Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-21 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»\~(далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 21 вересня 2016 року Акціонерне товариство «Ідея Банк» (далі - первісний кредитор АТ «Ідея Банк») і [PERSON] уклали угоду № С01.201.74906 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, а 26 березня 2018 року кредитний договір № Р25.00202.003799923, право вимоги за якими на підставі договору факторингу від 07 липня 2023 року перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Вказуючи, що у зв`язку з невиконанням відповідачем належним чином умов кредитних договорів у нього виникла заборгованість в розмірі 241\~593.74 гривні, позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати. Суддя своєю ухвалою від 04 березня 2024 року відкрила провадження у справі та постановила розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, до позовної заяви додав клопотання, в якому вказав, що позовні вимоги підтримує та просив справу розглядати за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, однак подав адресовану\~суду письмову\~заяву,\~в якій вказав, що позовні вимоги позивача визнає та просив справу розглядати за його відсутності. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як установив суд, що 21 вересня 2016 року [PERSON] уклав із АТ «Ідея Банк» угоду № С01.201.74906 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, відповідно до умов якої Банк надав відповідачу кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії та встановив максимальний ліміт в розмірі 200\~000 гривень (а. с. 20-21). У пункті 3.3 цієї угоди сторони погодили процентну ставку за користування кредитними коштами в розмірі 42% річних. Крім того, 26 березня 2018 року [PERSON] уклав із АТ «Ідея Банк» кредитний договір № Р25.00202.003799923, відповідно до умов якого отримав кредит в розмірі 59 034 гривні на строк 36 місяців зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 10 % річних від залишкової суми кредиту (а. с. 5-6). Відповідно до пункту 2.1 цього договору позичальник повертає кредит разом із процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 36 щомісячних внесках включно до 2 дня/числа кожного місяця відповідно до графіку щомісячних платежів. Такі ж умови кредитування зафіксовані у паспорті споживчого кредиту та додатку до нього (а. с. 9-11). Усі зазначені документи підписані відповідачем. АТ «Ідея Банк», надавши відповідачу кредит, свої зобов`язання за договором виконало. За змістом статей\~626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (частина перша статті 1056-1 ЦК України). Наведені обставини свідчать про те, що між сторонами у цій справі виникли договірні зобов`язання, які випливають з кредитного договору, цей договір є укладеним відповідно до вимог\~статті 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. Згідно із частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З розрахунку, що надав позивач, видно, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором № С01.201.74906 від 21 вересня 2016 року станом на 30 січня 2024 року становить 198\~690.26 гривень, з яких заборгованість за основною сумою боргу складає 96\~667.74 гривень, заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами\~102\~022.52 гривень, а за кредитним договором № Р25.00202.003799923 від 26 березня 2018 року 42\~903.48 гривень, з яких заборгованість за основною сумою боргу складає 8\~726.17 гривень, заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами\~2\~185.73 гривень, заборгованість за комісією 31\~991.58 гривень (а. с. 19, 27). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У частині першій статті 516\~ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Відступлення права вимоги по суті\~це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077\~ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої статті 1078\~ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). З матеріалів справи видно, що 07 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладений договір факторингу № 07072023 (а. с. 28-29). Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 вказаного договору АТ «Ідея Банк» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні АТ «Ідея Банк» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними у Реєстрі прав вимоги. Згідно з витягом з Реєстру боржників № 2 до договору факторинга №07072023 від 07 липня 2023 року загальна сума заборгованості [PERSON] становить 42\~903.48 гривень за кредитним договором №Р25.00202.003799923 від 26 березня 2018 року та 198\~690.26 гривень за кредитним договором № С01.201.74906 від 21 вересня 2016 року (а. с. 30). Аналіз наведених норм матеріального права та обставин справи дає підстави для висновку, що позивач набув у встановленому законом порядку право вимоги до відповідача за кредитними договорами № С01.201.74906 від 21 вересня 2016 року та №Р25.00202.003799923 від 26 березня 2018 року, укладеним між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, та відповідно до зазначених норм матеріального права суд дійшов висновку про наявність у розглядуваному випадку передбачених законом підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами, оскільки останній порушив їхні умови, що виразилося у неналежному виконанні договірних зобов`язань, а саме\~неповерненні кредитних коштів у визначений договорами строк. Частиною першою\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої\~статті 142 ЦПК України\~у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 1811.95 гривень; стягнути з відповідача в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 1811.95 гривень. На підставі викладеного, статей\~512, 514, 526,\~530,\~549,\~610,\~612,\~625,\~629,\~634,\~1054 ЦК України\~та

Outcome: approved