Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 04 серпня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області, про що складено відповідний актовий запис № 150. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що шлюбні відносини суттєво погіршилися, змінилося ставлення дружини до позивача, її стало цікавити лише його грошове забезпечення, почуття любові було втрачено. Позивач стверджує, що перебування у шлюбі суперечить його бажанню та інтересам. Ухвалою суду від 13 лютого 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 12 березня 2024 року. Ухвалою суду від 12 березня 2024 року розгляд справи відкладено на 26 березня 2024 року. Позивач у судове засідання не з`явився, до суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, у клопотанні вказав, що має тверде бажання розлучитися, строк для примирення просить не надавати. Відповідач у\~судове засідання\~не з`явилася, подала до суду заяву у якій вказала, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, справу просить розглядати за її відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, дійшов наступних висновків. 04 серпня 2011 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) зареєстрували шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області, складено відповідний актовий запис № 150, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 04 серпня 2011 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27 вересня 2011 року. Матеріали справи не містять доказів наявності спору між сторонами щодо того з ким із батьків буде проживати малолітня дитина та спору з приводу поділу спільного майна. У ч.1 ст.24 СК України зазначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 1, 4 ст.55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до частин 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Згідно з ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113\~СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановивши, що розлад подружніх стосунків сторін носить стійкий характер, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, відповідач позовні вимоги визнала, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Оскільки в даній справі має місце визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, згідно приписів ч.1 ст.142 ЦПК України, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Outcome: approved