Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

До Петриківського районного суду Дніпропетровської області через свого представника [PERSON] звернувся позивач [PERSON] із позовом до Петриківської селищної ради, Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про встановлення факту смерті та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. У позові зазначено, що його мати [PERSON] , [INFO] - громадянка України та мала паспорт громадянина України. В 2017 році жінка поїхала в Російську Федерацію до свого сина (брата позивача) в гості, де згодом захворіла та вже не змогла повернутися назад в Україну. Тож, [INFO] у Волгоградській області Російської Федерації померла мати позивача [PERSON] . Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] було видано там же. Після її смерті відкрилася спадщина на належний їй житловий будинок, що розташований за [ADDRESS] . Позивач звернувся до приватного нотаріуса ДРНО Дніпропетровської області, однак, постановою нотаріуса від 29.01.2024 заявнику було відмовлено у видачі йому свідоцтва про право на спадщину через те, що спадкоємець не подав документів, які підтверджують факт смерті спадкодавця. Також заявником пропущено строки для прийняття спадщини. Позивач стверджує, що він є єдиним спадкоємцем майна померлої матері [PERSON] , який проживає на території України. Йому відомо, що мати не складала заповіту. Однак, позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про смерть (українського зразка) своєї матері в органах ДРАЦС через те, що її смерть настала на території РФ, з якою, наразі розірвано дипломатичні відносини. Разом з тим таке свідоцтво йому необхідно для подальшого оформлення своїх спадкових прав. Окрім того позивачем було пропущено строки для прийняття спадщини що відкрилась після смерті матері. Він зауважив, що звертався за юридичною консультацією з цього питання. Юрист йому пояснив, що він має 10 місяців для прийняття спадщини. Тож, позивач звернувся до нотаріуса лише 18.01.2024, чим пропустив строк менше, ніж на півтора місяці. На основі викладеного позивач просить суд встановити факт що має юридичне значення, а саме факт смерті [PERSON] , [INFO] уродженки с. Ленінське, Аламединського району, Киргизії, громадянки України, яка померла [INFO] на території Російської Федерації у м. Волгоград Волгоградської області, яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Також, визначити позивачу додатковий строк у три місяці з моменту набрання судовим рішенням законної сили для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [INFO] [PERSON] , яка померла на території РФ. Ухвалою суду від 27.02.2024 відкрито провадження в даній справі та визначено справу розглядати в порядку загального позовного провадження. 27.02.2024ухвалено витребувати від приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лимар Є.В. належним чином посвідчені копії матеріалів спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , яка була зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримали; судовий збір просять залишити за позивачем. Представник відповідача Петриківської селищної ради до суду не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник відповідача Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській областідо суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Будь-яких письмових пояснень, заперечень, інших заяв чи клопотань до суду не надано. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. На думку суду, визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, надані сторонами судового провадження письмові докази є достатніми для цілей вирішення даної справи, а тому призначення справи до судового розгляду суд розцінює як невиправдане зволікання формального характеру, у зв`язку з чим вважає за необхідне ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Суд, дослідивши письмові докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] народилась [INFO] та була зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено копією паспорта громадянина України [NUMBER] . [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , про що складено запис акту про смерть № 170239340004501248008 та 93400045 відділом РАЦС адміністрації Тракторозаводського району Волгограда видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS] , що належав їй на підставі договору купівлі-продажу серія та номер: 1365, виданого 16.05.2001, що підтверджено витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серія ЕАР № 349078 від 08.01.2014. Додано копію договору купівлі-продажу зазначеного вище будинку АЕА № 519228 від 16.05.2001 та копію технічного паспорту на житловий будинок виготовленого 22.11.2012. [PERSON] народився [INFO] . Батьками записано: [PERSON] та [PERSON] , про що додано копію свідоцтва про народження [NUMBER] виданого Бюро ЗАГС Ленінського району м. Фрунзе. Листом із Царичанського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одесса) від 23.02.2024 [PERSON] повідомлено, що відділи державної реєстрації актів цивільного стану України поновлюють актові записи цивільного стану складені органами державної реєстрації актів цивільного стану України. Так як смерть [PERSON] , [INFO] зареєстрована у відділі ЗАГС адміністрації Тракторозаводського району міста Волгограда РФ, 19.06.2023, запис акту № 170239340004501248008, він не підлягає поновленню у відділах державної реєстрації актів цивільного стану України. На теперішній час не здійснюється будь-яке листування що стосується співробітництва з установами юстиції Росії, тож рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання. З матеріалів спадкової справи № 04/2024 заведеної 18.01.2024 до майна спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] встановлено, що [PERSON] єдиний звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Постановою приватного нотаріуса Дніпровського РНО Дніпропетровської області від 29.01.2024 Лимар Є.В. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що лишилось після померлої [INFO] [PERSON] . Подані заявником документи не дають можливості перевірити факт смерті спадкодавця, так як реєстрації смерті в Державному реєстрі цивільного стану громадян на території України не проводилась. Заявник звернувся до нотаріуса після 6-ти місяців з дня смерті спадкодавця, документи які б підтвердили факт прийняття спадщини - відсутні. Розглядаючи заявлені вимоги, суд виходить із наступного. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до вимог п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи, а згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1064 від 22 серпня 2007 року. Правилами реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими Наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року (з наступними змінами), визначено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до ч.ч.4,7 глави 1 розділу ІІ вищевказаних Правил, у державній реєстрації актів цивільного стану може бути відмовлено, якщо державна реєстрація суперечить вимогам законодавства України; державна реєстрація повинна проводитись в іншому органі державної реєстрації актів цивільного стану; з проханням про державну реєстрацію звернулась недієздатна особа або особа, яка немає необхідних для цього повноважень. Документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Звертаючись до суду з даною заявою, позивач на підтвердження смерті [PERSON] , [INFO] померлої [INFO] на території російської федерації, надав копію свідоцтва про смерть . Таким чином, факт смерті [PERSON] зареєстрований іноземним органом реєстрації. Відповідно ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» у редакції від 23.12.2022, документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. На час дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993, ст. 13 даної Конвенції було передбачено, що документи, які на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за встановленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Крім того, документи, які на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних сторін доказовою силою офіційних документів. 23.12.2022 набрав чинності Закон України від 01.12.2022 №2783-ІХ«Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993». Цим Законом передбачено зупинення у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України 22.01.1993 та Протоколу 1997 року до Конвенції, вчиненого від імені України 28.03.1997 та вихід України з Конвенції від 22.01.1993 та Протоколу від 28.03.1997. Так, дія Конвенції від 22.01.1993 та Протоколу від 28.03.1997 зупинена з 27.12.2022. За таких обставин, позивач не може отримати належні документи, які підтверджують смерть громадянки України [PERSON] та зареєструвати її смерть на території України. Позивач позбавлений можливості в інший, позасудовий порядок, вирішити питання щодо реєстрації компетентним органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті його матері. Смерть особи є юридичним фактом, який має наслідки припинення, зміни або виникнення багатьох правовідносин, тому має безпосереднє значення для реалізації особою своїх прав. Встановлення факту смерті матері має для позивача юридичне значення. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням наведених норм права, наданих суду документів, а також, враховуючи, що встановлення факту смерті, необхідно заявнику для проведення державної реєстрації факту смерті матері, суд доходить висновку про підтвердження факту смерті [PERSON] [INFO] на території рф у м. Волгоград. Поняття спадкування визначено у ст. 1216 Цивільного Кодексу України, як перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На основі викладеного, враховуючи те, що позивачу було надано невірну інформацію щодо строків звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а також те, що смерть матері відбулася на території іноземної держави, будь-які зв`язки з якою на даний час є утрудненими, суд визнає такі причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними, а позов таким, що підлягає частковому задоволенню, шляхом визначення позивачу додаткового строку в три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини. Разом з тим суд зауважує на тому, що позов судом задоволено частково у частині вимог до Петриківської селищної ради. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області не є належним відповідачем у справі, адже між ним та позивачем відсутній будь-який спір про право. Наразі відділ міг бути учасником у справі, як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, адже є заінтересованим у вимогах позивача щодо встановлення факту смерті особи. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у повному обсязі у сумі 1 816.80 грн, про що додано квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки від 06.02.2024. У своїй заяві позивач виразив бажання залишити судовий збір за собою. Тож, враховуючи викладене, суд вважає вірним не здійснювати розподілу судових витрат між сторонами. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial