Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , які стягуються відповідно до рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13.11.2018 у цивільній справі № 756/10080/18. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13.11.2018 у цивільній справі № 756/10080/18 збільшено розмір аліментів, які стягувались за рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03.03.2014, за яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 08.08.2018 року до досягнення дитиною повноліття. Проте, на даний час вказаний розмір аліментів є недостатнім для утримання дитини, аліменти не покривають витрат, пов`язаних з нормальним та гармонійним розвитком дитини відповідно до її віку. Дитина потребує лікування зубів, носіння брекетів, додатково займається з репетиторами, збільшилися витрати на харчування через зростання цін. Відповідач у вихованні дитини не приймає ніякої участі, не цікавиться її життям, аліменти не сплачує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість станом на 31.10.2023 у сумі 189 000,00 грн. Відповідач у добровільному порядку відмовляється сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж визначено судовим рішенням. Таким чином, у зв`язку зі збільшенням матеріальних витрат на дитину, з метою забезпечення потреб дитини у збалансованому харчуванні, вітамінах, одязі та взутті, ліках, відвідуванні гуртків та занять з репетиторами тощо, позивач просить стягувати щомісяця з відповідача аліменти у розмірі 10 000,00 грн. Ухвалою від 04.12.2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, не заперечувала проти заочного розгляду справи . Відповідач у судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подавав. У зв`язку з повторною неявкою у судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.09.2011 року сторони у справі є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03.03.2014 у цивільній справі № 756/1157/14-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у сумі 1500,00 грн. щомісячно з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 21.01.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13.11.2018 у цивільній справі № 756/10080/18 збільшено розмір аліментів, які стягувались за рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03.03.2014, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 08.08.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з довідкою-розрахунком Подільського ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 44159939/2 від 10.11.2023 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] станом на 31.10.2023 становить 189 000,00 грн. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За приписами ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, що регулює сімейні правовідносини щодо утримання неповнолітніх дітей, враховуючи матеріальне становище сторін, прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, який становить 3196 грн, а також те, що розмір аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 3 000,00 грн. не забезпечує базові потреби дитини на харчування, одяг, навчання, відповідач працездатний, не надав доказів того, що не може працювати та отримувати відповідну заробітну плату, а також відомостей про наявність в нього на утриманні інших дітей чи непрацездатних дружини, батьків, з урахуванням закріплених ч. 9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності, розумності та обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 6 000,00 грн. щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням законної сили і до повноліття дитини. При цьому судом враховано, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами необхідність стягнення з відповідача щомісячно аліментів саме у розмірі 10 000 грн., оскільки на обох батьків покладено рівний обов`язок по утриманню дитини. Надані позивачем докази понесених витрат на лікування дитини у стоматолога та на відпочинок за кордоном відносяться до додаткових витрат, стягнення яких має вирішуватися в іншому судовому провадження з огляду на те, що позивачем вимога про стягнення з відповідача на її користь додаткових витрат на дитину не заявлялася. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial