Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , звернулися з позовом до АТ «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого безбалансового відділення №\~10007/0336 філії Запорізького обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа: Вільнянська державна нотаріальна контора Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування арешту майна. Позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що вони є співвласниками житлового будинку загальною площею 258 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] у таких частках: [PERSON] , [INFO] власник 49/100 частки будинку (приватна власність); [PERSON] , [INFO] власник 51/100 частки будинку (приватна власність). При зверненні до ЦНАПу для з`ясування питання щодо реєстрації членів своєї родини у будинку [ADDRESS] [PERSON] стало відомо, що будинок знаходиться під обтяженням, реєстраційний номер обтяження №9650474 від 23.03.2010р., тип обтяження заборона на нерухоме майно, підстава обтяження повідомлення, 7780388 від 22.06.1994р. Ощадний банк 3310 м. Вільнянськ Запорізької області, власник: [PERSON] ; додаткові дані: архівний номер: [NUMBER] , архівна дата: 29.05.2000р., дата виникнення: 23.06.1994р. №57354-313, внутр. №9А01393Е26F15630473B, коментарій: 55; Заявник Вільнянська державна нотаріальна контора Запорізької області, Код: 02884090, 70002, Запорізька обл., Вільнянський р-н, м. Вільнянськ, вул. Бочарова, буд. 6. Додатково позивачу було повідомлено, що обтяження було зареєстровано на підставі звернення АТ «Державний ощадбанк України» на батька позивача [PERSON] та чоловіка [PERSON] [PERSON] . Згідно з листами від 24.04.2023 №107.336/388 та довідки від 04.05.2023 №107.336/399 за [PERSON] будь-яке заставне майно не обліковується, в заставі будь-яке нерухоме майно за адресою [ADDRESS] не обліковується, боргів перед банком не має. З приводу скасування обтяження, власнику [PERSON] було рекомендовано звертатися до суду. Ухвалою суду від 29.01.2024 відкрито провадження у справі. 20.03.2024 до суду надійшла заява про вступ у справу як третьої особи та пояснення по суті спору представника відповідача на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача заперечує проти задоволення позову з огляду на те, що АТ «Ощадбанк» не входить до кола суб`єктів державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень та не може відповідати за внесення записів про обтяження на нерухоме майно. Позивачем не додано належних та достатніх доказів, які б вказували на вчинення саме АТ «Ощадбанк» дій, що привели до реєстрації обтяжень нерухомого майна. Представник відповідача просив суд розгляд справи проводити без участі представника АТ «Ощадбанк». Представник позивача надала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачів, позовні вимоги просить задовольнити повністю, позов підтримує. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку [ADDRESS] , форма власності: приватна, частка власності 49/100 належить [PERSON] , [INFO] на підставі договору дарування, реєстраційний номер 2443, від 29.12.2006, зареєстрований приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Тиханською С.Я., та 51/100 частка приватної власності належить [PERSON] , [INFO] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Вільнянської міськради Запорізької області від 25.02.2006. На вказаний\~житловий будинок\~накладено обтяження: реєстраційний номер обтяження №9650474 від 23.03.2010р., тип обтяження заборона на нерухоме майно, підстава обтяження повідомлення, 7780388 від 22.06.1994р. Ощадний банк 3310 м. Вільнянськ Запорізької області, власник: [PERSON] ; додаткові дані: архівний номер: [NUMBER] , архівна дата: 29.05.2000р., дата виникнення: 23.06.1994р. №57354-313, внутр. №9А01393Е26F15630473B, коментарій: 55; Заявник Вільнянська державна нотаріальна контора Запорізької області, Код: 02884090, 70002, Запорізька обл.., Вільнянський р-н, м. Вільнянськ, вул.. Бочарова, буд. 6. На виконання ухвали суду Вільнянською державною нотаріальною конторою Запорізької області надано копію заборони від 22.07.1994 державного нотаріуса Вільнянської державної нотаріальної контори про накладення заборони на будинок, розташований в [ADDRESS] , до повного погашення позички. Заборона зареєстрована в реєстрі за № 143 від 08.10.1991. Заборона видана на підставі повідомлення про видачу позики [PERSON] Вільнянським ОСБ №\~3310 у розмірі 6800000 строком на 10 років на будівництво житлового будинку на ділянці, відведеній по [ADDRESS] . Згідно з відповіддю керуючого ТВБВ № 10007/0336 філії ЗОУ АТ «Ощадбанк» від 24.04.2023 за вих. №107.336/388 [PERSON] , [INFO] , [NUMBER] як боржник в реєстрі проблемних кредитів фізичних осіб-філії Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» не обліковується. Згідно з відповіддю керуючого ТВБВ № 10007/0336 від 04.05.2023 за вих. №107.336/399 на обліках сектору східного регіону відділу оцінки застави регіональних управлінь (Запорізьке ОУ) за [PERSON] , [INFO] , ІПН №\~ [NUMBER] будь-яке заставне майно не обліковується; в заставі будь-яке нерухоме майна за адресою [ADDRESS] не обліковується. Відповідно до пояснень по суті спору представника відповідача на позовну заяву від 20.03.2024 інформація, що є в базах даних, які знаходяться у веденні підрозділів центрального апарату АТ «Ощадбанк» за [PERSON] , [INFO] , ІПН № [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , ІПН № [NUMBER] відсутня кредиторська заборгованість перед АТ «Ощадбанк» У Постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03.06.2016 року, зазначено, що відповідачами в справі про зняття арешту з майна є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 ЗУ від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції ЗУ від 04 листопада 2010 року № 2677-VI). Отже, у справах про зняття арешту з майна належним відповідачем є не тільки боржник, а також особа, в інтересах якої накладено арешт, тобто стягувач. Відповідно до ч. 2 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено правовий висновок про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом. З матеріалів справи вбачається, що позивачем 1 та позивачем 2 в позовній заяві у якості відповідача зазначено АТ «Державний Ощадний банк України», як особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Таким чином, суд дійшов висновку, що АТ «Державний Ощадний банк України» є належним відповідачем у справі, оскільки саме таке акціонерне товариство було стороною позики, виданої 22.06.1994 за реєстраційним №7780388, що стало підставою для обтяження належного позивачам житлового будинку. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та ст. 321 ЦК України, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно приписів ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Доводи відповідача, викладені у відзиві, про те, що Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» є неналежним відповідачем не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 17.07.1987 року № 821 «Про вдосконалення системи банків в країні і посилання їх впливу на підвищення ефективності економіки» реорганізовано діючі та утворено нові спеціалізовані банки, які створили систему банків у такому складі: Державний банк СРСР (Держбанк СРСР), Банк зовнішньоекономічної діяльності СРСР (Зовнішекономбанк СРСР), Промислово- будівельний банк СРСР (Промбудбанк СРСР), Агропромисловий банк СРСР (Агропромбанк СРСР), Банк Житлово-комунального господарства і соціального розвитку СРСР (Житлосоцбанк СРСР), Банк трудових заощаджень і кредитування населення СРСР (Ощадний банк СРСР). Пунктом 8 зазначеної Постанови передбачено створення банками СРСР в союзних республіках відповідних республіканських банків з прямим підпорядкуванням банкам СРСР. Відповідно до ст. 22 Закону СРСР №1305-1 від 06.03.1990р. "Про власність в СРСР" у власності союзної республіки (тобто, Української РСР) перебувають майно органів влади і управління союзної республіки, культурні та історичні цінності народів союзної республіки, кошти республіканського бюджету, республіканські банки, республіканські страхові, резервні та інші фонди, а також підприємства і народногосподарські комплекси, вищі навчальні заклади республіканського значення, об`єкти соціально-культурної сфери та інше майно, що забезпечує суверенітет, господарську самостійність республіки, її економічний і соціальний розвиток. З часу прийняття Українською РСР Закону України "Про власність" № 885-ХІІ, тобто з 26 березня 1991 року, у статті 34 такого Закону було визначено об`єкти права загальнодержавної (республіканської) власності. Згідно зі ст. 34 Закону України "Про власність" загальнодержавну (республіканську) власність складають: земля, майно, що забезпечує діяльність Верховної Ради України та утворюваних нею державних органів; майно Збройних Сил, органів державної безпеки, внутрішніх військ і Державної прикордонної служби України; оборонні об`єкти; єдина енергетична система; системи транспорту загального користування, зв`язку та інформації, що мають загальнодержавне (республіканське) значення; кошти республіканського бюджету; республіканський національний банк, інші державні республіканські банки та їх установи і створювані ними кредитні ресурси; республіканські резервні, страхові та інші фонди; майно вищих і середніх спеціальних навчальних закладів; майно державних підприємств; об`єкти соціально-культурної сфери або інше майно, що становить матеріальну основу суверенітету України і забезпечує її економічний та соціальний розвиток. Відповідно до пункту 2 Постанови Верховної Ради України від 20.03.1991р. "Про порядок введення в дію Закону України "Про банки і банківську діяльність" було оголошено власністю України Український Республіканський банк Держбанку СРСР, Український Республіканський банк державного комерційного промислово-будівельного банку "Укрпромбудбанк", Український Республіканський Банк Ощадного банку СРСР, Український республіканський банк Зовнішекономбанку СРСР з їх мережею, обчислювальним центрами, усіма активами, пасивами. Наказом Українського Республіканського банку від 02.01.1992 року за №2-К у відповідності з Статутом, зареєстрованим Національним банком України 31.12.1991 року за №4, Український Республіканський банк Ощадного банку СРСР, з підзвітною йому інфраструктурою установ та організацій, перетворено в Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України (Ощадбанк України). Із статуту Державного спеціалізованого комерційного Ощадного банку України, зареєстрованого НБУ 31 грудня 1991 року відомо, що Державний спеціалізований комерційний Ощадбанк України (Ощадбанк України), створений відповідно до Закону України від 20 березня 1991 року «Про банки та банківську діяльність» і входить в банківську систему України. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.1999 року за № 876 "Про деякі питання управління Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України" на виконання розпорядження Президента України від 20.05.1999 року №106 та з метою удосконалення структури і організації управління Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України, створення умов для більш ефективної реалізації державою прав власника вирішено перетворити Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України (Ощадбанк України) у відкрите акціонерне товариство „Державний ощадний банк України". Установлено, що Банк є правонаступником прав і обов`язків Ощадбанку. 02 червня 2011 року внесено зміни до Статуту Банку, якими слово «відкрите» змінено на «публічне». Постановою КМУ від 5 червня 2019 р. № 568 «Питання акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"» затверджено статут такого банку, згідно якого цей банк є правонаступником всіх прав та обов`язків Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України, зареєстрованого Національним банком 31 грудня 1991 р. за № 4. З вищенаведеного слідує, що як з моменту створення системи Ощадбанків, так і до сьогоднішнього часу, такі відносяться до державних банків, а відповідач є правонаступником відповідного банку України, в інтересах якого накладено заборону. З врахуванням того, що документальне підтвердження виникнення та підстави обтяження майна позивача відсутнє, а позивачі позбавлені можливості в позасудовому порядку зняти обтяження з належного їм на праві власності майна, що порушує їх право як власників на вільне та безперешкодне розпорядження майном, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved