Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Позивач [PERSON] подав до суду позовну заяву до Жидачівської міської ради (відповідач), в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати цивільне право приватної власності на землю для ведення фермерського господарства, розміром 12 га, яка розташована на території Бережницької сільської ради. В обґрунтування позовних вимог щодо предмета спору покликається на те, що за ним на підставі ЗУ від 15.03.1991 закріплено 12,0 га землі на території Бережницької сільської ради Жидачівською районною радою народних депутатів як цивільне право в довічне успадкування, володіння для ведення селянського господарства, зареєстрованого у книзі державних актів за №36 Державний акт №060336 від 22.07.1991. Відповідно до положень статті 22 ЗК України у редакції з 13.03.1992 запроваджено видавати документи, що посвідчують це право лише у приватну власність на землю, тобто заміною державного акта за законом. Він звернувся до Жидачівської районної ради народних депутатів про зміну державного акту на державний акт нового зразка на право приватної власності на землю. Не визнаючи його права на таку заміну зареєстровано у Жидачівській районній раді народних депутатів розпорядженням №171 від 15.03.1995 фермерське господарство [PERSON] . За зверненням Бережницької сільської ради до Жидачівської РДА згідно з рішенням №7 від 27.10.2003 та за розпорядженням Жидачівської РДА№158 від 12.03.2004 припинено користування земельною ділянкою фермером [PERSON] . Згідно з пунктом 12 Перехідних положень ЗК України місцеві виконавчі органи влади мали лише повноваження заміни державного акту, а не передавати землю ФГ Мадараш В.М. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву (а.с.57), в якому повідомив про відсутність на час розгляду в суді цієї справи матеріалів та іншої інформації, яка була б підставою щодо визнання чи заперечення позову. У судовому засіданні позивач позов підтримав повністю, покликаючись на викладені у ньому обставини, суду пояснив, що земельна ділянка видавалася йому саме у приватну власність, оскільки землю дали як громадянину, тому наявні підстави відповідно до вимог статті 22 ЗК України у редакції з 13.03.1992 та пункту 12 Перехідних положень ЗК України для видачі йому державного акта на землю нового зразка про передачу у приватну власність 12 га землі. Усі дії органів, зокрема реєстраційні дії, є незаконними. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак у поданому до суду відзиві просить розглядати справу за його відсутності. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Позивачем подано заяву про заміну відповідача (а.с.37), заяву про розгляд питання щодо заміни відповідача за його відсутності (а.с.39), заяву про долучення доказів до матеріалів справи (а.с.46). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 10.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.16-17). Ухвалою підготовчого засідання від 23.01.2024 замінено первісного відповідача Стрийську районну державну адміністрацію Львівської області належним відповідачем Жидачівською міською радою та відкладено підготовче засідання (а.с.40-41). Ухвалою підготовчого засідання від 20.02.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.54). Позиція суду. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу позовних вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до державного акту від 22.07.1991, виданого виконавчим комітетом Жидачівської районної ради народних депутатів, за [PERSON] закріплено в довічне успадковуване володіння 12 га землі на території Бережницької сільської ради для ведення селянського господарства. Акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право користування землею за №36 (а.с.12). 15.03.1995 згідно з розпорядженням Жидачівської районної ради народних депутатів №171 від 15.03.1995 зареєстровано статут фермерського господарства « [PERSON] ». Пунктом 3.2 статуту ФГ «Мадараш Володимир Миколайович» встановлено, що право фермерського господарства на користування землею посвідчується державним актом, який видається на ім`я його голови (а.с.3-8). Рішенням ІХ сесії ІV демократичного скликання Бережницької сільської ради Жидачівського району Львівської області від 27.10.2023 №7 вирішено звернутися з клопотанням до Жидачівської РДА про припинення користування земельною ділянкою фермером [PERSON] , наданої йому для ведення фермерського господарства в розмірі 12 га та передати її в землі запасу Бережницької сільської ради (а.