Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Хустської державної нотаріальної контори, про скасування заборони на відчуження нерухомого майна. Позовні вимоги вмотивовані тим, що у листопаді 2023 він звернувся до приватного нотаріуса щодо оформлення спадщини за померлою дружиною [PERSON] . Під час перевірки документів дізнався, що на будинок за адресою [ADDRESS] накладено обтяження у виді заборони, реєстраційний номер 3951907, зареєстроване 26.10.2006, реєстратор Хустська державна нотаріальна контора, підстава обтяження повідомлення б/н, 14.02.1991, Хустське відділення Ощадбанку. Також 31.10.2006 накладено обтяження у виді заборони, реєстраційний номер обтяження 3975397, реєстратор Хустська державна нотаріальна контора за повідомленням б/н від 18.03.1993 Хустського відділення Ощадбанку. Будь-яких боргових зобов`язань перед Ощадбанком він не має. Існування такої заборони порушує його права та перешкоджає розпорядитися майном. У своєму позові позивач просить суд:скасувати обтяження у виді заборони на нерухоме майно, а саме житловий будинок за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 3951907, зареєстроване26.10.2006 реєстратором Хустською державною нотаріальною конторою, на підставі повідомлення б/н, 14.02.1991, Хустського відділення Ощадбанку, та виключити таку заборону з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна;скасувати обтяження у виді заборони на нерухоме майно, а саме житловий будинок за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 3975397, зареєстроване 31.10.2006 реєстратором Хустською державною нотаріальною конторою, на підставі повідомлення б/н, 18.3.1991, Хустського відділення Ощадбанку, та виключити таку заборону з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. У відзиві на позов відповідач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» просить відмовити у задоволенні позову. Посилається на те, щоАТ «Ощадбанк» є неналежним відповідачем у справі так як проведення реєстраційних дій з нерухомим майном належить до компетенції державних реєстраторів. У 2006 році Ощадбанк не звертався до Хустської державної нотаріальної контори із заявами про реєстрацію обтяжень нерухомого майн. Станом на дату повідомлення від 14.02.1991 АТ «Державний ощадний банк України» ще не існував як юридична особа. У відповіді на відзив представник позивача [PERSON] просить задовольнити позов у повному обсязі. Вказує, що обтяження на будинок позивача накладено саме на підставі повідомлень Ощадбанку. Сам позивач жодних зобов`язань перед ощадбанком не має. Твердження Ощадбанк про те, що жодними діями чи бездіяльністю він не порушує права позивача є недоречними, оскільки банк всупереч ст. 74 ЗУ «Про нотаріат» не повідомив Хустську ДНК про погашення позики. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позов та просила його задовольнити. Вказує, позивач у листопаді 2023 року звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадщини. Під час перевірки документів з`ясувалося, що на будинок за адресою [ADDRESS] , накладено два обтяження за повідомленнями б/н Хустського відділення Ощадбанку. У Хустському відділенні Ощадбанк йому видали довідку про відсутність кредитних зобов`язань. Ощадбанк у відзиві вказує, що він є неналежним відповідачем. З цим твердженням не погоджується, бо обтяження накладені саме за повідомленням Ощадбанку. Щодо першого за датою обтяження, яке накладено до реєстрації юридичної особи Ощадбанк України,\~ то відповідачем у даній справі є також і Хустська ДНК, яка реєструвала обтяження. Щодо другого обтяження, то воно накладено за повідомленням від 1993 року, коли Ощадбанк України вже здійснював діяльність як юридична особа України, а отже він є належним відповідачем.\~ Звертає увагу на те, що Ощадбанк, у відповідності до ст. 74 ЗУ «Про нотаріат» не повідомляв нотаріуса про відсутність боргу, що дало б можливість нотаріусу самостійно зняти обтяження, і ці обтяження продовжуються існувати та порушувати права позивача. В судове засідання представник відповідача Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся через електронний кабінет. Окрім того у відзиві на позов міститься клопотання про розгляд справи у його відсутності. В судове засідання представник відповідача Хустської державної нотаріальної контори не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 зазначеного вище Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно п. п. 5.1. п. 5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцем майна [PERSON] є [PERSON] . Спадщина на яку видано свідоцтво складається з житлового будинку за адресою [ADDRESS] (а.с.6). На підставі указаного свідоцтва про право на спадщину [PERSON] зареєстрував за собою право власності на зазначений будинку (а.с.8). Згідно інформації, що міститься в Державному реєстрі речових правна нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта на вказане майно позивача [PERSON] накладено два обтяження у вигляді заборони відчуження об`єктів нерухомого майна:\~ 1) на підставі повідомлення Хустського відділення Ощадбанку номер б/н від 14.02.1991 року, зареєстроване Хустською державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером №3951907, дата реєстрації 26.10.2006; 2) на підставі повідомлення Хустського відділення Ощадбанку номер б/н від 18.03.1993 року, зареєстроване Хустською державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером №3975397, дата реєстрації 31.10.2006 (а.с.9). Відповідно до довідки АТ «Державний ощадний банк України» [PERSON] кредитів у ТВБВ №10006/0114 філії Закарпатське облуправління АТ «Ощадбанк» не має. Щодо доводів відзиву про те, що АТ «Ощадбанк» є неналежним відповідачем. Суд враховує, що Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» як юридична особа зареєстроване 31.12.1991 року, тобто до дати першого повідомлення 14.02.1991. Окрім того Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» не є правонаступником Ощадного банку СРСР, який існував на момент 29.08.1990 року,\~ і якогось іншого правонаступника прав та обов`язків Ощадного банку СРСР наразі не існує. Отже, на даний час юридичної особи, за повідомленням якої від 14.02.1991 була накладена заборона на відчуження нерухомого майна немає, а отже за цим повідомленням АТ «Ощадбанк» дійсно не може вважатися відповідачем. У той же час у даній справі зазначено у якості відповідача також і Хустську державну нотаріальну контору, і з огляду на відсутність юридичної особи в інтересах якої накладено обтяження за повідомленням від 14.02.1991, саме Хустська ДНК, як особа що вчиняла реєстраційну дію, може бути належним відповідачем. Відтак підстав відмовляти у позові у цій частині через неналежність відповідача суд не вбачає. Щодо другого обтяження, то таке накладено на підставі повідомлення від 18.03.1993, і на той момент АТ «Державний ощадний банк України» вже існував як юридична особа зареєстрована в Україні, а тому саме він є належним відповідачем за вимогою про скасування такого обтяження, позаяк це обтяження накладено в його інтересах. Узагальнюючи наведене, на думку суду у даному випадку позов пред`явлено до належних відповідачів: за повідомленням від 14.02.1991 до Хустської ДНК; за повідомленням від 18.03.1993 до АТ «Державний ощадний банк України». Тому підстав для відмови у задоволенні позову через неналежний склад сторін суд не вбачає. Далі суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема: припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення. За змістом правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 15.05.2013 у справі № 6-26 цс 13 вбачається, що вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Крім цього, у п. 2 постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 3 червня 2016 року № 5 роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). За частиною 2 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили. Згідно ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Оскільки, на даний час у позивача [PERSON] немає невиконаних майнових зобов`язань перед Хустським відділенням Ощадбанку, юридичної особи в інтересах якої накладено\~ обтяження за повідомленням від 14.02.1991 взагалі не існує, існування заборон на його нерухоме майно, є безпідставними та такими, що порушують охоронювані законом майнові права позивача, а тому встановлені обтяження підлягають припиненню. Ураховуючи наведене, а також те, що обтяження у вигляді заборони формально залишає право власності за позивачем, однак суттєво обмежує його право у розпорядженні таким, а відтак порушене право позивача на володіння та розпорядження своїм майном. Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе задовольнити позов.

Outcome: approved