Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] \~(далі\~позивач)\~звернулася в\~суд з\~позовною заявою\~в якій\~просить розірвати\~шлюб між\~нею та\~ [PERSON] ,\~залишивши їй\~на вихованні\~дітей:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Також просить\~стягнути із\~ [PERSON] \~аліменти на\~її користь\~на утримання\~малолітніх дітей:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у розмірі1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття; стягнути із [PERSON] аліменти на її користь на її утримання в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку доходу щомісяця, починаючи стягувати від дня подання позовної заяви до суду і до досягнення донькою трирічного віку. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 27.07.2012 зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від шлюбу мають двох малолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами припинено, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо. Після розірвання шлюбу доньок просить залишити на її вихованні, прізвище після розірвання шлюбу залишити [PERSON] . З приводу стягнення аліментів на утримання дітей, посилається на обов`язок батька щодо їх утримання. Зазначає, що згідно ч.2 ст. 84 СК України має право на утримання від чоловіка оскільки не працює, перебуває у декретній відпустці і потребує матеріальної допомоги від чоловіка. Відповідач заперечень проти позову не висловив. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач надала заяву з проханням розгляд справм провести у її відсутності, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити, але не стягувати з відповідача на її користь суму сплаченого нею судового збору. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 01.03.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 18.03.2024. На підставі частини другої\~статті 247 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено,\~що [INFO] [PERSON] , [INFO] , зареєстрував шлюб з [PERSON] , [INFO] ,\~у Виконкомі\~Присеймівської сільської\~ради Конотопського\~районуСумської області, актовий запис №02, після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини [PERSON] (а.с. 3). Як вбачається з свідоцтва про народження [INFO] народилася [PERSON] , мати [PERSON] ,\~батько [PERSON] (а.с. 5). Згідно свідоцтва\~про народження\~ [PERSON] народилася\~ [INFO] ,\~мати [PERSON] ,\~батько [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.6). На час подання позову сторони спільно не проживають, шлюбні відносини припинені. V. Норми права. Згідно із ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 51 Конституції України\~та ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно положень ч. 2\~ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст.104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3\~ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 СК України. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно положень ст.112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно роз`яснень у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно ч. 1, 2\~ст. 75 СК України\~дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.\~\~Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1\~ст. 79 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до\~ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1\~ст. 80 Сімейного кодексу України\~аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Отже, передумовою стягнення аліментів такої категорії є додержання двох умов: проживання дитини у одного з подружжя та можливість другого з подружжя надавати матеріальну допомогу. Згідно ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.\~181\~Сімейного кодексу\~України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За приписами ст.\~183\~Сімейного кодексу\~України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом......Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ч.1 ст.\~191\~Сімейного кодексу\~України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ч. 1 ст. 430\~ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про\~\~стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно із ч. 3 ст. 13 ЦПК України\~учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. VI. Оцінка суду. Дослідивши зібрані в справі докази, оцінюючи докази зібрані у справі кожен окремо, їх достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності,\~\~суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених вимог. Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження їхнього шлюбу суперечило б інтересам сторін. При цьому вимога після розірвання шлюбу, залишити дітей на вихованні матері не підлягає окремому вирішенню при ухваленні рішення, оскільки виховання дітей в силу ч. 1 ст. 150 СК України є обов`язком батьків. З приводу стягнення аліментів, суд керується наступним. [PERSON] є батьком малолітніх доньок: [PERSON] та [PERSON] і має обов`язок по їх утриманню, отже, є належним відповідачем по даному позову. Діти проживають разом з матір`ю [PERSON] , перебувають на утриманні матері, тому остання має право на отримання аліментів на утримання доньок від відповідача, що не спростовано останнім. При цьому, суд керується вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої,\~\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Вказаний розмір аліментів визнається відповідачем буде справедливим, співмірним, реальним, достатнім і відповідатиме потребам малолітніх дітей. Також, суд враховує, що спільна дитина сторін, 2021 року народження, проживає разом з позивачкою, яка не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, має право на аліменти на своє утримання. Позивач визнав можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. За таких обставин, з відповідача на користь позивачки слід стягувати аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 заробітку (доходу) платника щомісячно починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути на користь держави судовий збір за вимогу про стягнення аліментів на утримання дітей та вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини в загальному розмірі 2422 грн 40 коп судового збору.

Outcome: partial