Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-24 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус лізинг» звернулося до Заводський районний суд міста Миколаєва із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу № ЧГ-1774 від 30.12.2021, в якому просив стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Лізінг», заборгованість у розмірі всіх несплачених лізингових платежів в частині оплати вартості об`єкта фінансового лізингу за Договором фінансового лізингу № ЧГ-1774 від ЗО грудня 2021 року у розмірі 194 781,15 грн. та заборгованість по несплаченій винагороді лізингодавця, нарахованої до вчинення Лізингодавцем правочину з односторонньої відмови від Договору у розмірі 95 472,08 грн., усього: 290 253,20 грн. та витрати зі сплати судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 30.12.2021 року між [PERSON] та ТОВ «Авентус лізинг» був укладений договір фінансового лізингу № ЧГ-1774, на підставі якого Згідно акту Приймання-передачі об`єкту лізингу до договору фінансового лізингу № ЧГ-1774 від 30.12.2021 р. Клієнту було передано транспортний засіб (який завчасно було придбано ТОВ «Авентус Лізінг» у власність та зареєстровано за Лізингодавцем) у користування на умовах фінансового лізингу: Автомобіль HYUNDAI SONATA (бувший у використанні), VIN (номер шасі/кузову) [NUMBER] , Колір СІРИЙ, Рік випуску 2016, Реєстраційний номер [NUMBER] , вартість автомобіля 279 715,00 грн. Лізингоодержувач, здійснивши оплату авансового платежу 30.12.2021 р. в сумі 82 012,44 грн. та 2921,41 грн. (28.01.2022) у подальшому порушив графік платежів, через що у нього виникла прострочена поточна заборгованість в сумі 290 253,20 грн., який складається з відшкодуванню несплаченої вартості майна у розмірі 194 781,15 грн. та несплаченої винагороди лізингодавця, нарахованої до моменту відмови від позову у розмірі 95 472,05 грн. 08 квітня 2023 р. Лізингодавець засобом поштового зв`язку за адресою фактичного місцезнаходження, визначену Договором фінансового лізингу, направив Клієнту повідомлення (від 07.04.2023 вих. № 162-Ю) про необхідність усунення порушень платіжної дисципліни та виконати Договір фінансового лізингу в частині прострочення сплат (погасити прострочену заборгованість) у строк до 23:59 17.04.2023 р. 18 квітня 2023 р. Лізингодавець засобом поштового зв`язку направив Клієнту повідомлення (вих. № 162/1 -Ю) про відмову від Договору фінансового лізингу № ЧГ- 1774 від 30.12.2021 р. (прострочена заборгованість більше ніж 60 днів, п.п. 8.2.1. Договору) та вимогу про повернення об`єкту фінансового лізингу шляхом самостійного доставлення Лізингодавцю до 17:00 27 квітня 2023 року. Лізингоодержувач вимоги Лізингодавця не виконав та не усунув порушення платіжної дисципліни за Договором фінансового лізингу. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 30.05.2023 прийнято справу до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 26.02.2024 року закрито підготовче засідання, призначено справу до судового розгляду. 06.10.2023 від представника відповідача адвоката Ютовець О.О. надійшла заява про відкладення судового засідання для ознайомлення з матеріалами справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою щодо розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Повідомлені про час та місце розгляду справи відповідач та його представник адвокат Ютовець О.О. в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Клопотання про відкладення справи та до суду не надходили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів. Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 грудня 2021 року [PERSON] підписав заяву-анкету на отримання послуг з фінансування та укладення договору фінансового лізингу. 30 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус лізинг» та [PERSON] укладено Договір фінансового лізингу № ЧГ-1774, відповідно до п.1.1 якого позивач (лізингодавець) набуває у свою власність і передає на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування з правом викупу майна (об`єкт лізингу), найменування, марка, модель, рік випуску, характеристики, ціна постачальника, строк лізингу, лізингові платежі та інші суттєві умови користування якого зазначаються у Договорі, а відповідач (лізингоотримувач) зобов`язується прийняти об`єкт лізингу та сплачувати лізингові та інші платежі відповідно до умов договору. Згідно положень розділу 3 Договору «Об`єкт лізингу», об`єктом лізингу є: HYUNDAI SONATA (бувший у використанні), VIN (номер шасі/кузову) [NUMBER] , Колір СІРИЙ, Рік випуску 2016, реєстраційний номер [NUMBER] , вартість автомобіля 279 715,00 грн. Крім того до вартості предмету лізингу входять лізингові платежі, загальна сума яких становить: 468777,30 грн., з яких: 279715,00 грн. - платіж, що відшкодовує вартість об`єкта лізингу; 189062,30 грн. - винагорода (комісія) лізингодавця. Згідно Договору строк лізингу діє з моменту підписання сторонами та до повного виконання умов договору. Відповідно до п. 9.2.1 п. 9.2.2 відповідач з-поміж іншого зобов`язався прийняти Об`єкт лізингу та користуватися ним відповідно до його призначення та умов Договору фінансового лізингу; вчасно та у повному обсязі сплачувати Лізингодавцю Лізингові платежі, а також інші платежі відповідно до умов Договору, а також штрафні санкції відповідно до положень Договору та інші платежі, які пов`язані з використанням Об`єкта лізингу виключно на рахунки Лізингодавця. Факт передачі предмету лізингу підтверджується Актом (видаткова накладна) приймання-передачі об`єкта лізингу до договору фінансового лізингу № ЧГ-1774 від 30.12.2021, акт складено у день укладення договору. На виконання умов договору фінансового лізингу відповідачем з 100% вартості автомобіля сплачено: 82012,44 грн. - авансовий лізинговий платіж, 2921,41 грн. - 28.01.2022 лізинговий платіж, у подальшому порушив графік платежів, через що у нього виникла прострочена поточна заборгованість. Згідно розрахунку позивача загальна сума відшкодованої вартості майна становить 194781,15 грн. (108733,07 грн.