Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість по кредитному договору б/н від 19.09.2019 в загальній сумі 96 564,53 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що в порушення умов кредитного договору укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] , відповідач відмовляється виконувати свої зобов`язання з повернення боргу в строк та на умовах, встановлених сторонами в кредитному договорі. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10.07.2023 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримав та просив суд розглядати справу без його участі. Представник відповідача адвокат Зайцев В.В. в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся своєчасно та належним чином, в особі представника адвоката Зайцева В.В. надав суду відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі. Зазначив, що кредитний договір у вигляді підписаної заяви № б/н від 19.09.2019 та паспорт споживчого кредиту не містять інформації про те, що на період дії кредитного договору застосовується або може застосовуватись річна процентна ставка 36%, процентна ставка 1,7% та процентна ставка при порушенні умов кредитування 3%. Наявна в матеріалах справи анкета-заявка про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку також не містить такої інформації. Надані позивачем витяг з «Тарифів Банку» та витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг» не підписані відповідачем, а тому вони не є частиною кредитного договору і позивач не може посилатись в обґрунтування своїх вимог на зазначені документи. Таким чином, посилання позивача на витяг з «Тарифів Банку» та витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг» в обґрунтування позову в частині нарахування заборгованості по відсоткам за користування кредитом є незаконним. Отже, стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 16 184,53 є неправомірним. Крім того, наданий позивачем разом із позовною заявою «Розрахунок заборгованості за договором № б/н від 19.09.2019 станом на 30.04.2023» відповідно до законодавчих актів (Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні, Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку № 88, Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні № 103, Положення про порядок регулювання діяльності банківських груп № 254, Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України № 566), по формі та змісту, не є первинним бухгалтерським документом або регістром аналітичного обліку. Відповідно цей "розрахунок заборгованості" не може бути доказом про отримання кредитних коштів [PERSON] та доказом погашення кредитних коштів, так як зазначені в ньому "цифрові" дані не підтверджені видатковими та прибутковими первинними бухгалтерськими документами. Позивачем не було додано до позовної заяви первинних документів за кредитним договором № б/н від 19.09.2019, які свідчать про виконання кредитного договору в частині видачі грошових коштів та їх повернення, сплати позичальником коштів згідно наданим розрахункам заборгованості. Документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення є найголовнішими при розгляді справи, та мають покладатися в основу прийнятого судом рішення. Враховуючи те, що в матеріалах справи такі документи відсутні, можна дійти висновку про необґрунтованість задоволення позовних вимог. Представником позивача [PERSON] надано відповідь на відзив, в якому вона просила позовні вимоги банку задовольнити в повному обсязі. Зазначила, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, йому було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, що засвідчується власним підписом в Заявці про приєднання. Відповідачу [PERSON] було відкрито картковий рахунок, ключем до якого є пластикова картка, яка була отримана відповідачем. Сторонами при укладанні договору були обговорені усі істотні умови. Банк надав суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт і що він користувався грошима. Крім того, відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про його обізнаність щодо умов кредитування та визнання своїх зобов`язань за договором. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до анкети-заяви відповідача б/н від 19.09.2019 року, між відповідачем та ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є позивач АТ КБ «Приватбанк», укладено кредитний договір. Крім того, 19.09.2019 року відповідачем також була підписана довідка про умови кредитування з використанням преміальної картки «Platinum». В цій же довідці відповідач власним підписом підтвердив, що «З інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданого виходячи із обраних мною умов кредитування, ознайомлений». Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, та надано відповідачу у користування кредитну картку, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вказаний кредитний договір було укладено між сторонами шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та довідки про умови кредитування з використанням преміальної картки «Platinum». Відповідач отримав платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації, в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлені в заяві та умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Згідно з умовами вказаного договору позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та строки, визначені тарифами та щомісячно сплачувати проценти за користуванням кредитом. Свої зобов`язання позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти, про що свідчить підпис відповідача у заяві. За правилами передбаченими ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Стаття 629 ЦК України регламентує, що договір є обов`язковим для виконання сторонами Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконує. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором № б/н від 19.09.2019 року станом на 30.04.2023 року становить 96 564,53 грн. та складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 80 380,00 грн., заборгованість за простроченими відсотками 16 184,53 грн. Виходячи з системного аналізу зазначених вище норм, а також матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку між банком та [PERSON] 19.09.2019 року укладено кредитний договір, позивач умови кредитного договору виконав належним чином, надавши відповідачеві кредит. Однак, відповідач [PERSON] належним чином свої зобов`язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 30.04.2023 року склалась заборгованість у розмірі 96 564,53 грн. Представник відповідача адвокат Зайцев В.В. не визнаючи позов стверджує, що надані позивачем витяг з «Тарифів Банку» та витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг» не підписані відповідачем, а тому вони не є частиною кредитного договору. Крім того, наданий позивачем разом із позовною заявою «Розрахунок заборгованості за договором № б/н від 19.09.2019 станом на 30.04.2023» відповідно до законодавчих актів по формі та змісту, не є первинним бухгалтерським документом або регістром аналітичного обліку і не може бути доказом про отримання та погашення кредитних коштів [PERSON] , так як зазначені в ньому "цифрові" дані не підтверджені видатковими та прибутковими первинними бухгалтерськими документами. Стаття 12 Цивільно-процесуального кодексу України встановлює, зокрема: цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представником відповідача адвокатом Зайцевим В.В. не надано жодного аргументованого доводу із долученням відповідних доказів на підтвердження своїх доводів. Проте позивачем з наданням відповідних належних і допустимих доказів доведено, що відповідач [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, йому було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, що засвідчується власним підписом в Заявці про приєднання. Підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку Договорі банківського обслуговування в цілому. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів вбачається, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт і він активно користувався кредитним рахунком. Крім того, банківська виписка по рахунку має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №578/5 від 12.04.2012 року. За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, а тому позовні вимоги позивача про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 19.09.2019 рокуу розмірі 96 564,53 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати по справі судом визначаються відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та підлягають стягненню з відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача, документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved