Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

30 січня 2024 року (згідно поштового конверту) [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати порушення АТ КБ "ПриватБанк" положень статті 1073 ЦК України щодо обов`язку негайно після виявлення порушення банком зарахувати відповідну суму на рахунок позивача; повторно визнати незаконним списання коштів позивача з його рахунку у АТ КБ "ПриватБанк"; повторно зобов`язати АТ КБ "ПриватБанк" повернути кошти позивачу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 14 липня 2023 року його позовні вимоги задоволено. Визнано списання АТ КБ «ПриватБанк» коштів з рахунку [PERSON] у розмірі 200 грн 19 січня 2023 року та 500 грн 02 лютого 2023 року незаконним та зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» повернути ці кошти на рахунок [PERSON] Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. У липні 2023 року [PERSON] подано заяву про ухвалення додаткового рішення в порядку ст. 270 ЦПК України про відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 11 300 грн. Додатковим рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31 липня 2023 року відмовлено [PERSON] у стягненні витрат на правову допомогу. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 03 листопада 2023 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, додаткове рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31 липня 2023 року скасовано. Заяву [PERSON] про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] 2 000 грн витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції. 08 листопада 2023 року [PERSON] подано заяву про повернення на його рахунок судового збору за подання апеляційної скарги на додаткове рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31 липня 2023 року. 25 грудня 2023 року замість виконання рішення судів в повному обсязі, відбулися дивні і незрозумілі позивачу фінансові дії. На його рахунок в ПриватБанку № [NUMBER] о 16 год. 03 хв. надійшла сума 700 грн і одночасно ця сума була списана банком; о 16 год. 03 хв. надійшла сума 864,25 грн і одночасно ця сума була списана банком; о 16 год. 04 хв. надійшла сума 1610 грн і одночасно ця сума списана банком. Отже банк вчинив незаконне списання коштів без жодного правового обґрунтоування, з чого слідує, що [PERSON] знову вимушений звернутися з даним позовом до суду задля захисту свої прав. Ухвалою суду від 2 лютого 2024 року відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. 4 березня 2024 року від представника позивача АТ КБ "ПриватБанк" адвоката Рожка С.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить закрити правадження у справі згідно п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, а при відмові в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі, відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Обґрунтовує відзив тим, що відсутні підстави для висновку про те, що відповідачем були допущені дії чи бездіяльність у порушення обов?язків, встановлених законодавством, які призвели до порушення прав позивача, а відтак захист його права способом визначеним позивачем не може бути здійснений, тому заявлені позивачем вимоги до АТ КБ "ПриватБанк" не підлягають задоволенню. Крім того, заявлені позивачем позовні вимоги не відповідають способам захисту визначеним ч.2 ст. 16 ЦК України. Щодо позовної вимоги "Визнати порушення Приватбанком положень статті 1073 ЦК України щодо обов?язку негайно після виявлення порушення банком зарахувати відповідну суму на рахунок Позивача" вказано наступне. Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Банком не було виявлено порушень при проведенні операцій по рахунку позивача, отже не виник обов?язок зарахування коштів на такий рахунок. При цьому позивач вказує, що 25.12.2023 грошові кошти були зараховані на картку № [NUMBER] , однак до позову надає "фото екрану" з невідомого пристрою з інформацією про операції за якими неможливо ідентифікувати їх приналежність до будь-якого поточного рахунку чи платіжної картки. Щодо позовних вимог "ПОВТОРНО визнати незаконним списання коштів Позивача з його рахунку в Приватбанку" та "ПОВТОРНО зобов`язати Приватбанк повернути кошти Позивачу" обґрунтовує тим, що в позові позивач посилається на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 14.07.2023 по справі №748/1163/23, яке набрало законної сили. Вказаним рішенням задоволено позовні вимоги [PERSON] , визнано списання банком коштів з рахунку позивача у розмірі 200 грн 19.01.2023 та 500 грн 02.02.2023 незаконним та зобов?язано банк повернути ці кошти на рахунок [PERSON] , а також стягнуто судовий збір в сумі 1073,60 грн. Також постановою Чернігівського апеляційного суду від 03.11.2023 по справі №748/1163/23 частково задоволено апеляційну скаргу [PERSON] на додаткове рішення першої інстанції від 31.07.2023 у вказаній справі та стягнуто з банку на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 2000 грн. Вказані судові рішення виконані банком, що підтверджується копіями платіжних інструкцій. В даній справі, виходячи з формулювання позовних вимог "ПОВТОРНО...", позивач заявляє такі ж самі позовні вимоги та з тих самих підстав, що і в розглянутій справі №748/1163/23. Даним відзивом на позов АТ КБ "ПриватБанк" також заявляє клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України, оскільки, набрало законної сили рішення суду у справі №748/1163/23 ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Щодо відшкодування витрат на правову допомогу АТ КБ «ПриватБанк» заперечує проти відшкодування витрат на правову допомогу, заявляє клопотання про їх зменшення судом, а також просять суд врахувати, що позивач не надає фактичного розрахунку здійснених витрат на правову допомогу, не вказує, які саме види правової допомоги надавалися позивачу, не надає доказів понесення ним таких витрат, що виключає можливість їх відшкодування. В попередньому розрахунку послуг/робіт по наданню професійної правової допомоги позивач та адвокат визначили види послуг та їх вартість які можуть бути надані [PERSON] , однак не надаються докази, які саме з цих послуг були надані адвокатом (та порядок і строки їх оплати) саме по даній справі. 14 березня 2024 року через канцелярію суду позивачем [PERSON] була подана заява про розподіл судових витрат, з якої вбачається, що докази судових витрат позивача в повному обсязі, в тому числі докази витрат на правову допомогу будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 26 березня 2024 року ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області у задоволенні клопотання представника позивача АТ КБ "ПриватБанк" адвоката Рожка С.М.про закриття провадження в справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України відмовлено. Сторони про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не звернулись, а отже суд дослідив докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, вважає наступне. Як встановлено рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 14 липня 2023 року, 05 вересня 2014 року між АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, згідно якого банк надав позивачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. В порушення умов кредитного договору позивач кредит своєчасно не повернув, внаслідок чого утворився борг, який станом на 30.11.2020 року становив 10 501,20 грн, з яких: 7 445,93 грн - заборгованість за тілом кредиту; у тому числі 20,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту; 7 425,93 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3 055,27 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Оскільки позивачем кредитні зобов`язання були не виконані, відповідач звернувся до суду задля примусового стягнення. Відповідно до рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 02 квітня 2021 року позов АТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково та з позивача на користь відповідача суд вирішив стягнути заборгованість в сумі 2 601,93 грн та судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 562,45 грн. Згідно з постановою про закінчення виконавчого провадження від 04 листопада 2021 року виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного рішення суду закінчено у зв`язку з його виконанням. 17 січня 2023 року позивач вніс на свій картковий рахунок № [NUMBER] ( [NUMBER] ) кошти у сумі 200 грн, але ті були списанні 19 січня 2023 з поміткою «Автоматичне погашення заборгованості». 02 лютого 2023 року позивач знову вніс на картку кошти в розмірі 500 грн, але гроші з картки знову були списані в цей же день. Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 14 липня 2023 року позовні вимоги [PERSON] задоволено. Визнано списання АТ КБ "ПриватБанк" коштів з рахунку [PERSON] у розмірі 200 грн 19 січня 2023 року та 500 грн 02 лютого 2023 року незаконним та зобов`язано АТ КБ "ПриватБанк" повернути ці кошти на рахунок [PERSON] .. Стягнуто з АТ КБ "ПриватБанк" на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. У липні 2023 року [PERSON] подано заяву про ухвалення додаткового рішення в порядку ст. 270 ЦПК України шляхом відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 11 300 грн. Додатковим рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31 липня 2023 року відмовлено [PERSON] у стягненні витрат на правову допомогу. Не погодившись з додатковим рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31 липня 2023 року, [PERSON] звернувся з апеляційною скаргою. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 03 листопада 2023 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, додаткове рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31 липня 2023 року скасовано. Заяву [PERSON] про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з АТ КБ "ПриватБанк" на користь [PERSON] 2 000 грн витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції. 08 листопада 2023 року [PERSON] подано заяву про повернення на його рахунок судового збору за подання апеляційної скарги на додаткове рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31 липня 2023 року. У заяві зазначено рахунок заявника. 10 листопада 2023 року ухвалою Чернігівського апеляційного суду заяву [PERSON] про повернення судового збору задоволено частково. Повернуто [PERSON] сплачений судовий збір у сумі 1 611 грн згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки 70 від 09 серпня 2023 року. 25 грудня 2023 року на рахунок [PERSON] в АТ КБ "ПриватБанк" о 16 год. 03 хв. надійшла сума 700 грн і одночасно ця сума була списана банком; о 16 год. 03 хв. надійшла сума 864,25 грн і одночасно ця сума була списана банком; о 16 год. 04 хв. надійшла сума 1610 грн і одночасно ця сума списана банком. Згідно з ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Позивачем до позову додано скрін з виписки рахунку, де зафіксовано, що 25 грудня 2023 року на рахунок № [NUMBER] на виконання рішення Чернігівського районного суду надійшли кошти в розмірі 700 грн, 864,25 грн та 1610 грн, котрі одразу ж після надходження списувалися як автоматичне погашення заборгованості. Суд бере до уваги надані стороною відповідача платіжні інструкції, в яких зазначено про зарахування на рахунок позивача № [NUMBER] 25 грудня 2023 року на виконання рішення Чернігівського районного суду від 14.07.2023 року 700 грн, 864,25 грн та 1 610 грн. Надані стороною відповідача платіжні інструкції по змісту, сумах нарахувань, призначення платежів (виконання рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 14.07.2023 по справі №748/1163/23) є аналогічними із скріншотом з виписики рахунку, який було додано до позову позивачем. Факту списання цих коштів відповідачем не спростовано, хоча саме у володінні відповідача документи по рахунку позивача. Також, відповідачем не надано жодних доказів правомірності списання коштів з рахунку позивача, а тому слід дійти висновку про безпідставність такого списання. Щодо зауважень відповідача, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, то суд зауважаує, що зі змісту ст.16 Цивільного кодексу України вибір способу захисту цивільних прав відповідно до залежить від волевиявлення особи, яка звертається за таким захистом. Формулювання позовних вимог у даному випадку не суперечить ст.16 ЦК України та в їх задоволенні з цих підстав суд не може відмовити. Доводи представника відповідача щодо формулювання позовних вимог як повторних, суд не бере до уваги, оскільки, хоча позивач і назвав у позові спірні списання коштів, як повторні, але по суті він оскаржує окремі (нові) списання коштів. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання списання відповідачем 25 грудня 2023 року коштів з рахунку позивача незаконним та зобов`язання відповідача повернути ці кошти на рахунок [PERSON] підлягають задоволенню, а вимога про визнання порушення відповідачем положень ст. 1073 ЦК України щодо обов`язку негайно після виявлення порушення банком зарахувати відповідну суму на рахунок позивача, яка практично дублює вимоги, що підлягають задоволенню, є зайвою. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 211,20 грн. Враховуючи, що позивачем надано заяву про розподіл витрат на правову допомогу, в якій зазначено, що докази таких витрат будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, то відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України це питання на даний час не вирішується. На підставі викладеного,

Outcome: partial