Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

19 липня 2023 року представник позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 20 березня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 438007673. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого клієнт обов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договорам. 31 грудня 2020 року Додатковою угодою №26 до договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції. Відповідно до Реєстру боржників №131 від 27 квітня 2021 року до Договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 438007673. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу 20102022, у відповідності до якого ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до відповідача в сумі 39569,00 грн., з яких 11500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 28069,00 грн. сума заборгованості за відсотками за кредитним договором № 438007673 та у відповідності до реєстру прав вимоги №1 від 21 жовтня 2022 року. Згідно п. 2.1 Договору факторингу Клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. Згідно п. 4.1 договору факторингу, сторони погодили, що право вимоги переходить від Клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, по формі, встановленій у додатку до цього договору. У зв`язку з викладеним, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 438007673 в розмірі 39569,00 грн., та понесені ним судові витрати.(а.с.1-4) Ухвалою судді від 21 липня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.(а.с.33-34) 12 вересня 2023 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Деречиною О.В. подано відзив на позовну заяву, в якому вона заперечує проти позовних вимог, оскільки відповідач кредитними коштами не користування самостійно, а передав їх іншій особі, яка заволоділа його довірою шляхом введення в оману.(а.с.47-48) 03 жовтня 2023 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, де представником позивача [PERSON] зазначено, що сторонами кредитного договору було узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк, умови кредитування та нарахування відсотків в зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, але правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом чотирнадцяти днів з моменту отримання копії примірника договору відповідач не скористався. У зв`язку з цим, вважає заперечення відповідача щодо укладеного договору кредиту безпідставними. Крім того, у позивача наявні докази перерахування кредитних коштів саме відповідачу [PERSON] на його картковий рахунок.(а.с.145-152) 25 жовтня 2023 року від відповідача до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, де [PERSON] зазначає, що 06 вересня 2023 року звернувся до ВП №1 м. Світловодськ із заявою про вчинення кримінального правопорушення [PERSON] , який, зловживаючи довірою відповідача шахрайським шляхом отримав дані кредитні кошти. Дану заяву внесено до ЄРДР за № 12023121190000260 за ч. 1 ст. 190 КК України. При цьому відповідач перебуває на обліку лікаря-психіатра та має діагноз: тривожний розлад органічного походження внаслідок перинатальної патології. Позивачем не додано доказів укладання кредитного договору на суму 11000 грн. та перерахування коштів відповідачу, у зв`язку з чим у задоволенні позову належить відмовити. (а.с.179-180) 09 листопада 2023 року представником позивача направлені до суду додаткові пояснення, за якими, відповідно до детальному розрахунку заборгованості, відповідач здійснював оплати в рахунок часткового погашення заборгованості, що свідчить про визнання такого боргу відповідачем.(а.с.200-202) У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилась, клопотала про проведення судових засідань у її відсутність, позовні вимоги підтримує.(а.с.36-37) Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Таліон Плюс», про час і місце проведення судового розгляду повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явились, заяв, клопотань чи заперечень від третіх осіб на адресу суду не надходило. (а.с.245,246) Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не прибули. Від представника відповідача адвоката Деречиної О.В. надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність з урахуванням письмових пояснень [PERSON] , за якими він зазначає, що не був обізнаний про Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Вважає, що паспорт споживача кредитного продукту «Смарт» до Договору № 438007673 не є складовою кредитного договору. У разі наявності підстав для задоволення позову просить суд стягнути з нього суму заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 11500 грн., в решті позовних вимог відмовити. (а.с.1-3, т. 2) Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 20 березня 2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 438007673, доповнений додатковою угодою до Договору № 438007673 від 20.03.2021 року, які підписано електронним підписом позичальника, відповідно до яких товариство надало відповідачу кошти в загальній сумі 11500,00 грн. строком на 24 дні, зі сплатою відсотків, на банківський картковий рахунок, а відповідач зобов`язався повернути отриманий кредит в строк, визначений умовами договору, правилами та паспортом споживчого кредиту продукту «Смарт». (а.с.5,6-8,9) Пунктами 1.2.-1.5 Договору передбачено, що за користування кредитом клієнт сплачує товариству 156,95% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 0,43% (процентів) на добу. З наступного дня після закінчення дисконтного періоду, за умови продовження строку клієнт сплачує товариству 620,50 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,70% (процентів) на добу. У випадку користування кредитом без своєчасної сплати процентів, клієнт сплачує товариству 839,50% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,30% (процентів) на добу. 28 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, за яким, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступає ТОВ «Таліон Плюс» право грошової вимоги, право на одержання яких належить ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».(а.с.115-116) 31 грудня 2020 року Додатковою угодою №26 до договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції. Відповідно до Реєстру боржників №134 від 18 травня 2021 року до Договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 438007673 від 20 березня 2021 року. (а.с.117-123,124,125-126,127) 20 жовтня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» укладено Договір факторингу № 20102022 за яким, ТОВ «Таліон плюс» відступає ТОВ «ФК» ЄАПБ» право грошової вимоги, право на одержання яких належить ТОВ «Таліон плюс».(а.с.10-11) Згідно п. 2.1 Договору факторингу Клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. За п. 2.2. договору факторингу, у випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимог, кожен наступний реєстр прав вимог є самостійним додатком, та не замінює попередній. За п.4.1 Договору право вимоги переходить від Клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, по формі, встановленій у додатку до цього договору. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до Договору факторингу №20102022 від 20 жовтня 2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 39569 грн. 00 коп., з яких: 11500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 28069 грн. 00 коп. - сума заборгованості за відсотками.(а.с.18) Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У договорі про надання фінансового кредиту, укладеного з відповідачем, сторонами погоджено всі його істотні умови щодо суми і строку кредиту сплати відсотків за користування позикою, розмір і типи процентних ставок. Договори про надання фінансового кредиту є дійсними, у судовому порядку не оскаржувались. Згідно інформації, наданої Акціонерним товариством «Укрсиббанк» за вих № 29-4-01/07/2515-БТ від 08 листопада 2023 року, відповідач [PERSON] має в АТ «Укрсибанк» відкритий діючий рахунок № [NUMBER] , на який 20 березня 2021 року було здійснено надходження грошових коштів у сумі 11000,00 грн., 21 березня 2021 року у сумі 500,00 грн від «Cash2card Moneyveoc2c». (а.с.206) При дослідженні виписки за картковим рахунком клієнта за період з 01 лютого 2021 року по 05 липня 2021 року судом встановлено, що клієнт користувався кредитним коштами, наданими у вказаній позивачем сумі. (а.с.234-241) Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 438007673 від 20.03.2021 року, за період з 20 березня 2021 року по 18 травня 2021 року, відповідачем здійснювалась часткова оплата заборгованості. (а.с.110-112) Відступлення права вимоги підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу, який містить інформацію про відповідача (його прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, номер договору, суму заборгованості), актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу. Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15. При цьому, як убачається з матеріалів справи, відповідач не сплачував заборгованості за укладеним ним договором, ні новому, ні попередньому кредитору, внаслідок чого утворилася заборгованість. Відповідно до ст. 518 ЦК України боржник має право висувати вимоги проти нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Відповідно до ст.1081ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно зі ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки і боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок. Частина 1 ст.599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Отже, вирішуючи спір, оцінивши надані докази та встановивши, що відповідач своєчасно не виконав взяті на себе грошові зобов`язання за договором № 438007673, не сплатив заборгованість за укладеним ним договором, ні новому, ні попереднім кредиторам, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, відомості про введення відповідача іншими особами в оману шахрайським шляхом з постановленням відповідного вироку суду матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості. Щодо сум заборгованості, які підлягають стягненню, слід врахувати наступне. Суд зазначає, що змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, у постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року по справі № 300/438/18. За умовами договору № 438007673 від 20.30.2021 року та додаткової угоди до договору, укладеними між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було передбачено надання кредиту в загальному розмірі 11500,00 грн строком на 24 дні, тобто до 13 квітня 2021 року. Отже, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» мало право на стягнення процентів за користування кредитними коштами за 24 дні по 13 квітня 2021 року, що, виходячи із установлених у договорі процентних ставок (2,3% на добу), становить 6348 (11500*2,3/100*24) грн. Суд враховує те, що пунктом 1.4.1. Договору передбачена процентна ставка у розмірі 0,43 % на добу, проте зазначає, що вказана ставка застосовується за умови своєчасного та повного повернення кредиту протягом 24 днів з моменту його надання (п. 1.2 Договору). Натомість, як було встановлено, відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав та не повернув у встановлений строк кредит разом із нарахованими відсотками, а тому втратив право на пільгову процентну ставку за користування кредитними коштами. Нарахування та стягнення процентів за користування позикою та кредитом поза визначеними строками, тобто після 13 квітня 2021 року, суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду. Суд відхиляє доводи позивача щодо правомірності продовження нарахування процентів за кожен день користування кредитними коштами, але не більше 90 календарних днів з першого дня прострочення відповідно до умов кредитних договорів, оскільки пунктом 1.3 договору передбачено, що продовжують нараховуватись відсотки за кожен день користування кредитом, який за умовами договору закінчився 13 квітня 2021 року. Суду не представлено доказів продовження строку дії договору, з урахуванням положень п. 1.2, 1.3 та 1.7 договору. За неповернення вказаних сум після закінчення строку, на який були видані кредитні кошти, може наставити відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України, проте регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 Кодексу не можуть застосовуватись одночасно, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16. Враховуючи викладене, з [PERSON] користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню: заборгованість за договором № 438007673 від 20.03.2021 року у розмірі 17848,00 грн, з яких: 11500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 6348,00 грн - заборгованість по процентах за користування кредитними коштами. В іншій частині заборгованість стягненню з відповідача не підлягає. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у представлених доказах, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Щодо стягнення витрат по сплаті судового збору судом зазначається наступне. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає частковому задоволенню, а саме на 45,1 % (17848/39569*100%). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений за подачу позову судовий збір у розмірі 1\~210,48 грн (2684*0,451). На підставі викладеного,

Outcome: partial