+95472,08грн.). Несплачена частина винагороді лізингодавця. нарахована до моменту відмови від позову у розмірі 95472,05 грн., а всього заборгованість за Договором фінансового лізингу № ЧГ-1774 від 30.12.2021 становить 290253,20 грн. Відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов Договору передбачена розділом 6 вказаних умов. В якості досудового врегулювання спору позивач 08.04.2023 направляв відповідачу повідомлення про усунення порушень за договором та 18.04.2023 про відмову від договору фінансового лізингу та вимога про повернення об`єкта фінансового лізингу, які залишилися відповідачами без уваги. Розділом 8 умов Договору передбачено дострокове розірвання договору, повернення об`єкта лізингу, а саме: з-поміж іншого вказано, що дія Договору припиняється повним виконанням Сторонами його умов, а також в інших випадках, передбачених договором та чинним законодавством. Лізингодавець має право достроково в односторонньому порядку розірвати цей Договір (відмовитися від Договору) та вилучити Об`єкт лізингу у наступних випадках: Лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж (частково або повністю) та/або інший платіж, передбачений Договором, та прострочення оплати становить більше 60 (шістдесят) днів з дня настання строку платежу. Розділом 9 умов договору, а саме п. 9.3. визначені права Лізингодавця, до яких з-поміж інших відноситься: стягувати з Лізингоодержувача будь-яку прострочену заборгованість та штрафні санкції за Договором та/або відмовитися від Договору та вимагати повернення Об`єкта лізингу від Лізингоодержувача у порядку, передбаченому Договором та/або у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса та/або на підставі Рішення суду; вимагати від Лізингоодержувача відшкодування збитків, в т.ч. оплати ремонту та/або витрат на ремонт Об`єкт лізингу та/або сплати інших платежів, що безпосередньо пов`язані з виконанням Договору фінансового лізшої відповідно до умов Договору та закону; відмовитись (розірвати) від Договору фінансового лізингу у випадках передбачених Загальними умовами; вимагати повернення Об`єкту лізингу та виконати грошових зобов`язань субнаймачем за договором сублізингу безпосередньо йому в разі невиконання чи прострочення виконання грошових зобов`язань Лізингоодержувачем за договором фінансового лізингу. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договору. Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За приписами ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статей 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 638, ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що Фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як зазначено у ч. ч. 1, 2 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом. З огляду на зазначене та враховуючи параграф 1 глави 58 ЦК України вбачається, що у ч. 2 ст. 806 ЦК України закріплена норма, яка відсилає до загальних положень про договір найму (параграф 1 глави 58 ЦК), тому до договору лізингу можуть застосовуватися лише норми параграфу 1 глави 58 ЦК України, а не інші параграфи цієї глави. Таку правову позицію викладено, зокрема в постановах Верховного Суду від 08 жовтня 2019 року у справі №910/2153/19, від 31 жовтня 2019 року у справі №910/2219/19, від 21 листопада 2019 у справі №910/2233/19, від 15 січня 2020 року у справі №910/2242/19. Правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі регулюються спеціальним Законом України «Про фінансовий лізинг», який визначає загальні правові та організаційні засади фінансового лізингу в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. Згідно положень ст. 10 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець має право, серед іншого, відмовитися від договору лізингу у випадках, передбачених договором лізингу або законом; вимагати розірвання договору та повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках; стягувати з лізингоодержувача прострочену заборгованість у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; вимагати від лізингоодержувача відшкодування збитків відповідно до закону та договору. На підставі наявних у справі доказів встановивши неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором фінансового лізингу, що призвело до виникнення простроченої заборгованості, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів на користь ТОВ «Авентус лізинг» заборгованості за договором фінансового лізингу №ЧГ-1774 від 30 грудня 2021 року в загальному розмірі 290253,20 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин неналежного виконання відповідачами своїх зобов`язань за договором фінансового лізингу та договору поруки, що призвело до виникнення простроченої заборгованості, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю. При цьому судом враховуються аргументи позивача, наведені ним в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема щодо порушення відповідачем умов договору та вимог чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження зібраних по справі доказів, які, на переконання суду, є належними, допустимими та достовірними в розумінні ст. ст. 77-79 ЦПК України. При цьому суд зауважує, що на день розгляду справи в суді заборгованість відповідачем не погашена, розмір такої заборгованості відповідачем не спростований та власних розрахунків з даного приводу ним не надано. У відповідності до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved