Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] , Страхової компанії "Княжна Вієнна Іншуранс Груп" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Позов мотивований тим, що 08.11.2019 о 23:00 год. на 527 км+320 м а/д Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка трапилась ДТП за участю автомобіля DAF 95 XF, д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом Bodex KIS, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та причепом СЗАП 8357, д.н.з. [NUMBER] , який був щеплений до автомобіля КамАЗ 53212, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався попереду в попутному напрямку, що спричинило пошкодження автомобілів та причепа. Постановою Христинівського районного суду Черкаської області від 18.11.2019 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, однак постановою Черкаського апеляційного суду від 07.02.2020 вищезазначену постанову скасовано та на підставі ст. 38 КУпАП провадження у справі закрито, при цьому питання винуватості [PERSON] не досліджувалось. Позивач зазначає, що він має право користування, володіння та розпорядження причепом причепом СЗАП 8357, д.н.з. [NUMBER] та автомобілем КамАЗ 53212, д.н.з. [NUMBER] згідно нотаріально посвідченої довіреності. Власником автомобіля DAF 95 XF, д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] , цивільно правова відповідальність якого застрахована в СК "Княжна Вієнна Іншуранс Груп". Позивач зазначає, що внаслідок вказаної ДТП йому було завдано матеріальної та моральної шкоди, а тому, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 15.02.2023, просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь 30000 грн. моральної шкоди та з СК "Княжна Вієнна Іншуранс Груп" 84825,80 грн. матеріальної шкоди, а також солідарно з відповідачів понесені судові витрати. Ухвалою суду від 29.11.2022 у справі відкрито загальне позовне провадження та відповідачам надано строк для подання відзиву на позовну заяву. 28.12.2022 від представника СК "Княжна Вієнна Іншуранс Груп" надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову, оскільки з моменту спірної ДТП до цього часу позивач не звернувся до СК "Княжна Вієнна Іншуранс Груп" із заявою про виплату страхового відшкодування, хоча мав визначений строк в один рік для подачі вказаної заяви. Ухвалою від 29.03.2023 прийнято до розгляду заяву про збільшення позовних вимог. Протокольною ухвалою від 19.07.2023 та ухвалою від 26.10.2023 було задоволення клопотання позивача щодо витребування доказів. Ухвалою суду від 30.11.2023 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Інші учасники в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись завчасно та належним чином. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Позивачу на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 20.08.2014 (копія на а.с. 8-9 т. 1) належить право користування, володіння та розпорядження причепом причепом СЗАП 8357, д.н.з. [NUMBER] та автомобілем КамАЗ 53212, д.н.з. [NUMBER] . Як вбачається\~з протоколу\~про адміністративне\~правопорушення (копія\~на а.с.\~13-14,\~т.\~1)\~08.11.2019\~о 23:00\~год.\~ на 527 км+320 м а/д Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка трапилась ДТП за участю автомобіля DAF 95 XF, д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом Bodex KIS, д.н.з. [NUMBER] та причепом СЗАП 8357, д.н.з. [NUMBER] , який був щеплений до автомобіля КамАЗ 53212, д.н.з. [NUMBER] . Постановою Черкаського апеляційного суду від 07.02.2020 в справі № 706/1675/19 (копія на а.с. 37-40, т. 1) скасовано постанову Христинівського районного суду Черкаської області від 18.11.2019 якою [PERSON] (водія автомобіля DAF 95 XF, д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом Bodex KIS, д.н.з. [NUMBER] ) було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. скасовано та провадження у справі закрито на підставі ст. 38 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Постановою Вінницького апеляційного суду від 13.07.2023 у справі № 136/551/20 (копія на а.с. 153-159, т. 1) залишено без змін рішення Липовецького районного суду Вінницької області, яким [PERSON] відмовлено в позові до [PERSON] . АТ "СК "Країна" про відшкодування майнової та моральної шкоди внаслідок ДТП, яка є предметом розгляду у вказаному провадженні. Так, мотивуючи своє рішення, апеляційний суд посилався на висновок комплексної судової авто технічної, транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19/102-21/11552-ІТ від 22 квітня 2022 року (копія на а.с. 218-245, т. 1) з якої слідує, що в заданій дорожній обстановці, за умови, що на момент початку розвитку події ДТП у причепі «СЗАП 8357», державний номерний знак [NUMBER] , були увімкнені світлові прилади, в діях водія автомобіля марки «Камаз 53212», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] з технічної точки зору невідповідностей вимогам ПДР не вбачається, а водій автопоїзда у складі автомобіля марки «ДАФ 95 ХР», державний номерний знак [NUMBER] та напівпричепа марки «BODEX KIS», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] мав технічну можливість попередити зіткнення з причепом «СЗАП 8357» шляхом виконання вимог п. 12.3 ПДР. При вирішенні спору, суд враховує, що згідно з приписами ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх громадян і підлягають виконанню на всій території України . У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц зроблено висновок, що «принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона; таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує, оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс». Так, з досліджених в судовому засіданні доказів встановлено наявність в діях водія [PERSON] вини у вчиненні спірної ДТП. Власником транспортного засобу DAF 95 XF, д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом Bodex KIS, д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] , в якого цивільно-правова відповідальність застрахована в СК "Княжна Вієнна Іншуранс Груп", що встановлено Вінницьким апеляційним судом в своїй постанові від 13.07.2023 (копія на а.с. 153159, т. 1), а також не заперечувалось сторонами під час розгляду справи. Згідно статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Частинами першою та другою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 06 червня 2018 року у справі № 597/1070/15-ц (провадження № 61-9445св18), на яку посилається позивач у касаційній скарзі, зазначено, що «пунктом 1 частини першої статті 395 ЦК України передбачено, що речовим правом на чуже майно є право володіння. За статтею 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передано власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Таким чином, особа, яка хоч і не є власником, але має законне право володіння майном, має також право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Враховуючи те, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зазначено, що «факт правомірності володіння особою транспортним засобом є достатньою підставою для неї, щоб звернутися за захистом права щодо відшкодування шкоди, заподіяної вказаному майну. За змістом частини другої статті 1187 ЦК України володільцем джерела підвищеної небезпеки є юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). \~ \~ \~ \~Таким чином, позивач, якому на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 20.08.2014 (копія на а.с. 8-9 т. 1), належить право користування, володіння та розпорядження причепом причепом СЗАП 8357, д.н.з. [NUMBER] та автомобілем КамАЗ 53212, д.н.з. [NUMBER] має право на звернення до суду за захистом свого права щодо відшкодування шкоди. Як вбачається з висновку експертного дослідження № 44/Д/20 від 20.11.2020 (копія на а.с. 16-24, т. 1) матеріальний збиток власнику вантажного причепа СЗАП-8357 д/н [NUMBER] , 1991 року виготовлення, внаслідок пошкодження при ДТП, складає 84825, 80 грн. Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961-IV (далі - Закон №1961-IV) визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди Згідно з статтею 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961 IV). Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови страховиком (страховою компанією) у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання потерпілою особою заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП. Закон передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV), зі сприянням у визначенні характеру та розміру збитків (пункт 331.1статті 331 Закону № 1961-IV). Відтак право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП. Саме до такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 05 червня 2018 року у справі № 910/7449/17 (провадження № 12-104гс18). Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14.12.2024 в справі № 147/66/17 зазначила, що аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності. Разом з тим, позивачем не доведено, що він протягом року з дня ДТП звертався до страхової компанії із заявою про страхове відшкодування, крім того, представник відповідача - СК "Княжна Вієнна Іншуранс Груп" зазначає, що позивач взагалі не звертався до них із такою заявою. Також позивачем не доведено існування незалежних від нього обставин, в зв`язку з якими він не міг вчасно звернутись до страхової компанії із заявою про відшкодування шкоди. За таких обставин, з урахуванням того, що спірні правовідносини виникли між сторонами до запровадження на всій території України воєнного стану (що обумовлює особливості обрахування строків позовної давності), суд приходить до висновку, що позовна вимога до відповідача - СК "Княжна Вієнна Іншуранс Груп" не підлягає задоволенню, на чому також наполягає і відповідач. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача - [PERSON] 30000 грн. моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку. За змістом ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав на підставі ст. 23 ЦК України. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. При визначені розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги те, що внаслідок ДТП, яка сталась з вини відповідача причеп, що належить позивачу на праві користування та розпорядження, отримав пошкодження та деякий час не міг використовуватись. При цьому суд враховує, що вказаний причеп не належить позивачу на праві власності та ним не доведено обставин на які він посиається, а саме, що ним було недоотримано прибуток. А тому, виходячи з принципів розумності та справедливості, а також враховуючи те, що розмір пред`явленої до стягнення компенсації заподіяної моральної шкоди в розмірі 30000 грн позивачем не доведено, однак пошкодження майна вже само по собі спричинило позивачу пов`язані з цим душевні страждання та порушення нормального звичного способу життя, тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача [PERSON] , на користь позивача моральної шкоди в розмірі 6000 грн. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~141\~ЦПК України\~з відповідача\~ [PERSON] \~пропорційно задоволеним\~вимогам підлягають\~стягненню судові\~витрати,\~а саме:\~ 99,24\~грн.\~судового збору, 500 грн. витрат на правничу допомогу, 260 грн. витрат за проведення експертизи. На підставі ст.ст. 15, 16, \~23, 386, 395, 396 1166,\~1167,\~1187\~,\~1194 ЦК України, Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів",\~

Outcome: partial