Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 14.05.2013 року на аукціоні/торгах нею придбано 3-х кімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 58,7 кв.м., житлова площа 37,0 кв.м. за 57800 грн. Кошти за придбане майно позивачем було сплачено в повному обсязі. У подальшому 25.12.2014 державним виконавцем складено Акт про проведення прилюдних торгів з реалізації вказаної квартири. Проте позивач свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів не отримала, оскільки постановою приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Демецькою С.Л. від 24.10.2023 у видачі зазначеного їй свідоцтва відмовлено у зв`язку з невідповідністю Акта державного виконавця про проведення прилюдних торгів вимогам Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Позивач зазначає, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником 3-х кімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 58,7 кв.м. на даний час рахується [PERSON] . Проте позивач вважає, що набула право власності на спірне майно на підставах, що не заборонені законом, оскільки проведений аукціон/торги та акт про проведення прилюдних торгів ніким не оспорювались та недійсними в судовому порядку не визнавалися. Позивач просить суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] Володарськ-Волинський (смт. Хорошів), вул. Карла Маркса (вул. Героїв України), 40/48, а також припинити (скасувати) обтяження, а саме заборону на вказане нерухоме майно з реєстраційними номерами обтяження 7180874, 7180691, 31458309 (спеціальний розділ) та виключити записи з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек. Ухвалою Володарсько Волинського районного суду Житомирської області від 07.02.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачі 2 та 3 - Хорошівській відділ державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Гефест" будучи повідомленим про наявність на розгляді в суді зазначеної справи, отримавши копію ухвали про відкриття провадження, а також копію позовної заяви з додатками відзиви на позов у встановлений судом строк не надали, що свідчить про відсутність заперечень проти позову. Відповідач 1 - [PERSON] 27.02.2024 направила до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Відповідач 1 зазначила, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175, 176 ЦПК України, оскільки не вказані всі реквізити, позивачем не вірно визначено вартість предмету спору квартири, оскільки на сайті сервісу оголошень OLX нею виявлено схожі квартири, які коштують більше ніж 115404 грн., а тому позивачем не повністю сплачений судовий збір. Також, зазначає, що акт державного виконавця про проведення прилюдних торгів не відповідає Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а саме не зазначено, що реалізація предмета іпотеки відбулася із дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», право власності відповідно до ч.4 ст. 334 ЦК України виникає з моменту її державної реєстрації, що позивачем не здійснено. Крім того, відповідач заявив про застосування строків позовної давності, посилаючись на те, що позивачем у позовній заяві зазначено, що «торги відбулися 14.05.2013, що підтверджується протоколом №06/0011-13», станом на сьогоднішній день пройшло майже 10 років з того часу, а тому у позові має бути відмовлено у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Позивачем 07.03.2024 направлено до суду відповідь на відзив, в якому позивач зазначила, що з наведеними відповідачем [PERSON] у відзиві запереченнями не погоджується, вважає, що вони підлягають відхиленню, так як не відповідають ні процесуальним, ні матеріальним нормам права. Позивач просить її позов задовільнити у повному обсязі. Суд відхиляє доводи відповідача про невідповідність позовної заяви вимогам ЦПК України, оскільки позовна заява містить відомості, передбачені ч.3 ст.175 ЦПК України, відповідачем не наведено конкретних не відповідностей позовної заяви установленим вимогам до її змісту. Також, згідно з ч.1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності» № 20 від 22.12.1995 р. зі змінами та доповненнями від 25.05.1998 р. визначено, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Суд зазначає, що дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Відповідно до ст. 12 зазначеного Закону, звіт про оцінку майна є документом складеним, зокрема, в електронному вигляді з дотриманням законодавства про електронні довірчі послуги, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. При цьому позивачем вартість спірного майна, щодо якого ставиться питання про визнання на нього права власності, визначена на підставі звіту про оцінку майна №231212/12-Л, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №48/2023 від 25.01.2023), згідно якого ринкова вартість квартири [ADDRESS] загальною площею 58,7 кв.м. визначена шляхом порівняльного методичного підходу станом на 12.12.2023 становить 115404 грн., з якої позивачем і сплачено судовий збір. Відповідач, зазначаючи, що звіт про оцінку майна не відповідає дійсності, в порушення свого обов`язку, встановленого ст. 81 ЦПК України, не надав суду жодних доказів, які б підтверджували такі його доводи, зокрема, не долучив до відзиву ні альтернативного висновку оцінювача, ні висновку судового експерта щодо визначення вартості спірного майна, а посилання відповідача на сайти сервісу оголошень OLX самі по собі не свідчать про конкретну ринкову вартість спірного майна, яка б була відмінною від тієї, що зазначена позивачем. Відповідно до ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з протоколом № 06/0011-13 проведення аукціону/торгів, затвердженого 14.05.2013, ТОВ «Укрспецторг Групп» проведено прилюдні торги з реалізації 3-х кімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 58,7 кв.м., житлова площа 37,0 кв.м., номер лоту 2, переможцем яких стала [PERSON] , яка придбала вказану квартиру за ціною 57800 грн., з яких сума винагороди ТОВ «Укрспецторг Групп» становить 8612 грн., оплата за лот №2 в сумі 49187 грн. 80 коп. (а.сп. 9). Відповідно до квитанцій від 07.05.2013 та 17.05.2013 року [PERSON] сплачено гарантійний внесок для участі в аукціоні, а також оплату за придбаний лот №2 згідно протоколу аукціону № 06/0011-13 від 14.05.2013 (а.сп. 12-13). 25 грудня 2014 року начальником відділу державної виконавчої служби Володарсько-Волинського районного управління юстиції затверджено Акт про проведення прилюдних торгів, складений державним виконавцем Першин С.В., згідно якого ТОВ «Укрспецторг Групп» 14.05.2013 проведено прилюдні торги по реалізації майна, належного боржнику [PERSON] , а саме 3-х кімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 58,7 кв.м., житлова площа 37,0 кв.м., вартість згідно звіту про проведення незалежної оцінки ринкової вартості становить 104794,6 грн. Переможцем прилюдних торгів покупцем визнано [PERSON] , якою внесено за придбане майно 57800 грн. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №354273360 від 14.11.2023 право власності на спірну квартиру 05.06.2008 зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №753 від 14.05.2008, посвідченого приватним нотаріусом Косинською С.Я. 08.05.2019 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, Іпотекодавцем зазначено [PERSON] , іпотекодержателем ТОВ "Фінансова компанія "Гефест", документи подані для державної реєстрації: Договір купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Укрсиб» та ПАТ «Дельта Банк», серія та номер: Реєстрові №№ 2949, 2950, виданий 08.12.2011, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г.; договір №1365/К купівлі-продажу майнових прав, серія та номер:798, виданий 07.05.2019, видавник ПН КМНО Шевченко І.Л. (а.сп. 14-15). Представником позивача 21.01.2021 на адресу ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ "Фінансова компанія "Гефест" направлено листи-повідомлення з копіями документів, що підтверджують придбання позивачем спірної квартири на торгах 14.05.2013 (а.сп. 18-21). Відповідно до постанови приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Демецької С.Л. №1054/02-31 від 27.10.2023 року, [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , відмовлено у видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на квартиру [ADDRESS] загальною площею 58,7 кв.м., житлова площа 37,0 кв.м., у зв`язку з невідповідністю Акта державного виконавця про проведення прилюдних торгів вимогам п.3.8 глави 12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а саме: не зазначено, що реалізація предмета іпотеки відбулася із дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку». Згідно зі звітом про оцінку майна №231212/12-Л, виконаного фізичною особою-підприємцем [PERSON] , який має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №48/2023 від 25.01.2023, виданого ФДМ України, ринкова вартість квартири [ADDRESS] , що складається з 3-х житлових кімнат, загальною площею 58,7 кв.м., житлова площа 37,0 кв.м., розташованої по [ADDRESS] станом на 12.12.2023 становить 115404 грн. (а.сп. 16-17). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» (закон №606-XIV від 21.04.1999, в редакції чинній на момент реалізації спірної квартири) реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Нерухоме майно, транспортні засоби, повітряні, морські та річкові судна реалізуються виключно на прилюдних торгах (аукціонах). Згідно з ч. 1 ст. 650 ЦК України, особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 4 ст. 656 ЦК України, до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Відповідно до п.2.2 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 року № 68/5 (чинного на час виникнення спірних правовідносин), прилюдні торги - продаж майна, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну. Пунктами 6.1 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна передбачено, що після повного розрахунку переможця прилюдних торгів за придбане майно на підставі протоколу про проведення прилюдних торгів та копій документів, що підтверджують розрахунок за придбане майно, державний виконавець протягом п`яти робочих днів складає акт про проведені прилюдні торги і подає його на затвердження начальнику відповідного органу державної виконавчої служби. У разі реалізації предмета іпотеки в акті про проведені прилюдні торги відомості зазначаються з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку" ( вказаний пункт викладено у новій редакції після проведення торгів з реалізації спірної квартири згідно наказу Міністерства юстиції\~№ 681/5 від 24.04.2014). Згідно з пунктом 6.4 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, на підставі цього акта нотаріус видає покупцеві свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. Спори, що виникають при реалізації нерухомого майна, вирішуються у судовому порядку (п. 7.4 Тимчасового положення). Відповідно до п.5 ст.34 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, зокрема видають свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів). Згідно пунктами 1.1. та 3.1 Глави 12 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, придбання арештованого або заставленого нерухомого майна з прилюдних торгів (аукціонів) оформлюється нотаріусом за місцезнаходженням такого майна шляхом видачі набувачу відповідного свідоцтва. Свідоцтво про придбання арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів видається нотаріусом на підставі акта про проведені публічні торги, складеного державним виконавцем та затвердженого начальником відповідного відділу державної виконавчої служби або приватним виконавцем. Крім того, пунктами 7.7 та 3.8 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що свідоцтво про придбання нерухомого майна, що було предметом іпотеки, видається нотаріусом на підставі копії складеного державним виконавцем акта про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого начальником (заступником начальника) органу державної виконавчої служби. В акті про реалізацію предмета іпотеки має бути зазначено: що реалізація предмета іпотеки відбулась із дотриманням вимог Закону України „Про іпотеку; назва організатора прилюдних торгів, дата і місце їх проведення; стисла характеристика та місцезнаходження предмета іпотеки; прізвище, ім`я, по батькові (назва юридичної особи), адреса покупця; початкова ціна предмета іпотеки та ціна продажу; сума коштів, внесена за придбане нерухоме майно; прізвище, ім`я та по батькові (назва юридичної особи) боржника, його адреса; відомості про документ, на підставі якого право власності на предмет іпотеки належало іпотекодавцю. Як вбачається з матеріалів справи, при затвердженні 25 грудня 2014 року начальником відділу державної виконавчої служби Володарсько-Волинського районного управління юстиції Акта про проведення прилюдних торгів, складеного державним виконавцем Першин С.В., у вказаному акті не зазначено положення, що реалізація предмета іпотеки відбулась із дотриманням вимог Закону України „Про іпотеку, що стало підставою для відмови позивачу у видачі свідоцтва про право власності. Разом з тим, судом встановлено, що позивачем [PERSON] фактично придбано на прилюдних торгах квартиру [ADDRESS] загальною площею 58,7 кв.м., що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно передана в іпотеку ПАТ «Укрсиббанк», правонаступником прав якого стали ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ "Фінансова компанія "Гефест", позивач у повному обсязі сплатила кошти за придбання вищевказаного майна, що підтверджується протоколом № 06/0011-13 проведення аукціону/торгів від 14.05.2013 року та квитанціями від 07.05.2013 та 17.05.2013 року. Як вбачається з матеріалів справи будь-хто із заінтересованих осіб, зокрема, боржник [PERSON] або іпотекодержатель (ПАТ «Дельта Банк», а в подальшому ТОВ "Фінансова компанія "Гефест") результати прилюдних торгів, проведених 14.05.2013, не оскаржували, виданий на їх підставі Акт про проведення прилюдних торгів від 25.12.2014 в судовому порядку недійсним не визнавали. Таким чином, різновидом договору купівлі-продажу є продаж майна на прилюдних торгах, сторонами якого є організатор торгів як продавець та переможець торгів як покупець, а його істотними умовами - предмет договору та покупна ціна. Із правового висновку, викладено у постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року у справі №6-174цс12 слідує, що виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, складання державним виконавцем за результатами їх проведення акту про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є правочином. Верховний Суд у постанові від 20.03.2019 р. у справі № 751/11610/15-ц вказав, що процедура реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів завершується затвердженням начальником органу державної виконавчої служби акту, складеного державним виконавцем за результатами відповідних торгів, що є підставою для подальшої реєстрації прав на придбане майно. У подібній справі Верховний Суд дійшов наступного висновку: «Ураховуючи, що видача переможцю прилюдних торгів свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів є посвідченням факту належності йому на праві власності майна, придбаного з прилюдних торгів, та зважаючи на відмову нотаріуса у видачі свідоцтв про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, що засвідчують його право власності на 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки, суд першої інстанцій дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання за ним права власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями, а також 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,0772 га, на підставі переліку документів, які безспірно підтверджують придбання ним зазначеного нерухомого майна з прилюдних торгів». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року в справі № 367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18) зазначено, що: «43. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень (частина друга статті 388 ЦК України). 44. На час виникнення спірних правовідносин умови і порядок виконання рішень судів, які підлягали примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, були визначені у Законі України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (далі - Закон № 606-XIV) у відповідній редакції. 45. Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації (частина перша статті 52 Закону № 606-XIV). 46. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення (частина п`ята зазначеної статті). 47. Відповідно до частини першої статті 62 Закону № 606-XIV реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. 48. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду вважає, що частина друга статті 388 ЦК України захищає права добросовісного набувача, який придбав майно, примусово реалізоване у порядку, встановленому для примусового виконання судових рішень. Тобто, на підставі частини другої статті 388 ЦК України майно не можна витребувати від добросовісного набувача тоді, коли воно було примусово реалізоване у порядку, встановленому для примусового виконання судових рішень.» Щодо доводів відповідача про те, що позивач не є власником майна, оскільки не зареєструвала його за собою, суд враховує, що згідно п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином, державна реєстрація речових прав не є підставою виникнення права власності, а лише підтверджує від імені держави факт набуття такого права, яке набувається на підставах, не заборонених законом. Згідно\~ст. 182 ЦК України\~право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч.1\~ст.317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно\~ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до\~статті 328\~ЦК України\~право власності\~набувається на\~підставах,\~що не\~заборонені законом,\~зокрема із\~правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрнтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Частиною 4\~ст.\~334\~ЦК України передбачено, що\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Системний аналіз наведених положень свідчить про те, що набуття права власності на певні об`єкти передбачає наявність юридичного складу, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти. Відповідно до статті 1 першого Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Конвенції) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинне бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинне забезпечити справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть. Враховуючи викладене та те, що прилюдні торги відбулися і є чинними, відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів через недоліки правовстановлюючих документів, складених уповноваженими державними органами, не спростовує факту придбання позивачем спірного майна на підставах установлених законом, проте перешкоджає позивачу реалізувати своє право в позасудовому порядку, свідчить про порушення прав позивача, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Верховний Суд у постанові від 19.10.2022 по справі справа № 354/397/17 дійшов висновку, що в розумінні положень норми статті 26 Закону № 1952-IV у чинній редакції, на відміну від положень частини вказаної статті у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав, як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав. Водночас у пункті 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» унормовано, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до набрання чинності цим Законом. За змістом цієї норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про державну реєстрацію припинення прав чи припинення обтяжень, тому починаючи з 16 січня 2020 року цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі № 1952-IV. Враховуючи те, що позовна вимога про визнання права власності на спірну квартиру підлягає задоволенню, подальше її перебування під обтяженнями в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обмежує право власника на вільне розпорядження своїм майном та не має легітимної мети, а тому позов в частині скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що є похідною вимогою, також підлягає задоволенню. При цьому, суд відхиляє доводи відповідача про сплив позовної давності як підставу для відмови у задоволенні позову. Так, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Інститут позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідач помилково ототожнює день проведення торгів з реалізації нерухомого майна 14.05.2013 з початком відліку строку позовної давності, оскільки такі торги жодним чином не свідчать про порушення прав позивача, а є лише початковим етапом набуття ним права власності на спірне майно. Суд приходить до висновку, що про порушення свого права позивач дізнався з моменту винесення приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Демецькою С.Л. постанови №1054/02-31 від 27.10.2023 року про відмову у видачі їй свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на спірну квартиру, тобто початок строку позовної давності розпочався 27.10.2023 та позов подано у межах строків, встановлених ст. 257 ЦК України. Враховуючи вище викладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved