Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

Позивач Мукачівська окружна прокуратура в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області звернулася до суду із\~ позовом до [PERSON] про корнфіскацію земельної ділянки. Позов мотивований тим, що відповідач [PERSON] є громадянин російської федерації і 27.08.2016року на підставі Свідоцтва про право на спадщину, прийняв у спадщину за померлою матір`ю [PERSON] земельну ділянку сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 2122786400:10:001:0026 загальною площею 0,1712 га. Дана земельна ділянка розташована на території колишньої Пістрялівської сільської ради Мукачівського району (на даний час Мукачівська ОТГ). Право власності на зазначену земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.08.2016 року приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Садварі М.Ф., за реєстраційним номером 1013657621227. Проте, відповідачем [PERSON] у продовж строку, встановленого ч.4 ст.81 ЗК України, не відчужено земельну ділянку, тому вона, згідно вимог ст.145 ЗК України, підлягає конфіскації на користь держави. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.10.2023 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу у порядку загального позовного провадження. Також вказаною ухвалою відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У свою чергу, відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав. \~ \~ \~ \~ Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №341226085 від 01.08.2023 року, земельна ділянка, площею 0,1712 га, кадастровий номер 2122786400:10:001:0026, цільове призначення «для ведення особистого селянського господарства», за адресою: Пістрялівська сільська рада Мукачівського району Закарпатської області, на праві власності зареєстрована 27.08.2016 року за [PERSON] (а.с. 12-14). Згідно Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), яка розташована на адресою: 89673, Закарпатська область, Мукачівський район, на території Пістрялівської сільської ради, в межах населеного пункту [PERSON] від 2014 року, передано у приватну власність земельну ділянку [PERSON] , загальною площею 0,1712 га на території Пістрялівської сільської ради, в межах населеного пункту, Мукачівського району Закарпатської області, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства (а.с. 15-41). Із листа ГУ ДМС України в Закарпатській області №3.1.7 вбачається, що [PERSON] зареєстрованим/знятим з реєстраційного обліку не значиться (а.с. 42). Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.08.2016 року спадкоємцем зазначеного у заповіті майна [PERSON] , яка померла [INFO] є її син [PERSON] , громадянин російської федерації. Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається: земельної ділянки, площею 0,1712 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 2122786400:10:001:0026, місце розташування якої: Закарпатська область, Мукачівський район, на території Пістрялівської сільської ради (а.с. 46). Таким чином, після набуття земельної ділянки у власність, відповідач [PERSON] у передбачений законом строк, тобто протягом року її не відчужив. Дані правовідносини регулюються нормами Земельного кодексу України. Згідно із статтями\~13,\~14 Конституції України, земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією\~Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю відповідно до\~статті 80 Земельного кодексу України\~визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм\~Земельного кодексу України\~суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до частини другої\~статті 81 Земельного кодексу України\~можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно із ч.3\~ст.81 Земельного кодексу України\~іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.22 Земельного кодексу України\~набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог\~статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Одночасно за змістом ч.4 ст.81 Земельного кодексу України\~землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч.2, 4\~ст.145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Пунктом 10 частини 1\~статті 346 Цивільного кодексу України\~визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно із\~статтею 354 Цивільного кодексу України\~до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Частиною 6\~статті 41 Конституції України\~визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Так,\~статтею 131-1 Конституції України\~на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до частини 3\~статті 23 Закону України «Про прокуратуру»\~прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. В даному випадку порушення інтересів держави полягає в тому, що відповідач [PERSON] порушив визначену ст.ст.\~13,\~14,\~41 Конституції України, ст.ст.\~80,\~81,\~145 Земельного кодексу України\~процедуру використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення, та як іноземний громадянин, не відчужив її упродовж року після набуття права власності і на теперішній час безперешкодно використовує спірну земельну ділянку на території України. З огляду на характер спірних правовідносин не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності відповідача критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, котрі сформовані у сталій практиці ЄСПЛ. Обраний спосіб захисту порушеного права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яку відповідач незаконно використовує, є ефективним та належним способом захисту порушених прав держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області області, як уповноваженого органу на здійснення функцій держави щодо конфіскації у власність держави земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які незаконно використовуються іноземними громадянами, оскільки зазначений спосіб захисту чітко визначений частиною 4\~статті 81 Земельного кодексу України. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку, не відчужив її, а тому є підстави для її конфіскації у власність держави. Відповідно до ч.4\~ст.145 ЗК України\~конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Статтею 153 Земельного кодексу України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У випадках передбачених цим Кодексом та іншими законами України, допускається викуп земельної ділянки. При цьому власникові земельної ділянки відшкодовується її вартість. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними і обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Щодо заходів забезпечення позову, вжитих згідно ухвали Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.09.2023 року у даній справі, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч.7, 8\~ст.158 ЦПК України\~у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. Враховуючи, що учасниками справи не заявлено вмотивованого клопотання про скасування арешту земельної ділянки та заборони [PERSON] вчиняти певні дії стосовно спірної земельної ділянки, то такі заходи забезпечення позову продовжують діяти відповідно до положень\~ст.158 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.\~81,\~145 ЗК України, ст.ст.16,\~346,\~354 ЦК України\~та

Outcome: approved