Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

У лютому 2024 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання батьківства та зобов`язання внести зміни до актового запису про народження дитини. Позов мотивовано тим, що тривалий час позивачка зустрічалась та проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу. Після чого у них народився син [PERSON] , [INFO] . Після його народження позивачка з відповідачем посварилися та припинили фактичні відносини, оскільки вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі, то здійснила реєстрацію народження свого сина відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Згодом сторони помирились та уклали шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу. На даний час вони проживають спільно, у сина та відповідача склались доброзичливі відносини, спільно проводять час, відповідач купує речі сину та фінансово забезпечує їх. Син позивачки та відповідач називають один одного як батько та син. Посилаючись на наведені обствини та положення ст.ст.122, 128, 129, 133 СК України, просить: - визнати [PERSON] , [INFO] , батьком дитини - [PERSON] , [INFO] ; - виключити із актового запису № 139 від 16.12.2022 про народження [PERSON] , [INFO] , зробленого Погребищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), відомості про [PERSON] , як батька дитини - [PERSON] , [INFO] ; - внести в актовий запис № 139 від 16.12.2022 про народження [PERSON] , [INFO] , зробленого Погребищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), відомості про [PERSON] , [INFO] , як батька дитини - [PERSON] , [INFO] , та в графі «Прізвище дитини» змінити з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Ухвалою суду від 27.02.2024 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі (а. с. 15 - 16). Позивачка [PERSON] в підготовче засідання не з`явилась, натомість 20.03.2024 подала до канцелярії суду заяву, в якій вона просить розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а. с. 20). Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в підготовче засідання не з`явився, проте 20.03.2024 до канцелярії суду подав заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити (а.с. 21). Від учасників справи надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши позиції учасників справи та дослідивши її матеріали, встановивши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, визначившись із суттю та характером спірних правовідносин, що склалися між сторонами, повно, всебічно та об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що визнання позову відповідачами слід прийняти, а позов - задовольнити, виходячи із наступного. Так, за змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб від 18 січня 2024 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Погребищенському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 5. Прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини - « [PERSON] » (а. с. 7). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16 грудня 2022 року Погребищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), [INFO] народився [PERSON] , батьком якого записаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] (а.с. 6). Як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 15 лютого 2024 № 00043597053, відомості про батька до актового запису про народження дитини [PERSON] 29 листопада 2022 року внесено за вказівкою матері [PERSON] на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, яка передбачає, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові дитини записуються за її вказівкою (а. с. 8). Отже, підставою актового запису про народження дитини є заява її матері; запис про батька дитини вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Визнання батьківства - це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини. Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною. Згідно із ч.1 ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь - які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Згідно із ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно із ч. 4 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved