Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-24 00:00:00

У листопаді 2023 року позивач Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області звернулось до Носівського районного суду Чернігівської області з цією позовною заявою. Заявлені вимоги мотивовані тим, що [PERSON] перебував на обліку в управлінні та з 18 жовтня 2019 року отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону України\~\~ «Про\~\~ загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно з випискою МСЕК № 875459 інвалідність відповідачу встановлена до 01 січня 2022 року. Позивач зазначає, що з 01 листопада 2020 року, враховуючи п. 14-6 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», [PERSON] продовжено виплату пенсії по інвалідності на період дії карантину без результатів повторного огляду МСЕК.\~ На підставі наведеного, відповідачу було продовжено виплату пенсії по інвалідності з 01 січня 2022 року по 31 жовтня 2022 року, у період дії карантину, без результатів повторного огляду МСЕК. Відповідач у порушення вимог п. 3 ч. 2 ст. 16 наведеного Закону не повідомив в десятиденний термін про зміну даних, що вносяться до його персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку, зокрема, не звертався до Головного управління\~ про припинення виплати пенсії. Оскільки 29 грудня 2021 року Чернігівською травматологічною\~ міжрайонною спеціалізованою\~ експертною комісією [PERSON] інвалідом не визнаний (Довідка № 050704), томе пенсійну справу було приведено у відповідність\~ із законодавством, а по особовому рахунку\~ виникла\~\~ переплата\~\~\~ пенсії за період з 01 січня 2022 року по 31 жовтня 222 року, яка склала 22800 грн 00 коп. Позивачем вживались заходи\~ досудового врегулювання спору, зокрема, на адресу відповідача спрямовувався лист від 10 січня 2023 року № 2500-0403-8/2404, яким пропонувалось добровільно повернути переплату пенсії шляхом внесення коштів на рахунок Головного управління, однак на час подання позову кошти [PERSON] не внесені. Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області просило суд стягнути з [PERSON] \~ переплату пенсії в розмірі 22800 грн та понесені судові витрати в розмірі 2684 грн 00 коп. Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області Крупини А.О. від 15 грудня 2024 року було відкрито позовне провадження в даній цивільній справі,\~ ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 07 лютого 2024 року (а. с. 30). Ухвалою суду від 07 лютого 2024 року розгляд справи відкладено до 25 березня 2024 року. У судовезасіданняпредставникпозивача07 лютого 2024 року та повторно 25 березня 2024 року не з`явився, про день та час судового засідання повідомлений належним чином, у матеріалах справи наявні письмові клопотання від 05 лютого 2024 року та від 14 березня 2024 року\~ про розгляд справи без участі представника Головного управління, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. У судові засідання\~ відповідач [PERSON] \~ 07 лютого 2024 року та повторно 25 березня 2024 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, не скористався правом на подання відзиву, жодних заяв чи клопотань по справі не подав. Сторони у справі своїм правом на подання відзиву на позовну заяву та, відповідно, відповіді на відзив не скористались. Отже, позивач та відповідач у справі на власний розсуд розпорядилися своїми правами щодо предмета спору, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). Оскільки сторони в судове засідання не з`явились у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, суд робить нижченаведений висновок. Судом установлено, що15 листопада 2019 року медико-соціальною експертною комісією було проведено первинний огляд [PERSON] , під час якого йому встановлено\~ з 18 жовтня 2019 року до\~ 1 листопада 2020 року третю групу інвалідності, причина інвалідності: трудове каліцтво;\~ дата чергового переогляду 18 жовтня 2020 року, про що свідчить виписка\~ з акта огляду № 498922 від 15 листопада 2019 року (а. с. 23-24). 9 грудня 2020 року медико-соціальною експертною комісією було проведено огляд [PERSON] , під час якого йому встановлено з 1 листопада 2020 року третю групу інвалідності, дата чергового переогляду 9 грудня 2021 року (виписка\~ з акта огляду № 875459 від 9 грудня 2020 року) (а. с. 21-22). 29 грудня 2021 року\~ [PERSON] оглядався\~ в травматологічній МСЕК Обласного центру медико-соціальної експертизи Чернігівської обласної ради і за результатами не визнаний інвалідом, на що указує довідка про невизнання інвалідом (а. с. 25). З індивідуального перерахунку (номер [NUMBER] ) [PERSON] , протокол за період 1 листопада 2020 року-31 січня 2023 року,\~ проведеного Головним управлінням ПФУ у Чернігівській області, убачається, що станом на 31 жовтня 2022 року існує переплата по пенсії у розмірі 22800 грн (а. с. 5-6). Матеріали\~\~\~\~ справи\~\~\~\~\~ містять\~\~\~\~\~ лист\~\~\~\~\~ Головного\~\~\~ управління\~\~ від 10 січня 2023 року № 2500-0403-8/2404 на ім`я [PERSON] , яким йому пропонувалось добровільно повернути переплату пенсії у розмірі 22800 грн. За період з 01 січня 2022 року по 31 жовтня 2022 року\~ шляхом внесення коштів на\~ указаний\~ рахунок в установі банку та повідомлення, що в іншому випадку\~ буде вимушене звернутись до суду\~ для вирішення питання стягнення боргу. Разом з цим, доказів надсилання відповідачеві такого листа суду не надано (а. с. 4). Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке. Так, частиною 1 статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV, із змінами, (надалі за текстом\~ Закон 1058) визначено, що пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Особам з інвалідністю, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, пенсії по інвалідності призначаються довічно. Повторний огляд цих осіб з інвалідністю провадиться тільки за їх заявою (стаття 34 Закону 1058). У разі визнання особи, яка пройшла повторний огляд, здоровою пенсія виплачується до кінця місяця, по який встановлено інвалідність (абзац 3 ч. 1 статті 35 Закону 1058. 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням корона вірусної хвороби (COVID-19)» №540-ІХ, яким Розділ XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» було доповнено пунктом 14-6 наступного змісту: «у разі пропуску в період здійснення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, строку повторного огляду медико-соціальної експертизи особою з інвалідністю виплата пенсії по інвалідності не зупиняється до закінчення терміну дії зазначених заходів з подальшим проведенням перерахунку розміру виплаченої пенсії на підставі заяви та результаті переогляду особи з інвалідністю». Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 19 грудня 2020 року до 31 березня 2022 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211, від 20 травня 2020 року № 392, від 22 липня 2020 року № 641. Частиною 1 статті 50 Закону 1058\~ визначено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Таким чином, зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна. Вiдсутнiсть правової підстави це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто, вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а і тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Відповідно до приписів статті 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. При цьому, правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і, відповідно, тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Отже, законодавцем передбачено два винятки із даного правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Зазначене узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №174/404/16-ц (провадження №61-11601св18). Вирішуючи спір по суті, суд приймає до уваги той факт, що відповідачем жодним чином не заперечується те, що йому було відомо, що він безпосередньо оглядався у Обласному центрі медико-соціальної експертизи\~ Чернігівської обласної ради 29 грудня 2021 року та не\~ був визнаний\~ інвалідом, тобто не підтвердився статус особи з інвалідністю ІІІ групи, а тому нарахування йому пенсії\~ по інвалідності було неправомірним. Допускаючи недобросовісну поведінку, відповідач не повідомив про наявність указаних обставин орган Пенсійного фонду та продовжував отримувати пенсію по інвалідності, що і призвело до виникнення переплати\~ пенсії, починаючи з 01 січня 2022 року по 31 жовтня 2022 року, розмір якої відповідно до матеріалів справи становить 22800 грн 00 коп. Таким чином, суд указує про наявність підстав для висновку, що сплачені відповідачу кошти з 01 січня 2022 року по 31 жовтня 2022 року в рахунок оплати пенсії по інвалідності в розмірі 22800 грн 00 коп., необхідно вважати пенсією, яка виплачена надміру внаслідок зловживань з боку її отримувача [PERSON] . Відповідно до ч. 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При вирішенні даного спору по суті судом беруться до уваги висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №711/1509/17, від 21 червня 2018 року у справі №554/1809/17, від 31жотвня2018 року у справі №307/2100/16-ц, від 13 квітня 2020 року у справі №487/2596/17. За таких обставин суд уважає, що позовні вимоги про стягнення переплати пенсії підлягають задоволенню повністю. При вирішенні справи судом враховуються також положення ст. 81 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. Принцип змагальності згідно зі ст. 12 ЦПК України забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову сплачено 2684 грн. 00 коп. судового збору, що із врахуванням задоволення позову та положень ст. 141 ЦПК України є підставою для стягнення судового збору у вказаному розмірі із відповідача [PERSON] \~ на користь позивача. Докази на підтвердження звільнення відповідача від сплати судового збору суду не подані. На підставі наведеного,

Outcome: approved