Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

13.10.2023 р. ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 107700, 00 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 15000, 00 грн, 92700, 00 грн - заборгованість за процентами. Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.11.2022 р. між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою веб-сайту https://navse.in.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1116-3481. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит в сумі 15000, 00 грн зі сплатою процентів за користування ним на умовах, визначених договором. Строк кредитування згідно з договором складає 300 днів. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит згідно з умовами договору. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Справу передано головуючому судді 05.12.2023 р. 07.12.2023 р. надійшли відомості про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11.12.2023 р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 09.01.2024 р. 25.12.2023 р. до суду надійшла заява відповідача про розгляд справи без особистої участі у судових засіданнях. Також відповідачем подано відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач зазначає, що позивачем не надано заявки на отримання кредиту, жодних доказів ідентифікації та верифікації позичальника, а також отримання позичальником копії кредитного договору. Також відповідач зазначає, що позивачем не надано жодних підтверджень створення та підписання заявки на отримання кредиту у формі, що унеможливлює зміну її змісту, не надано доказів особистого подання відповідачем позивачу своїх персональних даних. Відповідач зауважує, що оскільки особа не може приєднатися до того, з чим вона не ознайомлена, то неустойка, підвищені відсотки, комісія та інші платежі нарахованими бути не можуть. На думку відповідача, неможливо взагалі встановити, ким саме був підписаний договір. Підтвердження вчинення електронного правочину нею отримано не було. Відповідач вважає, що оскільки позивачем не було долучено до справи оригінал електронного доказу, а він ставиться відповідачем під сумнів, то такий доказ не може братися судом до уваги. Відповідач вказує, що за умовами договору нараховані проценти за користування кредитом мають становити 6750, 00 грн. Відповідач зауважує, що оскільки позивачем надано довідку про укладений договір, з якої вбачається, що відповідач повернув 34200, 00 грн, то заборгованості не може існувати взагалі. 04.01.2024 р. від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача. 09.01.2024 р. справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 29.01.2024 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 26.02.2024 р. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 26.02.2024 р., витребувано від товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» виписку по рахунку (рахунках), відкритому (відкритих) в товаристві з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» [PERSON] , за період з 21 листопада 2022 року до 26 вересня 2023 року. Оголошено перерву у судовому засіданні до 20.03.2024 р. 11.03.2024 р. позивачем подано заяву про виконання ухвали суду, в якій зазначено, що оскільки позивач не є банківською установою у розумінні Закону України "Про банки і банківську діяльність", він надає кошти у позику без відкриття рахунку, відповідно надати будь - який первинний бухгалтерський документ стосовно рахунку, а також виписку по рахунку [PERSON] є неможливим. 12.03.2024 р. відповідачем подано додаткові пояснення у справі, в яких зазначено, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач отримав кредитні кошти, в подальшому порушив обов`язок їх повернення, тобто не виконував, або неналежним чином виконував умови кредитного договору. З посиланням на п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" відповідачем зазначено, що позивач не надав жодного з перелічених у даній нормі виду розрахункового документу (платіжне доручення, платіжна вимога-доручення, розрахунковий чек, платіжна вимога, меморіальний ордер). Лист-повідомлення АТ КБ "Приватбанк" відповідач не вважає належним доказом у справі. Відповідач повторно наголошує на тому, що строк повернення кредитних коштів за умовами договору становить 18 днів, а тому сума нарахованих процентів повинна становити 6750, 00 грн, та наголошує на тому, що на виконання умов кредитного договору вже було повернуто 34200, 00 грн. Позивач та відповідач у судове засідання, призначене на 20.03.2024 р., не з`явилися. Повідомлені про день, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. 21.12.2022 р. між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) за допомогою веб-сайту https://navse.in.ua укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1116-3481 (а. с. 9-16). Даний договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) А5951. Відповідно до умов пунктів 2.1, 2.2 вказаного договору кредитодавець зобов`язався відкрити кредитну лінію для позичальника шляхом надання грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом в порядку передбаченому цим договором. Згідно із пунктами 4.1, 4.3, 4.4, 4.6 договору розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту - 15000, 00 грн; тип процентної ставки за користуванням кредитом - фіксована; розмір процентів за користування кредитом - 3 % від непогашеної суми кредиту за кожен день користування кредитом. Проценти за користування кредитом нараховуються з першого дня перерахування позичальнику кредиту до моменту повернення кредиту кредитодавцю шляхом перерахування кредиту на рахунок кредитодавцю, вказаний у цьому договорі. У випадках, визначених договором позичальник може скористатися правом отримання пільгової та/або зниженої процентної ставки за умови, дотримання клієнтом всіх умов програми лояльності; базовий період користування кредитом складає 18 календарних днів з дня отримання кредиту. Базовий період - це обраний позичальником в момент укладання цього договору строк користування кредитом, протягом якого може бути використано право користування кредитом за пільговою та/або зниженою процентною ставкою. Згідно з умовами п. 4.2. договору кредит вважається наданим позичальнику з моменту списання грошових коштів з банківського рахунку кредитодавця за належними реквізитами для їх наступного зарахування на електронний платіжний засіб, зазначений позичальником при оформленні кредиту. Відповідно до п.п. 10.1, 10.2 договору протягом заявленого строку користування кредитом позичальник може скористатися правом користування кредитом за пільговою та/або зниженою процентною ставкою у відповідності до правил. Зокрема, відповідно до цього договору позичальник може скористатися правом користування кредитом за пільговою та/або зниженою процентною ставкою таким чином: знижена процентна ставка у розмірі 2,5 % в день на 18 днів з дати видачі кредиту, включаючи день видачі кредиту. При цьому, якщо даним пунктом передбачено право користування кредитом у заявлений строк виключно за пільговою ставкою, позичальник може скористатися цим правом за умови сплати процентів за користування кредитом у останній календарний день заявленого строку, у разі невикористання права користування кредитом за пільговою ставкою, користування кредитом здійснюється за стандартною ставкою. Згідно пункту 4.8. договору строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів (до 17.09.2023 року) з моменту перерахування кредиту позичальнику. Строк договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. У пункті 5.1. договору позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю отриманий кредит, проценти за користування кредитом та нараховану кредитодавцем неустойку (якщо така буде) не пізніше ніж в останній календарний день строку кредитування, вказаного у пункті 4.8 цього договору шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок кредитодавця у порядку, визначеному у правилах відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів). Згідно п. 5.2 договору позичальник має право у будь-який час повністю або частково достроково повернути отриманий кредит. У такому випадку позичальник сплачує проценти за фактичний строк користування кредитом за ставкою визначеною умовами даного договору, тобто за строк з моменту отримання кредиту до моменту повернення кредиту кредитодавцю шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок кредитодавцю у порядку, визначених у правилах. Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 15000, 00 грн на його картку вбачається з довідки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту № 1116-3481 від 21.11.2022 р (а. с. 19) та листа АТ КБ "Приватбанк" від 03.10.2023 р. (а. с. 17, зворот). Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦКЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. На підставі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Щодо висловлених у відзиві сумнівів відповідача у підписанні ним анкети-заяви суд зважає на таке. Заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях цивільного законодавства, які регулюють зобов`язальні правовідношення, та положеннях Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 р. № 675-VIII (далі - Закон) електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. ч. 7, 12 ст. 11 Закону договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ст. 12 Закону, в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Зазначені вище положення Закону передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону). На підставі наведених вище правових норм, 21.11.2022 р. між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] був укладений договір відкриття кредитної лінії № 1116-3481, який підписаний з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора, номер пароля А5191 (а. с. 15) і відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» цей договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору на таких умовах. Відсутність підпису відповідача на паперовому примірнику договору про відкриття кредитної лінії № 1116-3481 від 21.11.2022 р. не свідчить про неукладення такого договору. Також, в якості підтвердження факту укладення сторонами договору про відкриття кредитної лінії № 1116-3481 від 21.11.2022 р. суд розцінює доводи відзиву відповідача, у якому [PERSON] зауважує, що в рахунок погашення заборгованості було сплачено кошти на загальну суму 34200, 00 грн. Згідно ст. 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. З вказаної норми випливає, що неподання оригіналу електронного доказу може бути підставою для неприйняття його копії судом лише у разі, коли такий доказ не було надано на вимогу суду. В той же час, відповідач відповідного клопотання про витребування не заявляв, а у суду були відсутні підставі для витребування цього доказу з власної ініціативи. З цих підстав, суд вважає необґрунтованими та безпідставними доводи відзиву про те, що матеріали справи не містять жодних доказів на укладення договору. Стосовно доводів відповідача про неналежність доказу у вигляді листа АТ КБ "Приватбанк" суд зауважує, що дана банківська установа не є учасником справи, а відповідач з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності не надав доказів про те, що підписання службовою особою банківської установи листа має ознаки певного виду правопорушення (в тому числі, кримінального), так само як і не надав доказів особистого звернення до банківської установи щодо спростування засвідченого такою установою факту перерахування коштів. Натомість у листі є посилання на договір, укладений з позивачем 02.12.2019 р. за № 4010, проте позивач, поставивши під сумнів його існування, не заявив клопотання про витребування його копії судом. Крім того, щодо подібної обставини (наявності у справі листа АТ КБ "Приватбанк" з посиланням на договір від 02.12.2019 р. за № 4010) Чернігівський апеляційний суд у постанові від 15.03.2024 р. (справа № 733/1701/23) зазначив, що колегія суддів апеляційного суду вважає зазначений доказ належним, яким підтверджується факт перерахування позичальнику на визначений ним рахунок кредитних коштів. Відтак доводи відповідача в цій частині не заслуговують на увагу. Часткове погашення заборгованості за кредитним договором спростовує доводи відзиву відповідача про те, що жодних дій, які б свідчили про визнання заборгованості, відповідач не вчиняв, і докази на підтвердження його дійсного волевиявлення на укладення кредитного договору позивачем не надані. Не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону (висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 338/180/17, викладені у постанові від 05 червня 2018 року). Щодо обґрунтованості розміру заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом та нарахованим відсотками за договором кредитної лінії № 1116-3481 від 21.11.2022 р., суд зважає на таке. Відповідно до пункту 4.8. договору строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику становить 300 календарних днів (до 17.09.2023 року) з моменту перерахування кредиту позичальнику. При цьому, термін кредитування у 18 днів визначений виключно для користування кредитом за пільговою ставкою, після спливу якого користування кредитом здійснюється за стандартною ставкою, як це випливає з умов договору. Загальні витрати за кредитом не перевищують розміру у 135000, 00 грн згідно паспорту споживчого кредиту. Крім того, строк кредитування у 300 днів сплинув 17.09.2023 р. та судом встановлено, що станом на цю дату (та попередній день) розмір заборгованості не збільшувався. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Суд зауважує, що інші доводи відповідача не спростовують отримання ним кредиту на умовах, визначених договором, а тому оцінка цим доводам судом не надається. Зважаючи на викладене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved