Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У травні 2023 року [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , Друга броварська державна нотаріальна контора, про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що [INFO] померла його мати - [PERSON] . За життя у [PERSON] народилося двоє дітей: [PERSON] та від другого шлюбу - позивач [PERSON] . Починаючи з 1993 року [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім`єю як чоловік та жінка, але без укладення шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний побут. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 03 червня 2009 року [NUMBER] квартира за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована в рідних долях за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. На час смерті [PERSON] проживав разом зі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , перебував у фактичних шлюбних відносинах з останньою. Так, [PERSON] вступила в управління спадковим майном (1/5 частиною квартири [ADDRESS] ). Однак, не встигла належним чином оформити спадкові права, оскільки померла [INFO] . З цих підстав, [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просив: визнати за ним право власності на 1/5 частину квартири за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; встановити факт постійного проживання [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу та ведення спільного господарства з [PERSON] , з 1993 року по день смерті [INFO] [PERSON] , тобто на час відкриття спадщини. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2023 року відкрито провадженні у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2024 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Від відповідача [PERSON] надійшло клопотання, в якому позовні вимоги відповідач визнала та просила слухати справу за її відсутності. Від третьої особи - [PERSON] надійшло клопотання, в якому остання проти заявлених вимог не заперечувала, просила розглядати справу без її участі. Третя особа - [PERSON] у судовому засіданні також позов підтримала. Від Другої броварської державної нотаріальної контори надійшов лист про розгляд справи без присутності представника нотаріальної контори. Обставини справи, що встановлені судом. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 28 березня 2022 року Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 49). [PERSON] мала двох дітей: [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 146), та [PERSON] , [INFO] , що вбачається зі свідоцтва серії [NUMBER] (а.с. 37). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу № 00038894605 від 16 березня 2023 року шлюб між [PERSON] та батьком позивача - [PERSON] розірвано 22 січня 1990 року (а.с. 62). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 19 жовтня 2020 року Виконавчим комітетом Плосківською сільською радою Броварського району Київської області, [PERSON] помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 26 (а.с. 54). Відповідно до наданих позивачем доказів, зокрема, акту по Плосківському старостинському округу виконавчого комітету Великодимерської селищної ради від 20 лютого 2023 року (а.с. 73), роздруківок фотознімків (а.с. 71-72), а також письмових пояснень сусідів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з 1993 року перебували у фактичних шлюбних відносинах, проживали разом, вели спільне господарство та побут, сплачували комунальні послуги, однак, у встановленому законом порядку шлюб не реєстрували. Згідно з розпорядженням від 03 червня 2009 року [NUMBER], на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] видане свідоцтво про право власності на житло, а саме на квартиру [ADDRESS] (в рівних долях). Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22929768 від 04 червня 2009 року за кожним із співвласників зареєстровано по 1/5 частині вище вказаної квартири (а.с. 25). Відповідно до довідки № 58, виданої 24 лютого 2023 року Великодимерською селищною радою Броварського району Київської області, [PERSON] , на день смерті [INFO] проживав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , й разом з ним за даною адресою постійно проживала [PERSON] , [INFO] (а.с. 61). Спадкова справа щодо майна померлого [PERSON] не відкривалася, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 74904485 від 27 листопада 2023 року. [PERSON] , [INFO] , на день смерті [INFO] , проживала і була зареєстрована одна за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить копія довідки № 59, виданої 24 лютого 2023 року Великодимерською селищною радою Броварського району Київської області. З матеріалів спадкової справи № 266/2022 до майна померлої [INFO] [PERSON] , видно, що 13 червня 2022 року [PERSON] та [PERSON] подали до Другої броварської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті матері як за заповітом, так і за законом. Згідно заповіту, посвідченого 15 лютого 2022 року старостою Світильнянського старостинського округу виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області [PERSON] , [PERSON] на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,1896 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: 3221286001:01:003:0063, земельну ділянку площею 0,1702 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 3221286001:01:020:0038 - заповіла [PERSON] , [INFO] ; а [PERSON] , [INFO] , заповіла належну [PERSON] частку квартири, яка знаходиться в [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,2136 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 3221286001:01:020:0038 та земельну ділянку площею 0,1342 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 3221286001:01:023:0049 (а.с. 138). 09 лютого 2023 року державним нотаріусом Другої броварської державної нотаріальної контори Куценком Є.О., на ім`я спадкоємців [PERSON] та [PERSON] видані відповідні свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Крім того, 13 лютого 2023 року позивач [PERSON] та [PERSON] звернулися до Другої броварської державної нотаріальної контори із заявою, в якій просили видати свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/5 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] , та яку фактично прийняла у спадщину їх мати - [PERSON] , перебуваючи із [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах, але не оформила свої спадкові права так, як померла [INFO] (а.с. 203). Однак, листом Другої броварської державної нотаріальної контори № 285/01-16 від 13 лютого 2023 року позивачу [PERSON] й [PERSON] відмовлено у видачі відповідних свідоцтв з підстав відсутності документів, які б підтвердили шлюбні стосунки між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 48). З наданих у судовому засіданні пояснень свідка [PERSON] , яка була сусідкою [PERSON] та [PERSON] , з`ясовано, що вони дійсно проживали у цивільному шлюбі з 1993 року й по день смерті [PERSON] . Жили у будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] . Свідок [PERSON] , яка є дочкою позивача [PERSON] , та рідною онукою [PERSON] , пояснила, що в дитинстві часто приходила до бабусі та [PERSON] , який хоч і не був її батьку [PERSON] рідним, однак у них склалися гарні відносини, як у батька та сина. Підтвердила, що [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство, мали теплі подружні стосунки, були сім`єю. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти, від яких залежить виникнення, припинення або зміна цивільних прав, якщо законом не передбачено іншого шляху їх встановлення. За нормами ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. У статті 1216 ЦК України закріплено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. За змістом ст. 1223 ЦК України Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). У п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК (2947-14) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, враховуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, а також заслухавши пояснення свідків, що підтвердили наявність фактичних шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] , суд вважає, що позивач надав достатньо доводів на підтвердження факту проживання його матері - [PERSON] разом із [PERSON] , протягом п`яти років до дня смерті [INFO] , тобто на час відкриття спадщини, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги [PERSON] про визнання права власності на 1/5 частину спірної квартири, то суд дійшов наступного висновку. За правилами ст. 392 Цивільного кодексу України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Так, відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, й суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України (правова позиція Верховного Суду України, висловлена в постанові від 24 червня 2015 року № 6-318цс15). За змістом частини 1 статті 34, частини 1 статті 67 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. У частинах 1, 2 статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно із частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, суд дійшов висновку, що вимога про визнання права власності на спадкове майно є передчасною і не потребує судового вирішення, оскільки встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] на день його смерті є достатньою підставою для отримання ним свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальному порядку, відповідно позивач і скористався своїм право для встановлення цього факту, звернувшись до суду. Суд не може підміняти собою нотаріуса, який уповноважений у встановленому законом порядку посвідчувати та видавати документи (свідоцтва), що посвідчують право власності особи на нерухоме майно в порядку спадкування. З огляду на викладене, в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного, та

Outcome: partial