Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

У вказаній справі 11 березня 2024 року Любомльський районний суд Волинської області ухвалив рішення про часткове задоволення позову. Згідно із положеннями ч.8 ст.141 ЦПК України представник позивача [PERSON] адвокат Машевська Л.А. подала заяву про стягнення з відповідача Смідинської сільської ради понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 гривень, які згідно з договором про надання професійної правничої допомоги від 29.08.2023 є фіксованим гонораром. Вважає, що ці витрати є реальними та підтвердженими матеріалами справи. Крім цього, посилаючись на правовий висновок Верховного Суду, зазначила, що необґрунтоване зменшення судом витрат на професійну правничу допомогу є втручанням у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом. Ухвалою суду від 19 березня 2024 року розгляд заяви визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідачам встановлено п`ятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання заперечень на заяву. В межах встановленого судом строку представник відповідача Смідинської сільської ради через систему «Електронний суд» подала заперечення на заяву представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. У запереченнях висловила позицію про завищений розмір таких витрат та не підтвердження їх доданими документами. Вважає, що в акті приймання-передавання наданих послуг певні послуги штучно виокремлені, оскільки по своїй суті є одним із видів адвокатської діяльності, а вчинені на адреси відповідачів адвокатські запити за своїм змістом є ідентичними, тому час на вивчення матеріалів та документальних доказів, підготовка та складання повторного адвокатського запиту за вих. № 01-70 (АЗ) від 14.09.2023 до Зачернецької сільської ради є неспівмірним із фактично наданим обсягом юридичної допомоги та мають бути виключені із загальної вартості наданих позивачу послуг правничої допомоги. Крім цього, дана справа не є складною, під час розгляду не потребувала участі адвоката у судових засіданнях, вивчення додаткового законодавства, додаткового обґрунтування, збору додатків чи документів. З викладених мотивів просила зменшити заявлену суму витрат на професійну правничу допомогу до суми не більше 5000,00 грн. Вирішуючи заяву представника позивача суд ураховує наступне. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України). Згідно із п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України). Частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають роз-поділу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК України). Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У питанні розподілу витрат на професійну правничу допомогу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц висловила правову позицію про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Підсумовуючи вище наведене, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. За змістом Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» суд не може втручатися у фінансові правовідносини адвоката і клієнта, проте з огляду на положення ЦПК України суд зобов`язаний оцінити обсяг адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума фактично обґрунтованою. Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial