Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Естінко Тетяна Емілівна, звернулася в суд із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа: Орган опіки та піклування Королівської селищної ради Берегівського району Закарпатської області. Позовні вимоги мотивує тим, що 13 листопада 1999 року сторони уклали шлюб. У шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 18.10.2021 року шлюб між стронами розірвано. Відповідач, як батько малолітньої [PERSON] не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дочки, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. Фактично відповідач не спілкується з дитиною, що є необхідним для її нормального самоусвідомлення; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього звіту; не створює умов для отримання нею освіти, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Проохорону дитинства» - створились умови, які шкодять інтересам дитини. З листопада 2022р. [PERSON] , після чергового звернення позивачкою до поліції по факту вчинення домашнього насилля, покинув місце реєстрації і з того часу жодного разу до дітей не приходив, не телефонував. На підставі вищенаведеного позивач просить позбавити батьківських прав відповідача щодо доньки. Позивач та її представник у судове засідання не з"явилися, представник подала заяву у якій позовні вимоги підтримала та просила такі задоволити з підстав наведених у позові, а справу розглянути у їх відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Розгляд справи проведено в порядку визначеному ст.ст. 280, 281 ЦПК України з ухваленням заочного рішення. Представник третьої особи в судове засідання не з"явилася, подав заяву про розгляд справ у його відсутності. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В судовому засіданні встановлено, що 13 листопада1999 року сторони уклали шлюб (а.с.9-10). У шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.8). 18.10.2021 року між сторонами шлюб розірвано, що підтверджується рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області по справі за №299/2759/21 (а.с.9-10). Відповідач тривалий час, свідомо не піклується про дочку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дочки, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. Фактично відповідач не спілкується з донькою, що є необхідним для її нормального самоусвідомлення; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього звіту; не створює умов для отримання нею освіти, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Проохорону дитинства» - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Обставини не прийняття участі батька у вихованні та розвитку дитини підтверджуються довідкою від 15.11.2023 року, № 01-24.1/127 виданою Королівським закладом загальної середньої освіти I-III ступенів №1 Королівської селищної ради Закарпатської області (а.с.7). - довідкою від 21.11.2023року № 19 (а.с.6). Разом з тим суд також бере до уваги письмове пояснення [PERSON] про те, що її батько [PERSON] самоусунувся від її виховання та утримання (а.с.20). За таких обставин, з метою захисту прав та законних інтересів малолітньої дитини є всі підстави позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , з підстав встановлених законом, оскільки цього вимагають інтереси малолітніх. Вирішення питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] дасть можливість забезпечити право дитини на належне виховання. Так, відповідно висновку органу опіки та піклування Королівської селищної ради від року є доцільним позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав, оскільки досліджені докази свідчать про свідоме та тривале невиконання відповідачем як батьком обов`язків щодо виховання свої дочки [PERSON] , [INFO] (а.с.38-39). В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідач на протязі тривалого часу свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками та ухиляється від їх виконання по відношенню до своєї дитини, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про задоволення позову. Сукупність досліджених доказів, їх оцінка переконують суд, що не дивлячись на ту обставину, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, яка може бути застосована до батьків, виходячи в першу чергу із інтересів самих дітей суд вважає, що позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав відповідача підлягають задоволеню. Судові витрати на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК Україні суд покладає на відповідача.

Outcome: approved