Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-24 00:00:00

Короткий зміст вимог 12.02.2024 [PERSON] звернулася до суду із заявою про продовження обмежувального припису та просить продовжити дію обмежувального припису, виданого за рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.08.2023 № 946/5589/23 відносно [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на строк шість місяців, яким визначено наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше 50 метрів до місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] контактувати з [PERSON] через засоби зв`язку, особисто і через третіх осіб; заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею. Свої вимоги\~заявниця обґрунтовує\~тим,\~що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.08.2023 № 946/5589/23 видано обмежувальний припис стосовно [PERSON] строком на шість місяців. В період дії обмежувального припису [PERSON] систематично порушував його, а саме приходив до місця мешкання заявниці, користуючись тим, що вона в цей час на роботі і не має змоги викликати поліцію для фіксації порушення обмежувального припису. Водночас обмежувальний припис є дієвим інструментом для захисту від вчинення щодо неї домашнього насильства. Аргументи учасників справи В судове засіданні заявниця [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином. В судове\~засідання заінтересована\~особа [PERSON] \~не з`явився,\~про час\~та місце\~розгляду справи був повідомлений належним чином. Фактичні обставини справи, встановлені судом Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.08.2023 № 946/5589/23 видано обмежувальний припис відносно [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на строк шість місяців, яким визначено наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонено [PERSON] наближатися на відстань менше 50 метрів до місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонено [PERSON] контактувати з [PERSON] через засоби зв`язку, особисто і через третіх осіб; заборонено [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею. Встановлено строк дії обмежувального припису - шість місяців. Позиція суду У відповідності до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Стаття 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. У відповідності до частини третьої статті 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до ст. 350-7 ЦПК України, за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених\~Законом України\~"Про запобігання та протидію домашньому насильству" або\~Законом України\~"Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є\~Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Цей Закон\~визначає організаційно-правові\~засади запобігання\~та протидії\~домашньому насильству,\~основні напрями\~реалізації державної\~політики у\~сфері запобігання\~та протидії\~домашньому насильству,\~спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Відповідно до п. 3, 6, 8 ч. 1\~ст.\~1\~Закону України\~"Про\~запобігання та\~протидію домашньому\~насильству" (далі-Закон),\~домашнє насильство - діяння (дія або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Згідно з п. 2 ч. 1\~ст. 24 цього Закону,\~до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Частиною 2\~ст. 26 Закону передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до ч. 3\~ст. 26 Закону,\~рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п.\~9\~ч.\~1\~ст.\~1\~Закону визначено,\~що оцінка\~ризиків -\~це оцінювання\~вірогідності продовження\~чи повторного\~вчинення домашнього\~насильства,\~настання тяжких\~або особливо\~тяжких наслідків\~його вчинення,\~а також\~смерті постраждалої\~особи.\~Оцінка ризиків\~має проводитись за\~факторами небезпеки\~(ризиків)\~щодо вчинення\~домашнього насильства\~шляхом відібрання\~свідчень від\~постраждалої від\~такого насильства\~особи,\~з`ясування\~обставин конфлікту\~та виявлення\~чинників і\~умов,\~які створюють\~або можуть\~створювати небезпеку\~для цієї\~особи.\~Фактори небезпеки\~(ризику)\~щодо вчинення\~домашнього насильства\~мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. У постановах\~Верховного Суду\~від 05\~вересня 2019\~року у\~справі N\~756/3859/19\~(провадження\~N\~61-11564св19)\~та від\~20\~травня 2020\~року у справі N 673/1607/19 (провадження N 61-1432св20) зроблено висновок, що враховуючи положення\~Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству",\~обмежувальний припис\~за своєю\~суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у\~КУпАП та\~КК України),\~а є\~тимчасовим заходом,\~виконуючим захисну\~та запобіжну\~функцію і\~направленим на\~попередження вчинення\~насильства та\~забезпечення першочергової\~безпеки осіб,\~з огляду\~на наявність ризиків,\~передбачених вищезазначеним\~законом,\~до вирішення\~питання про\~кваліфікацію дій\~кривдника та\~прийняття стосовно\~нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі статтею 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Звертаючись до суду із заявою про продовження обмежувального припису, заявниця посилається на те, що у період дії обмежувального припису [PERSON] систематично порушував встановлені судом обмеження, приходив до місця мешкання заявниці, користуючись тим, що вона в цей час на роботі і не має змоги викликати поліцію для фіксації порушення обмежувального припису. Проте заявницею на надано жодних належних та допустимих доказів у підтвердження факту порушень [PERSON] визначених ухвалою суду від 07.08.2023 обмежень та наявності нових ризиків вчинення останнім домашнього насильства, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". З огляду на вищевикладене, суд вважає недоведеним факт продовження вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці та наявність реальних ризиків її життю та здоров`ю, тому дійшов висновку, що заява про продовження обмежувального припису не підлягає задоволенню. В силу ч. 3\~ст. 350-5 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи про продовження обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Outcome: dismissed