Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

У січні 2024 до суду з позовом звернулася [PERSON] , яка просила стягнути аліменти з [PERSON] на свою користь на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 від видів заробітку (доходу) батька, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Мотивує заявлені вимоги тим, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідач не виконує свій обов`язок з утримання доньки, що являється підставою звернення до суду. Ухвалою суду від 05.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати у спрощеному позовному порядку. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити з підстав наведених у ньому. Також пояснила, що дитина народилася передчасно, тому має проблеми із здоров`ям. Відповідач проживає за кордоном уже тривалий час, коштів на утримання доньки не надає. Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав також вказав на те, що сторона відповідача не надала достатніх, достовірних доказів, які б спростовували позов. Просив розгляд питання понесення судових витрат на правову допомогу здійснити пізніше. Зобов`язався надати докази таких витрат у встановлений законом термін. Представник відповідача надав відзив у якому проти позову заперечив та вказав, що на утриманні відповідача є ще одна дочка [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання укої він сплачує в добровільному порядку. Предтавник посилався на ч.5 ст.185 СК України про те, зо той з батьквіав, з яким проживає дитина може звернутися до суду з заяавою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на двої дітей у розмірі 1/3 частини доходу. Представник відповідача у судовому засіданні пояснення викладені у відзиві підтримав. Вважає за неможливе залучити [PERSON] у якості третьої особи, оскільки вона знаходиться в Криму. Також повідомив, що його клієнт перед тим як виїхати з України залишив позивачці вісім тисяч доларів, тому спростовує пояснення позивачки, що відповідач матеріально не допомагає. На вказане пояснення позивач зазначила, що за період проживання з [PERSON] він жодного разу не здійснював переказ коштів на утримання доньки [PERSON] . Зазначені кошти є спільним майном подружжя та не стосуються аліментів. При цьому значну суму коштів вона і так потратила на дитину, оскільки та потребувала лікування, також частину коштів вона повернула відповідачу. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі відділом ДРАЦС у м. Вінниці Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) з 21.01.2022. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . [PERSON] проживає спільно з донькою за адресою [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . У відповідності до статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У справі «Хант проти України» від 07.12.2006 Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, далі - СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 180 СК України). Згідно ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. У відповідності до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Визначаючи розмір сстягнення аліментів на утримання дитини суд, враховує наявнеість у відповідача іншої дитини- [PERSON] [INFO] , відсутність доказів проте, що відповідач надає фінансову допомогу на утримання дітей кожної), рівність обов`язку батьків в утриманні дитини,. Суд не приймає посилання відповідача про утримання дочки від першого шлюбу, так як відповідач не надав доказів свого твердження. Суд не приймає посилання представника відповідача на ч.5 ст. 185 СК України, оскільки диспозиція статті не співпадає з умовами спору та обставинами справи. Так позивач звернулась до суду з позовом, а не заявою про видачу судового наказу і та просить стягувати аліменти на одну дитину. Обмеження розміру відрахувань з заробітної платні відповідача передбачене лише ч.2 ст. 128 КЗпП України - при відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку. Відповідач не надав доказів про наявність іншгих виконавчих листів, тому суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні позову чи зменьшення розміру стягнення. Отже, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача у розпорядження позивачки аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів) платника аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України за вимогу про стягнення аліментів з відповідача на користь держави належить стягнути 1211,20 грн судового збору, так як позивачка була звільнена від його сплати. На підставі викладеного та

Outcome: approved