Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

16.02.2024р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська для розгляду за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Ухвалою судді\~від 22.02.2024р.\~відкрито провадження по справі\~та відповідно\~до положень\~ч.\~5\~ст.\~279\~ЦПК України\~призначено розгляд\~справи в\~порядку спрощеного\~позовного провадження\~з повідомленням\~(викликом)\~сторін (а.с.\~19). В обґрунтування\~заявлених вимог\~представник позивача - адвокат Меркулова Т.П. (діє на підставі ордера серії АЕ № 1250701 від 27.12.2023р. а.с. 3) зазначила, що на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська по справі № 2-254 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини до повноліття 08.11.2011р. видано виконавчий лист № 2-254 та відкрито виконавче провадження № 22225822, за яким здійснювалось стягнення аліментів на дитину, [PERSON] , [INFO] , до його повноліття, тобто до [INFO] . 08.12.2023р. позивач, на утримання якої здійснювалось стягнення аліментів, досяг повноліття. З 30.07.2021р. навчається у Дніпровському фаховому коледжі залізничного транспорту та транспортної інфраструктури на денній формі навчання, що підтверджується довідкою № 318 від 21.12.2023р. Термін закінчення навчання - 30.06.2025р. Тобто на момент досягнення повноліття позивач продовжує навчання у навчальному закладі. Оскільки форма навчання денна, позивач позбавлений можливості забезпечувати себе самостійно, оскільки через навчання не може працювати повний робочий день. У зв`язку з цим позивач потребує матеріальної допомоги. Відповідач має можливість його утримувати, оскільки працює, отримує дохід, а також отримує пенсію та не має інших неповнолітніх дітей чи повнолітніх дітей, на яких сплачує аліменти. На підставі викладеного позивач просить суд стягувати щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на його утримання у зв`язку з продовженням ним навчання, починаючи з дати подання позовної заяви та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Всі судові витрати просить покласти на відповідача (а.с. 1 - 2). Від представника\~позивача - адвоката Меркулової Т.П. до суду надійшла заява, в якій остання просить розглянути справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Справу просила розглянути без фіксування судового процесу технічними засобами (а.с. 23 - 24). Відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення (а.с. 22). З урахуванням заяв сторін, судове засідання відповідно до положень ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України відбувалось за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доводам сторін в сукупності, оцінивши зібрані по справі докази відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доводам сторін в сукупності, оцінивши зібрані по справі докази відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьком якого є [PERSON] , а матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8). Постановою державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Кібець М.О. від 25.11.2011р. відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-254, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 08.11.2011р. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7). Отже, відповідач є батьком позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 03.07.2009р. Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 70 від 18.01.2006р. (а.с. 8). 08.12.2023р. позивач досяг повноліття. З 30.07.2021р. позивач навчається у Дніпровському фаховому коледжі залізничного транспорту та транспортної інфраструктури на бюджеті на денній формі навчання відповідно наказу № 139с від 30.07.2021р., що підтверджується довідкою № 318 від 21.12.2023р. Термін закінчення навчання - 30.06.2025р. (а.с. 4 6). Тобто на момент досягнення повноліття позивач продовжує навчання у навчальному закладі. Оскільки форма навчання денна, позивач позбавлений можливості забезпечувати себе самостійно, оскільки через навчання не може працювати повний робочий день. Правовідносини, що виникли між сторонами законодавчо урегульовані наступним чином. Відповідно до ч. 2\~ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно з\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ч. 1\~ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями\~ст.\~199\~СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 201 СК України\~визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей\~187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка доходу батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006р. № 3, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17. Відтак з системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідач надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення (а.с. 22). Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги обґрунтованість позову [PERSON] та визнання його відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання. Положеннями ч. 1 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що також кореспондується з частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір». Відповідач позовні вимоги визнав одразу в першому судовому засіданні. Так, враховуючи вищевикладене, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з огляду на те, що позивач при пред`явленні позову був звільнений від сплати судового збору, то на підставі ст. 2 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 536,80 грн. (1073,60 грн. / 2 = 536,80 грн.). На підставі викладеного та

Outcome: approved