с.27). Згідно з розпорядженням голови Жидачівської районної державної адміністрації №158 від 12.03.2004 припинено право користування земельною ділянкою площею 12 га, наданою фермеру [PERSON] на землях запасу Бережницької сільської ради. Земельну ділянку площею 12 га передано в землі запасу Бережницької сільської ради без змін цільового призначення. Районному відділу земельних ресурсів надано вказівку списати державний акт на право постійного користування землею (серія Б № 060336) в установленому законом порядку (а.с.11). [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 14.08.2009, актовий запис №12. Після реєстрації шлюбу чоловіку змінено прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14.08.2009 (а.с.9). Листом Стрийської районної військової адміністрації від 08.01.2023 [PERSON] повідомлено про відсутність законних підстав для скасування рішення Бережницької сільської ради №7 від 27.10.2023 «Про вилучення земельної ділянки в кількості 12 га землі наданої фермеру [PERSON] під фермерське господарство» (а.с.49). Листом Жидачівської міської ради від 12.07.2023 повідомлено [PERSON] про відсутність законних підстав для скасування рішення Бережницької сільської ради «Про вилучення земельної ділянки в кількості 12 га, наданої фермеру [PERSON] під фермерське господарство» від 27.10.2003 №7 та розпорядження Жидачівської РДА від 12.03.2004 №158 не має (а.с.36). 30.10.2023 [PERSON] звертався із заявою до голови Стрийської РВА з питанням скасування незаконного розпорядження Жидачівської районної ради народних депутатів №171 від 15.03.1995 (а.с.10). Листом Стрийської районної військової адміністрації від 22.01.2024 [PERSON] повідомлено, що питання, які є предметом розгляду в суді, ними не розглядаються та не перевіряються. Скасування реєстрації дії статуту здійснюється центром надання адміністративних послуг на підставі рішення суду відповідно до положення про державну реєстрацію статутів (а.с.48). 11.01.2024 [PERSON] звертався із заявою до голови Жидачівської міської ради з питанням визнання права на переоформлення державного акта від 22.07.1991 на державний акт приватної власності на землю для ведення фермерського господарства нового зразка (а.с.38). Листом Жидачівської міської ради від 23.01.2024 повідомлено [PERSON] про те, що відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування» Жидачівська міська рада не наділена повноваженнями щодо визнання права на переоформлення державного акту (а.с.47). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з невизнанням, на думку позивача, за ним права приватної власності на землю, яку передано йому у довічне успадковуване володіння для ведення селянського господарства. Норми права, які застосував суд. Згідно з приписами статей 6, 50 ЗК УРСР 1990 року у довічне успадковуване володіння земля надається громадянам УРСР для ведення селянського (фермерського господарства). Громадянам Української РСР, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство, що ґрунтується переважно на особистій праці та праці членів їх сімей, надаються за їх бажанням у довічне успадковуване володіння або в оренду земельні ділянки, включаючи присадибний наділ. Відповідно до положень частини 1 статті 22 ЗК України (в редакції від 13.03.1992) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Нормою статті 17 ЗК України (в редакції від 13.03.1992) встановлено порядок передачі земельних ділянок у власність Радами народних депутатів. За змістом пункту 12 Перехідних положень ЗК України 2002 року (в редакції станом на 12.03.2004) до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів відповідні органи виконавчої влади. Відповідно до приписів статті 2 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» (далі Закон № 2009-XII) селянське (фермерське) господарство є формою підприємництва громадян України, які виявили бажання переважно особистою працею членів цього господарства виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою і реалізацією. Головою селянського (фермерського) господарства є його засновник або особа, яка є його правонаступником. Інтереси селянського (фермерського) господарства перед державними, кооперативними, громадськими, зарубіжними, іншими підприємствами і організаціями, окремими громадянами представляє голова господарства. На ім`я голови селянського (фермерського) господарства видається Державний акт на право довічного успадковуваного володіння землею або приватної власності. З ним укладається договір на користування землею на умовах оренди, складаються також й інші документи відповідно до законодавства України. Нормою статті 5 Закону № 2009-XII встановлено, що земельні ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства надаються громадянам за їх бажанням у довічне успадковуване володіння, приватну власність або в оренду. Право приватної власності на земельну ділянку селянським (фермерським) господарством може набуватись після шести років володіння нею. Після одержання державного акта на право приватної власності або довічного успадковуваного володіння землею чи укладення договору на оренду селянське (фермерське) господарство підлягає державній реєстрації в районній, міській Раді народних депутатів, що надала земельну ділянку у довічне успадковуване володіння, приватну власність або користування. Після відведення земельної ділянки в натурі і одержання державного акта на право довічного успадковуваного володіння землею, приватної власності або договору на оренду земельної ділянки та державної реєстрації селянське (фермерське) господарство набуває статусу юридичної особи; одержує печатку із своїм найменуванням і адресою; відкриває розрахунковий та інші рахунки в установах банку; вступає в ділові відносини з іншими підприємствами, установами та організаціями; визнається як самостійний товаровиробник державними і господарськими органами при плануванні економічного і соціального розвитку регіону (стаття 9 Закону № 2009-XII). Відповідно до приписів частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 16 ЦК України). Згідно з вимогами частини 4 статті 85 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Узагальнені обставини, встановлені судом. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, а також на підставі обставин, встановлених рішеннями судів у господарській справі №3/103-23/112 та цивільній справі №443/1572/18, що за [PERSON] закріплено в довічне успадковуване володіння 12 га землі на території Бережницької сільської ради для ведення селянського господарства, про що виконавчим комітетом Жидачівської районної ради народних депутатів видано відповідний державний акт №36. ФГ « [PERSON] » як юридична особа зареєстроване в установленому законом порядку 15 березня 1995 року після отримання позивачем прав на спірну земельну ділянку, виділену йому для ведення селянського (фермерського) господарства у 1991 році. Розпорядженням голови Жидачівської районної державної адміністрації №158 від 12.03.2004 припинено право користування земельною ділянкою площею 12 га, наданою фермеру [PERSON] на землях запасу Бережницької сільської ради. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позову. Аргументи [PERSON] про надання йому земельної ділянки площею 12 га на землях запасу Бережницької сільської ради саме у приватну власність є безпідставними та повністю спростовуються обставинами, встановленими рішеннями судів у господарській справі №3/103-23/112 та цивільній справі №443/1572/18. Ці обставини не доказуються в силу приписів частини 4 статті 82 ЦПК України, оскільки вони встановлені саме щодо позивача [PERSON] . Так, згаданими обставинами встановлено, що на момент виділення земельної ділянки [PERSON] в довічне успадковуване володіння у 1991 році Земельний кодекс Української РСР не передбачав інституту права приватної власності на землю. У [PERSON] виникло право саме довічного успадковуваного володіння цією земельною ділянкою як в особи засновника та голови селянського (фермерського) господарства « [PERSON] », зареєстрованого 15.03.1995 як юридична особа. Суд також звертає увагу на те, що зміни у Земельному Кодексі УРСР 1990, внесені Законом України «Про внесення змін і доповнень до Земельного кодексу Української РСР» від 13 березня 1992 року № 2196-XII, згідно з якими Земельний кодекс Української РСР викладено у новій редакції, не передбачали правових умов для автоматичної зміни права на земельну ділянку з одного виду на інший, зокрема, зміни права [PERSON] на земельну ділянку з довічного успадковуваного володіння на право приватної власності на цю земельну ділянку. Фактичних даних про те, що у [PERSON] виникло у встановленому законом порядку саме право приватної власності на землю матеріали справи не містять. Аргументи позивача, по суті, є переоцінкою встановлених рішеннями (постановами) судів, які набрали законної сили, обставин. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності та зважаючи на те, що право позивача [PERSON] не порушене, оскільки у нього не виникло право приватної власності на вищевказану земельну ділянку у встановленому законом порядку, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed