбунарського районного суду Одеської області Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільна справа №515/39/24 передана на розгляд судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярського О. О. Згідно розпорядження\~керівника апарату\~Білгород-Дністровського\~міськрайонного суду\~Одеської області\~щодо призначення\~повторного автоматизованого\~розподілу справи\~№213\~від 19.02.2024\~та відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 19.02.2024 справу передано на розгляд судді Братків І. І. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.02.2024 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами окремого провадження з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. У судовому засіданні представник заявника адвокат Ковпак О. В. заяву підтримав та просив задовольнити з підстав, у ній викладених. Заінтересована особа Саратська державна нотаріальна контора Одеської області у судове засідання неприбула. Суд не знайшов підстав для визнання явки уповноваженого представника заінтересованої особи у судове засідання обов`язковою та вирішив проводити судове засідання без його участі. Заслухавши пояснення представника заявника, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив такі обставини. [PERSON] , [INFO] є батьком заявниці [PERSON] , що вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області 13.10.2010 (а.с. 11) та рішення Татарбунарського районного суду Одеської області у справі №515/1183/17 від 20.09.2017, відповідно до якого після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище « [PERSON] » (а.с. 7-9). Згідно довідки №1128 від 22.12.2023, виданої виконавчим комітетом Кілійської міської ради №1128 від 22.12.2023 [PERSON] проживав на території с. Дмитрівка Ізмаїльського (колишнього Кілійського району) Одеської області з дня народження [INFO] по 2006 рік. Після цього виїхав у невідомому напрямку і по теперішній час його місце знаходження невідоме (а.с. 16). Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 20.07.2011 у цивільній справі №2-578/11 оголошено в розшук [PERSON] у зв`язку з несплатою аліментів (а.с. 13). Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 12.06.2012 (а.с. 14-15) [PERSON] визнано безвісно відсутнім. Згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №371524 від 25.08.2005 (а.с. 12) [PERSON] є власником земельної ділянки 2,59 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5122381200:010050061. Як зазначено в заяві, що оголошення гр. [PERSON] померлим є необхідним для вступу у спадщину його спадкоємців, які зможуть оформити в порядку спадкування право власності на земельну ділянку, яка належать [PERSON] . Відповідно до ст. 46 Цивільного кодексу України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. В силу ч.1 ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Як убачається зі змісту ст. 306 ЦПК України, в заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Наведені норми ЦК України містять кілька окремих фактичних випадків, на підставі яких суд здійснює вірогідне припущення про смерть фізичної особи. Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи. Особливістю вказаної категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (певній правовій презумпції). Сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. При цьому на наявність права, а не обов`язку суду оголосити фізичну особу померлою за умови відсутності у місці її постійного проживання відомостей про місце її перебування протягом трьох років прямо вказує зміст ч.1 ст. 46 ЦК України. У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою. Аналогічні правові позиції викладені у постанові Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 390/1443/19-ц, у постанові Верховного Суду від 30 березня 2022 року у справі № 295/4293/21. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. В силу дії норм ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Між тим, заявником та її представником не надано суду належних та допустимих доказів для встановлення обставин, на підставі яких можливо б було зробити вірогідне припущення про смерть [PERSON] , так як у заяві, у поясненнях представника заявника в суді, у довідці виконавчого комітету Кілійської міської ради лише констатовано факт відсутності з [PERSON] будь-якого зв`язку та відсутність відомостей про місце його перебування за місцем проживання, але жодним чином не доведено можливі припущення про його смерть. В свою чергу, суд звертає увагу, що факт відсутності відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання саме по собі не може бути підставою для оголошення фізичної особи померлою. Окрім того, як випливає із матеріалів справи, розшук [PERSON] , оголошений на підставі ухвали суду від 20.07.2011 продовжується. Таким чином, належних доказів, на підставі яких суд міг би зробити вірогідне припущення про смерть [PERSON] [INFO] або наявності обставин, які б доводили, що ця особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку матеріали справи не містять. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості,суд дійшов висновку про недоведеність вимог заявника та про відсутність правових підстав для задоволення заяви. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, сплачений заявником судовий збір підлягає зарахуванню в прибуток держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed