Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

16 лютого 2024 року позивач з використанням засобів поштового зв`язку звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовано позов, зокрема, тим, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем. Відповідач проживає окремо, добровільно допомоги на утримання дочки не надає, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 лютого 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. В встановлений судом строк відповідач подав відзив на позов, в якому просить позов задовольнити частково, а саме: стягнути аліменти в розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу). Зокрема, у відзиві на позов відповідач вказує, що у 2014 році між сторонами було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 червня 2021 року. Від вказаного шлюбу сторони мають дочку - [PERSON] , [INFO] . Твердження позивача про те, що відповідач добровільної допомоги на утримання дочки не надає, не відповідає дійсності. Відповідач жодним чином не припинив спілкування з дочкою і як тільки у нього з?являвся вільний час він завжди використовував цю можливість для побачення з нею. На вихідних дочка періодично залишається ночувати у відповідача та дуже любить гратися зі своєю сестрою [PERSON] . Також, після розлучення між сторонами була домовленість, що фінансово утримувати дитину сторони будуть порівно. Крім того, відповідач систематично бере участь у матеріальному забезпеченні дочки, постійно надавав кошти як дочці, так і позивачу, купував Златі необхідний одяг, забезпечував їх продуктами харчування, іншими необхідними речами, оплачував харчування в школі, гурток в художній школі та гурток з танців. Вимога позивача про стягнення аліментів є надуманою та передчасною. На початку 2024 року позивач вийшла заміж та разом з дитиною планують переїхати до м. Києва. Подавши позов про стягнення аліментів, позивач зможе обмежити відвідача у побаченнях з дочкою. Мінімізація побачень з дитиною негативно відобразиться на Златі, оскільки у відповідача з нею міцний емоційний зв?язок. Крім того, відповідач має дружину та малолітню дочку [PERSON] , 2022 року народження. Дружина відповідача знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 30 вересня 2025 року, а тому всі фінансові питання сім?ї покладені на відповідача. Також, мати відповідача має інвалідність 1 групи та потребує постійного догляду і фінансової підтримки відповідача, оскільки батьки відповідача є пенсіонерами та отримують мінімальну пенсію. У листопаді 2022 року відповідач взяв в іпотеку квартиру по державній програмі «Є оселя» у м. Чернігові, у зв?язку з чим у нього виникло фінансове зобов?язання кожного місяця сплачувати близько 10000 грн. Відповідач готовий працювати на декількох роботах, однак відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський не може під час проходження служби займатися іншою оплачуваною діяльністю, крім науково-педагогічної, наукової або творчої, що обмежує його в отриманні додаткових коштів. Заробітна плата відповідача складає 28214 грн. та 9850 грн. - додаткове грошове забезпечення кожного місяця на період дії воєнного стану. Після стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки, у відповідача залишиться незначна сума коштів на місяць. У позовній заяві позивач вказує про відсутність постійного доходу та заробітної плати, хоча позивач після розірвання шлюбу та до сьогодні, працює в одній організації. Розмір аліментів є необгрунтованим, не враховує реального матеріального стану відповідача та інші істотні обставини, що мають значення, а вимога про стягнення з відповідача на її користь 1/4 частки від заробітку (доходу) на утримання дитини не підтверджена належними і допустимими доказами та суперечить нормам чинного законодавства. При цьому, саме на позивачу лежить обов?язок доведення можливості відповідача сплачувати аліменти. Лише та обставина, що на батьків покладено обов?язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог. Позивач не надала належних та допустимих доказів, які б свідчили про матеріальне становище відповідача та спроможність сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. Позивач подала відповідь на відзив, в якій вказує, зокрема, що мати позивача також є особою з інвалідністю 2 групи, пенсію отримує мінімальну, у зв`язку з чим позивач несе значні витрати на її лікування, тому вважає цілком обумовленим та доцільним отримувати аліменти в розмірі не менше 1/5 частки від доходу відповідача. У судове засідання позивач не з`явилася, її представник подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, зазначивши, що позивач позовні вимоги підтримує. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, а саме: згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частки від доходу з підстав, зазначених у відзиві на позов. Заслухавши доводи відповідача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач та відповідач з 05 вересня 2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29\~червня 2021\~року було розірвано (а.с. 4). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 3, 7, 8). Дочка сторін зареєстрована за адресою реєстрації позивача та проживає з нею (а.с. 6, 9). 16 квітня 2022 року відповідач зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 29). [INFO] у відповідача народилася дочка [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с. 30). Дружина відповідача [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною та їй з 01 вересня 2022 року до 30 вересня 2025 року призначено державну допомогу при народженні дитини - [PERSON] (а.с. 42). Згідно з копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією мати відповідача [PERSON] має І групу інвалідності та потребує постійного стороннього догляду (а.с. 31, 33). Батько відповідача [PERSON] отримує пенсію за віком (а.с 35). Відповідно до копії довідки, виданої Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», відповідач має зобов`язання з повернення кредиту, наданого на придбання нерухомості по програмі єОселя за кредитним договором від 10 листопада 2022 року. Розмір кредиту 1537925 грн., термін остаточного повернення кредиту 09 листопада 2042 року (а.с. 36, 37). Угоди про розмір аліментів між сторонами не досягнуто. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У статті 51 Конституції України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі\~статтею 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна\~дитина має\~право на\~рівень життя,\~достатній для\~її фізичного,\~інтелектуального,\~морального,\~культурного,\~духовного і\~соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 Сімейного кодексу\~України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із\~частиною першою\~статті 182\~Сімейного кодексу\~України при\~визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує:\~1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~частини першої\~статті 183\~Сімейного кодексу\~України частка\~заробітку (доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Частиною другою\~статті 182\~Сімейного кодексу\~України встановлено,\~що розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує всі встановлені обставини, матеріальне становище відповідача, наявність у нього ще однієї неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] і бере до уваги те, що відповідач має обов`язок утримувати всіх неповнолітніх дітей, а також наявність у відповідача непрацездатних батьків, у зв`язку з чим вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку доходу щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення нею повноліття. Такий розмір аліментів з урахуванням доходу відповідача суд вважає достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того, на підставі статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення, а відповідно до статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial