Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

Позивач 31.07.2024 року звернулася до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. [INFO] померла її тітка [PERSON] . Все життя вона була самотня, а ні чоловіка, а ні дітей не мала. Вона після свого розлучення у 2007 році, враховуючи вік тітки та стан її здоров`я, періодично здійснювача за нею догляд, купувала ліки, харчі, допомагала по господарству. На початку 2014 року [PERSON] в котрий раз сильно захворіла, і запропонувала їй переїхати до неї та жити разом, аби її допомога для неї була б на постійній основі. Весною 2014 року вона переїхала до неї на квартиру по [ADDRESS] . З цього часу вони почали вести спільне господарство, на позивачці були основні завдання, прибирання в квартирі, приготування їжі, за розкладом дати їй ліки, вивести на прогулянку. Оскільки [PERSON] не здійснювала самостійно ніяких фінансових витрат, всю свою пенсію вона віддавала їй. Вони разом вирішували питання, щодо ремонту в квартирі, підбирали шпалери до вітальні, кухні та коридору. Разом планували та святкували свята. Останні роки, після перенесеного короновірусу [PERSON] була на повному її забезпеченні, вона піклувалася та доглядала за нею, як донька, яка може доглядати свою матір. Возила її до лікарні, контролювала проходження лікарів та здавання необхідних аналізів. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] . З приводу оформлення спадщини вона зверталась за роз`ясненнями до юристів. Їй повідомили, що оскільки вона проживала разом з тіткою до дня її смерті та ніхто її права на спадщину оспорювати не буде, вона зможе звернутись до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про спадщину будь-коли, оскільки прийняла спадщину фактично. Крім того, з початку повномасштабної війни росії проти України вона була у розпачі та взагалі не розуміла, що їй робити, Указом Президента України від 24.04.2022 року №64/2022 (зі змінами) на території України був запроваджений військовий стан, мешканці виїжджали з міста, нотаріуси не працювали, в новинах писали про продовження термінів для прийняття спадщини. 14 липня 2023 року вона звернулась до приватного нотаріуса Апалькова Є.В. із заявою стосовно видачі свідоцтва про право на спадщину, але отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії оскільки не надала документи, що підтверджують родинний зв`язок між нею та покійною [PERSON] . Нажаль надати документи які б підтвердили родинний зв`язок між нею та [PERSON] вона не може, документів не збереглося. В них дуже велика родина, її рідна бабуся та матір [PERSON] були рідними сестрами. Окрім них у її прадіда та прабаби було ще п`ятеро дітей. Після смерті [PERSON] спадкоємців першої черги за законом немає, батьки її тітки померли до відкриття спадщини, дітей та чоловіка вона не мала. Позивач вважає себе спадкоємцем четвертої черги, оскільки з 2014 року, тобто 7 років проживала із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю, як дочка з матір`ю, мала з нею спільний побут, спільний бюджет, взаємні права та обов`язки один до одного. У зв`язку з викладеним, позивачка змушена звернутися до суду та просить визнати поважним пропущений строк для прийняття спадщини, встановити факт проживання однією сім`єю з [PERSON] на день її смерті та визнати за нею право власності на спадкове майно. Ухвалою суду від 30.10.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та по справі призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 26.03.2024 року закрито підготовче провадження по даній справі, призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, її інтереси представляв адвокат Люборець С.С. який підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позові. Представник відповідача у судове засідання не з`явився. 25.03.2024 року від [PERSON] представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі представника та прийняття рішення згідно чинного законодавства. Свідок [PERSON] допитана у судовому засіданні зазначила про те, що вона була сімейним лікарем померлої [PERSON] , а також позивачки. Вона дуже добре знала померлу, яка довго хворіла, вона неодноразово була у неї вдома та часто бачила там позивачку. [PERSON] часто приводила на прийом [PERSON] . Вони спільно проживали та мали дуже добрі відносини, адже померла сім`ї не мала, а [PERSON] їй цю сім`ю замінила, допомагала та доглядала за нею. Свідок\~ [PERSON] допитана у судовому засіданні повідомила про те, що є двоюрідною сестрою померлої [PERSON] та матір`ю позивачки. Померла ніколи не виходила заміж та завжди була самотня. Вона дуже любила свою племінницю з малечку, вони завжди всі свята проводили разом. Десь з 2014 року вони почали мешкати разом та вести спільне господарство, через те, що померла стала почуватися погано, в неї був діабет та хворі нирки. Зазначила, що вони завжди були дуже дружні. Похованням померлої займалась [PERSON] . Свідок [PERSON] допитаний у судовому засіданні повідомив про те, що є рідним братом [PERSON] . Останні роки [PERSON] та [PERSON] проживали разом. [PERSON] допомогала їй по домогосподарству, готувала їжу та доглядала за нею. Чоловіка та власних дітей померла не мала. Заслухавши представника позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис 2604 (а.с.7). За час життя останній на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 31.10.1994 року Комітетом комунальної власності у [ADDRESS] , належала квартира за адресою [ADDRESS] (а.с.10). 14.07.2023 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою нотаріуса від 14.07.2023 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нею пропущений строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , а також відсутні документи, що підтверджують родинний зв`язок. (а.с.39,47). Згідно акту №58 від 29.06.2023 року виданою керівником ОСББ «Нікополь-3» [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , не зареєстрована, але проживає за адресою: [ADDRESS] з травня 2014 року по теперішній час (а.