Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості, в якому просить: стягнути з відповідачки на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 40\~159 грн. 17 коп. за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 20 жовтня 2017 року та судовий збір у розмірі 2\~684 грн. Представник позов мотивує тим, що відповідач звернулась до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 20 жовтня 2017 року. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим станом на 22 лютого 2023 року утворилась заборгованість у сумі 40 \~159 грн. 17 коп., з яких 33 \~215 грн. 21 коп. заборгованість за тілом кредиту, 6\~943 грн. 96 коп. заборгованість за простроченими відсотками. Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце його проведення повідомлена належним чином , також надала відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого зазначила, що позивачем не надано допустимого доказу про підписання відповідачем можливого договору, а лише текстуально обмежився тим, що такий договір був підписаний, фактично вона не заперечує про факт користування кредитними коштами, які були зняті з картки «Універсальна», згідно встановленого ліміту, при цьому щомісячно вносила платежі. В березні 2022 року, після телефонної розмови з можливим колектором АТ КБ «Приватбанк», вона через чат онлайн-допомоги додатку Приват24, надала довідку про перебування на військовій службі, відповідно до ЗУ «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей». Враховуючи , те, що вона фактично перебувала на військовій службі на період користування кредитними коштами, вважає, що позивач порушив її права. У зв`язку з чим не вбачає підстав для задоволення позову. Також зазначила, що вона звільнена від сплати судового збору, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до слідуючого. Судом встановлено, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 20 жовтня 2017 року. Відповідно до п. 2 Статуту Акціонерного Товариства Комерційного Банку «ПРИВАТБАНК», погодженого Національним банком України від 06 вересня 2019 року, Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК». Відповідач при підписанні анкети заяви підтвердила свою згоду на те що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у Заяві. Відповідач ознайомилась з Умовами та правилами надання банківських послуг , що діяли станом на момент підписання анкети заяви, що також підтверджується підписом останньої в анкеті. Формулярами та стандартними формати є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті, згідно яких обслуговується відповідачка. Заявою [PERSON] підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку. Розмір кредитного ліміту збільшився до 34 000 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3., п. 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. На підставі п. 1.1.5.2 Договору, неотримання або несвоєчасне отримання клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє клієнта від виконання його зобов`язань за Договором. Відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням грошів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу. Відповідно до п. 2.1.1.12.7.1 Договору, у разі непогашення заборгованості минулого місяця до 25-го числа поточного місяця (у випадку непогашення заборгованості в 30-денний строк з моменту її виникнення для преміальних карт) Клієнт сплачує пеню за несвоєчасне погашення кредитного ліміту у Пільговий період, рівну діючій Базовій місячній процентній ставці від боргових зобов`язань на момент списання. Пеня за несвоєчасне погашення кредитного ліміту в Пільговий період утримується в момент переходу у звичайний період кредитування. З 26-го числа поточного місяця за Кредитним лімітом (з 31 - го дня виникнення заборгованості за Кредитним лімітом по Преміальних картах) нарахування відсотків за користування Кредитним лімітом проводиться, виходячи з Базової процентної ставки. Договірне списання нарахованих відсотків за користування Кредитним лімітом здійснюється Банком щомісяця в передостанній робочий день поточного місяця. Відповідач зобов`язання щодо повернення суми кредиту не виконала, у зв`язку з чим станом на 22 лютого 2023 року утворилась заборгованість в сумі 40\~159 грн.17 коп., яка складається з наступного: - 33 215 грн. 21 коп. заборгованість за кредитом; - 6 943 грн. 96 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом; Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а обов`язком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 16 ЦК України одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Між тим, судом також встановлено, що [PERSON] є військовозобов`язаною, відповідно до копії військового квитка серії [NUMBER] від 27 квітня 2017 року, військову присягу прийняла 30 квітня 2017 року у військовій частині [NUMBER] . Перебування [PERSON] на військовій службі також підтверджується копією довідки № 257 від 12 грудня 2022 року військової частини [NUMBER] . На підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VII, з 18 березня 2014 року в Україні розпочався особливий період, який триває на час розгляду справи. При цьому, відповідності до частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого період у штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Правовий аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що військовослужбовці з початку і до закінчення особливого періоду користуються пільгами передбаченими частиною 15 статті 14 вищевказаного Закону. Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Відповідно до положень чинного законодавства рішення про мобілізації приймаються Президентом України. Указом Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014, затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VII, оголошено часткову мобілізацію та до цього часу відповідного рішення про демобілізацію не приймалось. Верховний Суд у листі від 13 липня 2018 року №60-1543/0/2-18 повідомив, що особливий період діє в Україні з 17 березня 2014 року, тобто після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію». Президент України рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав. Отже, Верховний Суд дотримується правової позиції, згідно з якою особливий період в Україні діє. Таким чином, не підлягають нарахуванню банком відповідачу і, відповідно, сплаті останнім до закінчення особливого періоду в Україні проценти за користування кредитними коштами, штрафи і пеня, тобто нараховані позивачем за даним позовом 6 943 грн. 96 коп. Оцінюючі всі докази, досліджені судом у їх сукупності під час розгляду справи, приймаючи до уваги те, що відповідачем були порушені умови користування кредитними коштами, проте вона має право на пільги, передбачені частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», слід стягнути з відповідача на користь позивача залишок заборгованості за тілом кредиту в розмірі 33\~215 грн. 21 грн., частково задовольнивши таким чином позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк». Суд не приймає до уваги доводи відповідача про звільнення від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки на підтвердження належності останньої до даної категорії, не надано допустимих доказів та вважає за необхідне , відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» судовий збір в розмірі 2 684грн., сплачений позивачем при подачі позову до суду. Рішення виноситься у межах заявлених вимог, на підставі пред`явлених доказів. На підставі приведеного вище,

Outcome: partial