Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

В грудні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення коштів по договору позики. В обґрунтування позову зазначив, що 03.03.2021 між [PERSON] та [PERSON] (надалі відповідач -1) укладено договір позики, за умовами якого Відповідач-1 отримав грошові кошти від позивача в розмірі 400000,00 доларів США, які зобов`язався повернути до 01.10.2023. З метою забезпечення виконання грошового зобов`язання за договором позики, 03.03.2021 між [PERSON] та [PERSON] (надалі відповідач -2) укладено договір поруки, за умовами якого Відповідач- 2 відповідає перед позивачем за невиконання зобов`язань Відповідачем-1. Зважаючи на те, що Відповідачі ухиляються від виконання зобов`язань, позивач просить з них стягнути на свою користь солідарно борг в розмірі 400000 доларів США, 3% річних в розмірі 2695,89 доларів США, судові витрати. Ухвалою суду від 09.01.2024 відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження в підготовче судове засідання з викликом сторін на 12.02.2024. 12.02.2024 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов, з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Представник відповідача [PERSON] при ухваленні рішення поклався на розсуд суду, вказав, що не заперечує обставин викладених в заяві, між сторонами проводяться переговори. Дослідивши докази, заяви по суті сторін та їх пояснення, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. У відповідності до ст.ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 03.03.2021 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, за умовами якого Відповідач-1 отримав грошові кошти від позивача в розмірі 400000,00 доларів США, які зобов`язався повернути до 01.10.2023. На виконання умов договору позики Відповідач-1 склав розписку про отримання коштів. Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності (ч.1 ст. 546 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Положеннями ч.1,3 ст. 553 ЦК України передбачено, що За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку, поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно з ч.1-2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. З метою забезпечення виконання грошового зобов`язання за договором позики, 03.03.2021 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки, за умовами якого Відповідач- 2 зобов`язався перед позивачем відповідати за невиконання позичальником боргових зобов`язань в повному обсязі. Оскільки, відповідач-1 взяті на себе зобов`язання не виконує, грошові кошти позивачу не повернув, у зв`язку з цим позивач був вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Просить стягнути солідарно з відповідачів борг в розмірі 00000 доларів США, 3% річних в розмірі 2695,89 доларів США, судові витрати. Правовідносини, які випливають з договору позики, врегульовані нормами параграфу 1 глави 71 ЦК України. Частиною 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмету позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей, такий правовий висновок викладено у Постанові ВСУ від 18.09.2013 у справі №6-63цс13. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до положень частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За загальними правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Разом з тим, відповідачами суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог. Факт отримання коштів не спростовано, укладені між сторонами правочини є чинними. Отже враховуючи, що позичальник [PERSON] не виконав своє грошове зобов`язання в повному обсязі, порушене право позикодавця [PERSON] підлягає судовому захисту шляхом примусового стягнення заборгованості солідарно з відповідачів на загальну в суму 15137338,50 грн. , що еквівалентно 402695,89 дол. США. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 13420,00 грн. , що становить 6710,00 грн. з кожного.

Outcome: approved