с.16). Місцем проживання фізичної особи згідно ч.1\~ст.29 ЦК України\~є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно ч. 3\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі\~ст. 3 СК України сім`ю\~складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Пунктом 6\~Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99\~встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Статтею 76 ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі показань свідків, письмових доказів, речових доказів, електронних доказів, висновків експертів. Згідно зі\~статтею 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. За правилами статей\~12,\~81 ЦПК України\~обов`язок доведення обставин, на які посилаються сторони, покладається на кожну із сторін. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Суд врахував, що показаннями свідків, які є сімейним лікарем померлої [PERSON] , мати та брат позивачки [PERSON] , що позивач\~\~з 2014 року постійно проживала у квартирі за адресою: [ADDRESS] разом із [PERSON] . Із вказаних показів встановлено й те, що вони проживали однією сім`єю як родина та вели спільне господарство, мали доброзичливі стосунки. Підстав ставити під сумнів показання свідків, у суду не має, ці показання є переконливими та логічними. Крім того судом встановлено, що після смерті [PERSON] позивач [PERSON] повністю взяла на себе обов`язки по її похованню та організацію поминального обіду. Крім того, на ім`я позивача КП «Ритуальна служба» видала Свідоцтво про поховання № [NUMBER] та нею було підписано та оплачено договір-замовлення на організацію та проведення поховання, оплачено придбання необхідних атрибутів похоронного процесу. Викладені вище обставини, підтверджуються залученими до матеріалів справи додатками наданими КП «Ритуальна служба», чеками, світлинами, привітаннями від [PERSON] та поясненнями свідків (а.с. 65-68, 69-74, а.с.102-105). Відповідно до пункту 21 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другоїстатті 3 СК Українипро те, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Зазначений пятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сімєю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сімєю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сімї, тощо. Таким чином, суд приходить до висновку, що доказами дослідженими в судовому засіданні, підтверджується факт спільного проживання померлої [PERSON] та позивача [PERSON] однією сім`єю, з 2014 року за адресою: [ADDRESS] , вони були пов`язані спільним побутом і мали взаємні права та обов`язки. Щодо визнання права власності на житло в порядку спадкування за законом суд прийшов до наступного висновку. Згідно копії спадкової справи №197/2023, заведеної після померлої [PERSON] , спадкова справа була заведена на підставі заяви [PERSON] від 14.07.2023 року. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.07.2023 року, приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Апальковим Є.В., [PERSON] , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] у зв`язку із пропущення строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , а також відсутню документів, що підтверджують родинний зв`язок. У встановлений законом строк позивач не зверталася до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини з поважних причин, через невірно отриману консультацію юристів, а також початок повномасштабної війни росії проти України, через що вона була у розпачі та взагалі не розуміла, що їй робити. На підставі викладеного, суд вважає, що позивач пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини дійсно з поважних причин. Статтею 1216 ЦК України\~передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог\~статті 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у\~статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно зі\~ст. 1264 ЦК України\~у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, для одержання права на спадкування у зазначених осіб необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім`єю; 2) на час відкриття спадщини має пройти принаймні п`ять років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім`єю. Ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Згідно з позицією Верховного Суду України, викладеною в абз. 2 п. 2\~Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» за № 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до п.21\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справа про спадкування»\~- при вирішення спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої\~статті 3 СК\~(2947-14) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Пунктом 6\~Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99\~встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. У судовому засіданні встановлено та доведено, факт спільного проживання позивача разом із померлою, ведення ними спільного господарства, наявність спільних витрат на своє утримання та утримання квартири, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, та його ремонту. Таким чином, позивачем [PERSON] надано достатньо доказів на підтвердження того, що вона та [PERSON] проживали однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки в розумі\~статті 3 СК України, що дало можливість зробити висновок, що вони дійсно проживали однією сім`єю на протязі останніх п`яти років до її смерті і були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Відтак, враховуючи зазначені обставини, позивач має законні підстави для визнання за нею права власності на спадкове майно, а саме на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] з [PERSON] не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, та, як наслідок, визнання за позивачем права на спадкування як спадкоємця четвертої черги після смерті [PERSON] .

Outcome: approved