Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

У лютому 2024 року [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13.02.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 52. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя сторін поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до остаточного припинення між подружжям шлюбних відносин. На даний час сторони проживають окремо одне від одного, ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено. Подальше збереження шлюбу та сімейних відносин не можливе, адже втрачено відчуття любові і ці стосунки більше не мають характер подружніх. Ухвалою від 15.02.2024 суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання на 18.03.2024. Позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності. 28.02.2024 відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження та позовну заяву з додатками, однак в судове засідання він не з`явився без повідомлення причин неявки, правом на подання відзиву не скористався, зважаючи на викладене, суд вирішує справу за наявними матеріалами відповідно до положень частини 8 статті 178 ЦПК України. Зважаючи на неявку учасників справи в судове засідання, фіксування судового процесу технічним засобом не здійснювалось. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13.02.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 52(а.с. 5). Від шлюбу подружжя має сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Із заяв сторін вбачається, що їх сім`я існує лише формально: вони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження…є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість… (частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 Сімейного кодексу України). За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, зважаючи на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач жодних заперечень проти позову не надав, суд дійшов висновку, що між сторонами існує стійкий розлад подружніх стосунків і подальше збереження шлюбу, який наразі існує лише формально, суперечить інтересам позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved