Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виділ частки майна в натурі із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна, припинення права спільної часткової власності та визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що йому на праві приватної власності належить 1/2 частка домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Власником іншої частки даного домоволодіння являється [PERSON] . Вказує, що його частка домоволодіння складається з приміщень житлового будинку загальною площею 65,6 кв.м., житловою площею 40,1 кв.м., в тому числі: кухня з паливною (2-1) площею 13,5 кв.м., житлова кімната (2-2) площею 21,1 кв.м., житлова кімната (2-3) площею 9,2 кв.м., житлова кімната (2-4) площею 9,8 кв.м., прихожа (2-5) площею 9,7 кв.м., санвузол (2-6) площею 2,3 кв.м., господарські будівлі та споруди - хлів «Б-1», гараж «Д-1», погріб «д». Належний сторонам житловий будинок поділений на дві частини, кожна з яких утворює комплекс взаємопов?язаних приміщень, що використовуються для проживання однієї сім?ї. Частини будинку відокремлені стіною та мають окремі виходи з вулиці. Кожна із частин може бути виділена та функціонувати як самостійний об`єкт нерухомого майна. Земельна ділянка фактично поділена між сторонами з визначенням меж. Тому просить виділити належну йому частку домоволодіння в окремий об`єкт нерухомого майна, щоб мати можливість вільно володіти та користуватися належною йому часткою житлового будинку, зокрема, зареєструвати в будинку місце проживання членів його сім?ї, оформити субсидію, приватизувати земельну ділянку. Також просить визнати за ним право власності на дану нерухомість та припинити право спільної часткової власності. Представник позивача адвокат Віхерко Н.О. подала до суду заяву, якою підтримала позов за обставин на його обгрунтування та просила розглянути справу без участі сторони позивача. Відповідач також подав до суду заяву аналогічного змісту. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 05 грудня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані докази, суд прийшов до висновків про наступне. Між сторонами виникли правовідносини з приводу припинення права спільної часткової власності, які регулюються нормами Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що на підставі рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 21 червня 2023 року за позивачем визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] . Згідно з даними технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який виготовлений 02 жовтня 2023 року приватним підприємством «Проект БТІ» м. Старокостянтинів Хмельницької області, 1/2 частка домоволодіння [PERSON] складається з приміщень житлового будинку загальною площею 65,6 кв.м., житловою площею 40,1 кв.м., в тому числі: кухня з паливною (2-1) площею 13,5 кв.м., житлова кімната (2-2) площею 21,1 кв.м., житлова кімната (2-3) площею 9,2 кв.м., житлова кімната (2-4) площею 9,8 кв.м., прихожа (2-5) площею 9,7 кв.м., санвузол (2-6) площею 2,3 кв.м., господарські будівлі та споруди - хлів «Б-1», гараж «Д-1», погріб «д». [PERSON] у відповідності до договору дарування, посвідченого Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою Хмельницької області 16 червня 1988 року за р.№ 51, належить 1/2 частина домоволодіння по [ADDRESS] . Право власності зареєстроване Старокостянтинівським БТІ Хмельницької області 21 березня 1991 року в реєстрову книгу № 1771. Право власності на земельну ділянку відсутнє. Відповідно до висновку щодо технічної можливості виділу об?єкта нерухомого майна, виданого 04 листопада 2023 року за № 255 приватним підприємством «Проект БТІ» м. Старокостянтинова Хмельницької області, за технічними показниками заявлена позивачем 1/2 частина домоволодіння є відокремленим об?єктом, має окремі входи, комунікації та може бути виділений в окремий об?єкт нерухомого майна. Сторони погодились з таким висновком експерта. Клопотань про призначення експертизи для визначення варіантів поділу не заявляли. Згідно зі ст.356\~ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. З положень ч.ч. 2, 3\~ст. 367 ЦК України\~вбачається, що у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до ч. ч.1,3\~ст. 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Виділ часток (поділ) жилого будинку, який перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо) (постанова Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 601/180/16). Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна відповідно до ст. 364 ЦК України\~право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні\~статті 181\~ЦК України (постанова Верховного Суду від 16 квітня 2020 року у справі № 725/602/18). Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом №55 від 18 червня 2007 року Міністерства з питань житлово-комунального господарства України. Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Виходячи з положень статей\~183,\~367 ЦК України\~та роз`яснень, викладених в пунктах 6, 7\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок»\~зазначено, що виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. В пункті 8 Постанови №7 визначено, що різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Тому при відчуженні жилого будинку вони переходять до нового власника разом з будинком, якщо при укладенні договору про відчуження не було обумовлено їх знесення або перенос попереднім власником. Отже виділ часток (поділ) майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину майна із самостійним виходом або у разі, коли є технічна можливість переобладнання такого майна в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги про виділення в натурі частки зі спільної часткової власності та визнання права власності на домоволодіння слід задовольнити повністю, розподілити домоволодіння згідно запропонованого експертом варіанту поділу, який не порушуватиме прав сторін та враховує фактичне використання сторонами нерухомості. Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 9 ст. 141 ЦПК України якщо спір виник внаслідок неправомірних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Так як судова справа не пов?язана з протиправними діями відповідача, тому судовий збір покладається на позивача.

Outcome: approved