Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПП «Полтава-Агроальянс», АТ «Полтава-Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Шевченківський ВДВС у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому прохав визнати за [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , право власності на машиномісце [ADDRESS] ; зняти арешт з машиномісця № [NUMBER] (дев`ятнадцять) загальною площею 21,1 кв.м., що знаходиться в житловому будинку [ADDRESS] , номер запису про обтяження: 49411377; стягнути солідарно з відповідачів судовий збір на його користь. В обґрунтування позову вказав, що між ПП «Полтава-Агроальянс» та [PERSON] 26 грудня 2011 року було укладено та посвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Набокою Ю.В. договір купівлі-продажу, реєстраційний № 3570, (надалі - Договір), згідно якого він придбав -машиномісце № [NUMBER] , загальною площею - 21,1 кв.м., в будинку [ADDRESS] . Відповідно до п. 3 та п.4 Договору ПП «Полтава-Агроальянс» одержало повністю від нього до моменту підписання Договору оплату за машиномісце та не має будь-яких претензій фінансового характеру, що стосувалося б питань оплати Договору. Факт оплати підтверджується платіжною інструкцією банку № К16425 від 25.11.2011 р. та Довідкою ПП «Полтава-Агроальянс» вих. № 120/02/23 від 13.02.2023 р. На момент відчуження, машиномісце № 19, не перебувало під забороною (арештом), воно не було передано в іпотеку, відсутня інформація про перебування його під податковою заставою, що було перевірено приватним нотаріусом та підтверджено Витягами із відповідних реєстрів та зазначено в п. 6 Договору. Ним на той час нотаріально посвідчений Договір не був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у зв`язку з цим, 06 вересня 2023 р. він звернувся з заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Нехворощанської сільської ради Полтавської області з приводу державної реєстрації права приватної власності на машиномісце № [NUMBER] , загальною площею - 21,1 кв.м., в будинку [ADDRESS] , але отримав Рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 69229576 від 11.09.2023 р. Підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, а саме: у спеціальному розділі ДРРП наявне обтяження № 49411377 - арешт нерухомого майна. Особа майно/права якої обтяжуються: ПП «Полтава-Агроальянс», код ЄДРПОУ: 31391659. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відомостей до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 20.10.2023 р. вбачається наявне обтяження № 49411377, на машиномісце [ADDRESS] накладено арешт, де особою, майно/права якого обтяжуються є ПП «Полтава-Агроальянс», код ЄДРПОУ 31391659, адреса: Україна, Полтавська область, м. Полтава, вулиця Європейська, будинок 146А. Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 66610463 від 01.03.2023, [PERSON] , Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Зважаючи на отриману інформацію, 21 вересня 2023 р. ним було подано до Шевченківського ВДВС у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяву про зняття арешту з майна на машиномісце [ADDRESS] ,так як він є власником вищевказаної нерухомості і даний арешт грубо порушує майнові права щодо розпорядження та вільного володіння і користування нерухомим майном. Але листом № 117416 від 05.10.2023 р. Шевченківський ВДВС відмовив у знятті арешту з майна, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, машиномісце №19, Полтавська область, м. Полтава, вулиця Конституції, будинок, 13 зареєстровано за ПП «Полтава-Агроальянс», яке є боржником по виконавчому провадженню по стягненню на користь АТ «Полтава-банк», і з огляду на це, арешт може бути знятий відповідно до ч.5 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» за рішенням суду. З цих підстав, звернувся до суду з позовом. Ухвалою суду від 26 жовтня 2023 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 01 листопада 2023 року вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого майна, а саме машиномісця № [NUMBER] , загальною площею 21,1 кв.м., що знаходиться у житловому будинку [ADDRESS] . Ухвалою суду від 01 листопада 2023 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач АТ «Полтава-банк» подав до суду відзив на позов, в якому прохав врахувати викладені у відзиві обставини та відмовити у повному обсязі у вимозі позивача щодо солідарного стягнення судового збору з відповідачів. Вказано, що на виконанні у Шевченківському ВДВС у м.Полтаві знаходиться виконавче провадження № 70626705 з примусового виконання наказу Харківського апеляційного господарського суду від 23.08.2018 по справі № 978/1298/18 про примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» по справі № 2/476 від 11.06.2018 року, яким стягнуто з ПП «Полтава-Агроальянс» на користь АТ «Полтава-банк» суму заборгованості за кредитним договором № 3821 від 24.06.2011 року у розмірі 12 824 604, 15 грн., розірвано з 27.05.2018 року кредитний договір № 3821 від 24.06.2011 року, стягнуто із ПП «Полтава-Агроальянс» на користь АТ «Полтавабанк» третейський збір у розмірі 39 973, 80 грн. та судовий збір у сумі 881 грн. В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м.Полтаві було виявлено майно ПП «Полтава-Агроальянс» та 01.03.2023 року було внесено обтяження № 49411377 на машиномісце № 19 на підставі постанови про арешт майна боржника ВП № 70626705 від 30.12.2022, виданої Шевченківським ВДВС у м.Полтаві. Вказує, що п.12 Договору купівлі-продажу від 26.12.2011 року, на який посилається позивач, передбачено, що цей договір підлягає державній реєстрації (ст. 657 ЦК України). Право власності на машиномісце підлягає державній реєстрації ( ст. 182 ЦК України). Правочин вважається вчинений з моменту його державної реєстрації (ст.210 ч.1 ЦК України). Відповідно до ч.4 ст. 334 ЦК України право на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації, виникає з дня такої реєстрації відповідно до Закону. Речові права на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникають з моменту такої реєстрації. Вказує, що частиною 3 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Внаслідок невиконання позивачем обов`язку щодо реєстрації права власності на машиномісце у Державному реєстрі прав на підставі нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу, право власності на це майно зареєстровано за ПП «Полтава-агроальянс», хоча за законодавством 2011 року [PERSON] повинен був самостійно звернутися додержавного реєстратора та зареєструвати майно. Вважає, що державним виконавцем правомірно накладено арешт на майно та обтяження, що призвело до відмови у проведення реєстраційних дій. Вважає, що відповідачі не повинні нести відповідальності за несумлінне поводження [PERSON] щодо свого майна, а відтак підстави для сплати судового збору відсутні. Позивач [PERSON] надіслав до суду відповідь на відзив, в якій вказав, що Договір купівлі-продажу був посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Набокою Ю.В., зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за № 3570, та зареєстрований 26.12.2011 у Державному реєстрі правочинів, що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів № 10867033 від 26.12.2011 року. У вказаному Витязі зазначено, що предметом правочину є реєстраційний № об`єкту у РПВН: 33207241, машиномісце № [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] , відчужував: ПП «Полтава-Агроальянс», ЄДРПОУ: 31391659, набувач: [PERSON] , ІдН: [NUMBER] . Зазначив, що до даних правовідносин слід застосовувати правову позицію викладену у постанові Великої Палати Верховного суду у справі № 334/3161/17 від 22.06.2021 року, яка регулює подібні правовідносини. Згідно вказаної правової позиції, до 01 січня 2013 року право власності у набувача нерухомого майна за договором купівлі-продажу виникало за правилами ч.4 ст. 334 ЦК України - з моменту державної реєстрації такого договору як правочину. Відтак особа, яка до 01 січня 2013 року придбала нерухоме майно за договором купівлі-продажу, державну реєстрацію якого було належним чином здійснено, стала власником нерухомого майна з моменту державної реєстрації відповідного договору купівлі-продажу незалежно від того, чи здійснила ця особа в подальшому державну реєстрацію свого права власності. Таким чином, він став власником нерухомого майна з моменту державної реєстрації договору купівлі-продажу незалежно від того, що в подальшому не було здійснено державну реєстрацію права власності. Накладений арешт перешкоджає йому здійснювати своє суб`єктивне право, оскільки його право на користування та розпорядження цим майном обмежене. Від відповідача АТ «Полтава-банк» до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких вказано, що у п.15 Договору купівлі-продажу сторони засвідчили, що їм роз`яснено зміст договору, вони розуміють значення,умови правочину та його правові наслідки. Пунктом 12 Договору визначено, що договір підлягає державній реєстрації ( ст. 657 ЦК України). Право власності підлягає державній реєстрації ( ст. 182 ЦК України). Пунктом 17 Договору передбачено, що про зміст прав та обов`язків за цим договором, про правові наслідки укладеного правочину, представнику продавця та покупцю роз`яснено нотаріусом. Також у Договору купівлі-продажу у примітці після підписів сторін зазначено про те, що : «Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності на машиномісце підлягає державній реєстрації у ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор». Отже, позивач, підписуючи договір, був обізнаний, що згідно ст. 182 ЦК України право власності на машиномісце підлягає державній реєстрації у ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор». На час укладення договору купівлі-продажу право власності на машиномісце підлягало державній реєстрації у Реєстрі прав власності, який зараз є архівною складовою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за позивачем у відповідності до вимог ЦК України та норм діючого на той момент законодавства. Також зазначає, що ЦК і Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІV розрізняють факт реєстрації правочину, що підтверджує, що таке дійсно