Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

Представник [PERSON] адвокат Шевчук І.В. звернувся до суду з позовом, в якому\~просить визнати виконавчий напис №95523, вчинений 20.11.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. таким, що не підлягаєвиконанню. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. У вересні 2023 року банківські рахунки [PERSON] були заблоковані. Звернувшись до банку, йому стало відомо, що стосовно нього відкрито виконавче провадження №65022637, у якому з нього стягується борг на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». Про існування вказаного виконавчого провадження [PERSON] не знав, оскільки не отримував жодних повідомлень. Вказує, що [PERSON] не визнає нарахований борг ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», оскільки не укладав з останніми жодних договорів. Крім того, жодних повідомлень від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» щодо наявності в нього заборгованості йому не надходило. З огляду на викладене, з метою захисту прав та інтересів [PERSON] до суду подано дану позовну заяву. Позивач в судове засідання не з`явився, однак його представник адвокат Шевчук І.В. подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному бсязі та просив їх задовольнити, а справу слухати за його та позивача відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заперечення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Заперечень щодо заявлених позовних вимог не надійшло. Треті особи в судове засідання не з`явивлись, про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що приватним нотаріусом\~Житомирського міського\~нотаріального округу\~Гораєм О.С.\~20.11.2020\~вчинено виконавчий\~напис,\~який зареєстровано\~в реєстрі\~за №95523,про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором №380541541 від 05.03.2019, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» у розмірі 18\~050 грн, на користь правонаступника останнього товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». Згідно з вказаним виконавчим написом, заборгованість за кредитним договором нарахована за період з 04.11.2020 до 04.11.2020 та складається з наступного: 5000 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 7850 грн прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 4000 грн строкова заборгованість за штрафними санкціями і пенями; 1200 грн плати за вчинення виконавчого напису. На підставі зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Олійником О.І. 01.04.2021 відкрито виконавче провадження №65022637. Надалі, 25.11.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Олійником О.І. винесено постанову про арешт коштів боржника [PERSON] . Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В. від 28.06.2023 винесено постанову про передачу виконавчого провадження №65022637, яке цього ж дня прийнято ним до свого провадження постановою про прийняття виконавчого провадження від 28.06.2023. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з п.п.2.1 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п.3.1 вказаної Глави нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 п.3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документів згідно з Переліком, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З урахування приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості по спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержанням нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Як вбачається з наданих суду документів нотаріальної справи, спірний виконавчий напис вчинено на підставі наступних документів: заяви про вчинення виконавчого напису від 19.11.2020; довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога»; виписки з особового рахунку [PERSON] за кредитним договором №380541541 про розмір заборгованості станом на 04.11.2020; договору №380541541 від 05.03.2019. Як вбачається з копії оскаржуваного виконавчого напису, при його вчиненні нотаріус посилається на п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 (далі - Постанова). Однак, вказана Постанова не відносить кредитний договір до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідні зміни до Постанови та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постановою Кабінету Міністрів України за №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», яку в свою чергу Київським апеляційним адміністративним судом постановою від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною, зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів. Таким чином до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п.2 Розділу. Пункт 1 зазначеного Переліку, в чинній на день вчинення виконавчого напису редакції, регламентує, що для одержання виконавчого напису нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, спірний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом 20.11.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 в редакції станом на час вчинення спірного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не може застосовуватися до кредитного договору, укладеного між позивачем та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога». За вказаного, приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 20.11.2020 застосував не чинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі. Зазначене свідчить про недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, що є безумовною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того як зазначалося вище, основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором та підтверджують безспірність вимоги. Також, ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених для нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Однак приватному нотаріусу не було надано жодних доказів на підтвердження отримання позивачем\~будь-яких претензій чи заяв, а також вимог про наявність заборгованості та погашення боргу від\~ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». Позивач не був проінформованийпро існування заборгованості та її розмір, чим був позбавлений права оскаржити вимогу в судовому порядку або виставити письмове заперечення банку чи нотаріусу. З огляду на викладене та враховуючи, що кредитна заборгованість позивача перед відповідачем не є безспірною, виконавчий напис був вчинений на договорі, який нотаріально не посвідчений, що є порушенням вимог ст.87 Закону України «Про нотаріат», Постанови КМУ №1172 від 29.06.1999, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, понесених позивачем, у розмірі 5000 грн 00 коп, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судові витрати розподіляються між сторонами в порядку ст.141 ЦПК України. Згідно зі ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат позивачем на правничу допомогу, пов`язаних з розглядом даної справи, представником позивача надано наступні документи: договір про надання правової допомоги від 18.10.2023 № 1/18/10/2023, додаток №2 до договору про надання правової допомоги від 18.10.2023 № 1/18/10/2023; акт прийняття-передачі наданих послуг від 27.10.2023, рахунок №218102023 та квитанцію від 24.10.2023 про сплату рахунку 218102023. Крім того, в матеріалах справи міститься ордер серії АА №1196432 від 27.10.2023 на представництво адвокатом Шевчуком І.В. інтересів [PERSON] . Відповідно до договору про надання правової допомоги від 18.10.2023 № 1/18/10/2023 та додатку №2 до цього договору сторони погодили порядок обчислення гонорару, порядок оплати послуг адвоката та її форму. За надання правової допомоги, встановлено фіксований гонорар в розмірі 5000 грн. З огляду на викладене, суд вважає, що матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат на правничу допомогу при розгляді справи про визнання виконавчого напису №95523, вчиненого 20.11.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. таким, що не підлягають виконанню. Дослідивши подані представником позивача докази та матеріали справи, суд вважає, що в даному випадку розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 5000 грн є співмірним зі складністю справи, з виконаною адвокатом роботою, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг, а тому такі витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 1073 грн 60 коп сплаченого ним судового збору за звернення до суду із позовною заявою, а також 536 грн 80 коп за подання заяви про забезпечення позову. Підстави скасування заходів забезпечення позову, викладені у ст.158 ЦПК України. Зокрема, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, тому вжиті ухвалою суду від 13.12.2023\~у провадженні\~№2-з/389/53/23\~(ЄУН\~389/2028/23)заходи забезпечення позову відповідно до положень ч.7 ст.158 ЦПК України продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили, підстави для їх скасування на даний час відсутні. На підставі викладеного, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст.18, 256, 257, 258, 261, 266, 267 ЦК України,

Outcome: approved