Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-24 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача Позивач Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надану теплову енергію. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідачі є споживачами послуг з теплопостачання, які на підставі особового рахунку № [NUMBER] надаються їм за адресою: [ADDRESS] , у квартиру в якій вони зареєстровані та мешкають. Будинок, в якому знаходиться квартира відповідачів, є багатоквартирним, приєднаним до системи централізованого теплопостачання та обладнаний засобом обліку теплової енергії, який обліковує сумарну витрату теплової енергії на потреби централізованого опалення. Обов`язком споживачів житлово-комунальних послуг, до яких, в тому числі, належать послуги з постачання теплової енергії, незважаючи на те, є споживачі власниками квартири чи наймачами, є своєчасна оплата спожитих послуг, які надавалися відповідачу в опалювальних періодах з 01.10.2020 до 01.11.2023 відповідно до актів про підключення житлового будинку відповідача, до мереж теплопостачання за встановленими тарифами. Згідно п. 2 розпорядження голови облдержадміністрації, начальника обласної військової адміністрації від 27.09.2022 №444/5-22 «Про встановлення обласному комунальному підприємству «Донецьктеплокомуненерго» тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання», послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води для всіх категорій споживачів протягом воєнного часу в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, до всіх категорій споживачів ОКП «ДТКЕ» застосовуються тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з теплопостачання теплової енергії і постачання горячої води на рівні тарифів, що застосовувалися до цих споживачів станом на 24.02.2022 року, тобто згідно розпорядження від 29.07.2020 № 805/5-20. За період з 01.10.2020 до 01.11.2023 відповідачам за особовим рахунком № [NUMBER] відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затв. наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 та Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затв. постановою КМУ від 21.08.2019 № 830, було нараховано заборгованість, виниклу в цей період за несплату послуг з опалення місць загального користування, в розмірі 5114,76 грн. Оскільки в добровільному порядку вказана сума не сплачена, позивач просить суд стягнути її з відповідачів солідарно на свою користь в судовому порядку. Крім цього, в порядку ст. 625 ЦК України позивач просить суд стягнути з відповідачів на його користь інфляційні втрати в розмірі 136,90 грн, 3% річних в сумі 44,91 грн за період з 01.12.2020 до 01.02.2022, а також заборгованість за абонентське обслуговування в розмірі 923,17 грн за період з 01.10.2020 до 01.11.2023, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2457,40 грн. по 1228,70 грн з кожного. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Представник позивача до судового засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала суду клопотання про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягала, Від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким позовні вимоги не визнала, зазначивши, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем визначений з площі приміщення 44,30 м2, в той час як загальна площа приміщення її квартири складає 48,4 м2, житлова - 25,5 м2 , що свідчить про невірний розрахунок. Крім того, відповідно до постанови КМУ № 206 від 05.03.2022, до скасування в Україні військового стану заборонено нарахування та стягнення неустойки, інфляційних нарахувань, річних. Між нею і позивачем відсутні будь-які договорні відносини, жодних послуг від позивача вона не отримує, оскільки її квартира відключена від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП з 01.10.2008 на підставі акту. Прилади опалення у всіх допоміжних приміщеннях у всіх під`їздах відсутні, на горищах труби відсутні, тобто тепловтрати відсутні. Квартира бокова, опалює бокову стіну та стелю будинку, яка знаходиться під горищем. Просила у задоволенні позову відмовити. Згідно з відповіддю на відзив позивач зазначила, що порядок нарахувань за теплову енергію витрачену на загально будинкові потреби опалення, передбачений Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Постановою КМУ від 21.08.2019 № 830 «Про затвердження правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теалової енергії», «Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитиху будівлі комунальних послуг», затв. наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та жилого-комунального господарства України від 22.11.2018. При цьому представник позивача послалася на постанови Верховного Суду від 27.02.2019 по справі № 334/2789/15-ц, від 20.04.2016 по справі № 6-2951цс15 щодо правомірності нарахування оплати за відсутності письмового договору та на постанови Дніпровського апеляційного суду у справах № 226/1062/23 та № 226/1060/23. Відповідачем [PERSON] надані заперечення на відповідь на відзив на позов, в яких вона наполягала, що позивачем не наданий проєкт на будинок, яким було передбачено встановлення приладів опалення місць загального користування, і посилання позивача, що такі прилади опалення були демонтовані управителем будинку є голослівними. Згідно ж з актом обстеження, складеним ОСББ підтверджений факт відсутності у всіх підїдах будинку приладів опалення. Відповідач не виявляла бажання щодо отримання послуг від позивача, договір про це відсутній, розміщений невідомо де, тому не може бути договор приєднання. Відповідно до ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір повинна бути повною і безумовною, вона ж не сплачувала жодних сум за запропоновані послуги, тому не приймала даної пропозиції. Положення постанов КМУ № 206 від 05.03.2022, № 390 від 21.04.2023 мають місце, оскільки не оскаржувалися та не визнавалися нечинними. Інших клопотань в порядку ст. 222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. ІІІ. Процесуальні дії у справі 29.01.2024 ухвалою судді відкрите провадження у даній справі, яка розглядається у спрощеному позовному провадженні, призначено розгляд справи по суті об 11.40 год 26.02.2024, відповідачу запропоновано подати суду відзив на позовну заяву. Через надання [PERSON] відзиву на позов, розгляд справи відкладений на 25.03.2024. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що в квартирі за адресою: [ADDRESS] з 13.08.1988 до теперішнього часу зареєстровані [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а. с. 9). Згідно інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, квартира за адресою: [ADDRESS] станом на 12.04.2023 на праві власності належить [PERSON] в розмірі 1/3 частини, [PERSON] в розмірі 1/3 частини, [PERSON] в розмірі 1/3 частини (а. с. 10-11). Як вбачається з актів про підключення та відключення житлового будинку [ADDRESS] до системи централізованого опалення, у опалювальний період 2020-2023 років, даний будинок підключався та відключався до системи централізованого опалення у звичайному режимі (а. с. 26-27). Згідно з актом про відключення квартири від внутрішньо будинкових мереж ЦО та ГВП від 01.10.2008, квартира за адресою: [ADDRESS] , відключена від внутрішньобудинкових мереж ЦО шляхом видимого розриву зварюванням приєднань радіаторів, зварюванням стояків. Про незаконність від`єднання квартири від системи центрального опалення не йдеться, оскільки відповідачами надані відповідні технічні умови (а. с. 14, 74-89). Згідно з актом від 14.02.2024, комісією встановлено, що приміщення підвалу та горища будинку [ADDRESS] не містить обігріваючих приладів, труб, тепловтрати відсутні. Квартира [ADDRESS] є боковою, виходить на північну сторону, опалює бокову стіну та стелю будинку. Зазначена квартира відключена від внутрішньо будинкових мереж ЦЩ та ГВП будинку (а. с. 90). Відповідно до наданих позивачем письмових розрахунків, заборгованість за надану теплову енергію за адресою: [ADDRESS] за період з 01.10.2020 до 01.11.2023 складає 5114,76 грн, 3% річних, розраховані за період з 01.12.2020 до 01.02.2022, складають 44,91 грн, інфляційні втрати - 136,90 грн, заборгованість за абонентське обслуговування за період з 01.10.2020 до 01.11.2023 - 923,17 грн. (а. с. 15, 25). Як вбачається з розрахунків та матеріалів справи, заборгованість за теплову енергію складається з нарахувань відповідачам плати послуг централізованого опалення місць загального користування, які відповідачами не сплачувались. 23.08.2023 за заявою Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» Димитровським міським судом було видано судовий наказ про стягнення з відповідача вказаної заборгованості. Ухвалою суду від 08.09.2023 судовий наказ за заявою відповідача було скасовано (а. с. 13). V. Оцінка суду Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженими постановою КМУ від 21.07.2005 № 630, Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою КМУ від 21.08.2019 № 830, Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315, якою встановлено порядок визначення обсягів спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування. Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. За змістом ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний укласти договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом та оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Таким чином, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання місць загального користування, за умови отримання ним відповідних послуг, він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною. За змістом п. 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, споживачі, які відмовились від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Згідно п. 14 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315 (далі - Методика розподілу). З 25 січня 2019 року почала діяти Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315, якою встановлено порядок визначення та розподілу між споживачами обсягу спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень. Визначення обсягу теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, здійснюється відповідно до розділу III цієї Методики. Розподіл цього обсягу здійснюється серед споживачів за категоріями приміщень згідно з додатком 1 до цієї Методики пропорційно до їх загальних/опалюваних площ/об`ємів. Позивач зазначив, що будинок [ADDRESS] , в якому знаходиться квартира відповідачів, оснащений вузлом комерційного та розподільчого обліку, який враховує всю теплову енергію, витрачену на будівлю. Постачання теплової енергії забезпечується позивачем до вводу в житловий будинок, який знаходиться на балансі ПП «Домінант-Сервіс», який забезпечує належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території. Відсутність приладів опалення в окремому під`їзді багатоквартирного будинку не звільняє споживачів від сплати послуг, так як завдяки функціонуванню внутрішньобудинкової системи опалення за рахунок тепловиділень від ізольованих розподільчих трубопроводів, що розташовані в будинку, створюються сприятливі умови для нормальної роботи інших інженерних комунікацій, системи водопроводу та каналізації всього будинку з метою уникнення їх промерзання та руйнування самого будинку від різкої зміни температур. Факт оснащення будинку, в якому розташовується квартира відповідачів, приладом обліку теплової енергії, який знаходиться у справному стані і є комерційним, відповідачами не заперечувався. Доказів щодо не підтримання внутрішньобудинкової системи опалення житлового будинку в робочому стані або недотримання нормативної температури повітря місць загального користування та допоміжних приміщень, суду не надано. Отже, посилання відповідачів на відсутність приладів опалення в під`їзді будинку як на підставу неправомірності пред`явлення до відповідачів рахунків на оплату за опалення місць загального користування та їх неправильність є неспроможними. Таким чином, суд вважає, що в результаті несплати відповідачами послуг з опалення місць загального користування виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 5114,76 грн, яку необхідно стягнути з відповідачів в солідарному порядку на його користь. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ст. 543 ЦК України, в разі солідарного обов`язку відповідачів кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або у повному обсязі як від усіх відповідачів разом, так і від будь-кого з них окремо. Таким чином, з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку підлягає стягненню 3 % річних в сумі 44,91 грн, інфляційні збитки в сумі 136,90 грн за період з 01.12.2020 по 01.02.2022. Крім заборгованості за теплову енергію, 3% річних та втрат від інфляційних процесів, позивач просить суд стягнути з відповідачів і плату за абонентське обслуговування в розмірі 923,17 грн. Посилання відповідача у відзиві на постанову КМУ № 206 від 05.03.2022 як на підставу для відмови у стягненні 3% річних та інфляційних витрат не заслуговує на увагу, оскільки вказаною постановою це заборонено на період воєнного стану, а позивач просить стягнути вищевказані 3% річних та інфляційні витрати, нараховані на заборгованість, утворену до 01.02.2022, тобто до введення в дію воєнного стану, який був введений 24.02.2022 на свій території України. Статтею першою Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 визначено, що плата за абонентське обслуговування - це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку для відшкодування витрат виконавця, пов`язаних з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, а у випадках, визначених цим Законом, також і витрати на обслуговування приладів-розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирах (приміщеннях) багатоквартирного будинку. Такі витрати підлягають відшкодуванню за рахунок плати за абонентське обслуговування всіма співвласниками багатоквартирних будинків, незалежно від того, чи підключено їхні приміщення до систем теплопостачання виконавця комунальної послуги, оскільки відповідно до ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» співвласникам, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення, здійснюються нарахування за теплову енергію, витрачену на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, а також функціонування внутрішньобудинкової системи опалення. Розмір плати за абонентське обслуговування встановлено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами». Нарахування за абонентське обслуговування здійснюється щомісяця протягом року у фіксованому розмірі, виходячи із розрахунку 26 грн 42 коп. за місяць в період з 01.10.2020 року по вересень 2021 року, з 01.10.2021 розмір плати за абонентське обслуговування складає 33,74 грн (для споживачів, які мешкають в будинках, обладнаних вузлами обліку теплової енергії, та 23,04 грн для споживачів, будинки яких не обладнані лічильниками обліку теплової енергії, з 01.10.2022 плата за абонентське обслуговування становить 29,15 грн. за місяць. Оскільки з 01.10.2020 року до 01.11.2023 року плату за абонентське обслуговування відповідачі не здійснювали, з них на користь позивача також підлягає стягненню 923,17 грн. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані із витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Суд вважає, що витрати, пов`язані з отриманням відомостей з Державного реєстру речових прав в розмірі 35 грн, відносяться до витрат, пов`язаних з витребуванням доказів. Загальна сума судових витрат складає 2457,40 грн (судовий збір 2422,40 грн. + витрати, пов`язані з витребуванням доказів 35 грн). Таким чином, за змістом ст. 141 ЦПК України, на користь позивача з кожного відповідача підлягає стягненню судові витрати в сумі 1228,70 грн. На підставі, ст.ст. 11, 215, 253, 256, 267, 525, 625, 634 ЦК України, Законів України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженими постановою КМУ від 21.07.2005 № 630, Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою КМУ від 21.08.2019 № 830, постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами», Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315,

Outcome: approved