відбулося реально, правочин вчинено, посвідчено нотаріусом і вказаній нотаріальній дії присвоєно відповідний номер у реєстрі правочинів, та реєстрацію права власності, що підтверджує визнання державою факту, що конкретне майно належить конкретній особі і така реєстрація вчиняється в іншому реєстрі. Відтак, не здійснивши державну реєстрацію права власності, позивач позбавив можливості третіх осіб відомостей, що він є власником майна з 26.12.2011 року, а не ПП «Полтава-Агроальянс», оскільки функцію визнання права власності державою здійснює саме державна реєстрація та Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, який існує після 01 січня 2013 року та Реєстр прав власності на нерухоме майно, який існував до 01 січня 2013 року та є наразі архівною складовою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Арешт на машиномісце було здійснено виходячи відомостей про власника з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а позивач не мав жодних перепон внести запис про реєстрацію права власності починають з 26.12.2011 року до 01.03.2023 року, дати реєстрації обтяження Шевченківським ВДВС. Вважає, що спір виник не з вини відповідача, а внаслідок не вчинення обов`язкових дій позивачем щодо державної реєстрації права власності, а тому прохав відмовити у стягнення судового збору з відповідачів. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надіслав до суду відзив на позов, у якому вказано, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № 70626705, відкрите на підставі наказу № 978/1298/18 виданого 23.08.2018 Харківським апеляційним господарським судом про стягнення з ПП «Полтава-Агроальянс» на користь АТ «Полтава-Банк» боргу у сумі 12865458, 95 грн. В рамках виконавчого провадження державним виконавцем 04.01.2023 року за номером обтяження 48910965 накладено арешт на все нерухоме майно боржника. 01.03.2023 на номером обтяження 49411377 внесено обтяження конкретного майна, а саме машиномісця № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Оскільки для задоволення вимог стягувача на майно боржника буде звернуто стягнення, то правові підстави для зняття арешту з машиномісця № [NUMBER] у будинку [ADDRESS] відсутні. Починаючи з 26.12.2011 року позивач міг переоформити майно на себе. Вважає дії державного виконавця законними, а позовну заяву необґрунтованою. Від відповідача ПП «Полтава-Агроальянс» до суду надійшов відзив на позов, в якому підтвердив факт укладення між [PERSON] та ПП «Полтава-Агроальянс» договору купівлі-продажу від 26.12.2011 машиномісця № 19. Також вказав, що за умовами договору позивач був обізнаний про необхідність державної реєстрації за собою права власності у ПП ПБТІ «Інвентаризатор». Не зареєструвавши за собою право власності ще у 2011 року, [PERSON] позбавив третіх осіб можливості дізнатися, що саме він є власником цього майна, оскільки Інформативною функцією для третіх осіб щодо майна та його власників володіє саме Державний реєстр речових прав на нерухоме майно або Реєстр прав власності на нерухоме майно. Отже, спір виник внаслідок недбалості позивача, а не з вини відповідачів, тому підстав для задоволення позову та стягнення судових витрат немає. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву, в якій прохала розглядати справу у письмовому провадженні, позовні вимоги підтримала, на стягненні судового збору не наполягала (а.с.143). Представник відповідача АТ «Полтава-Банк» Гриб Г.В. надіслала до суду заяву, в якій прохала розглядати справу за письмовими матеріалами, які знаходяться у матеріалах справи. Прохала врахувати позицію, викладену у відзиві та запереченнях, та відмовити у солідарному стягненні судового збору (а.с.145). Представник відповідача ПП «Полтава-Агроальянс» у судове засідання не з`явився, у відзиві директор [PERSON] прохав розглядати справу без участі представника (а.с.136-137). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, у відзиві начальник [PERSON] прохала розглядати справу без участі представника (а.с.118-122). Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі даних і доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПП «Полтава-Агроальянс» та [PERSON] 26 грудня 2011 року було укладено та посвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Набокою Ю.В. договір купівлі-продажу, реєстраційний № 3570, (надалі - Договір), згідно якого [PERSON] придбав у ПП «Полтава-Агроальянс» машиномісце №19, загальною площею - 21,1 кв.м., в будинку [ADDRESS] (а.с.5-6). Вказаний договір зареєстрований у Державному реєстрі правочинів, що слідує із Витягу № 10867033 від 26.12.2011 (а.с.7) Відповідно до п. 3 та п.4 Договору ПП «Полтава-Агроальянс» одержало повністю від [PERSON] до моменту підписання Договору оплату за машиномісце та не має будь-яких претензій фінансового характеру, що стосувалося б питань оплати Договору. Факт оплати підтверджується платіжною інструкцією банку № К16425 від 25.11.2011 р. та Довідкою ПП «Полтава-Агроальянс» вих. № 120/02/23 від 13.02.2023 р. (а.с.8-9). На момент відчуження, машиномісце № 19, не перебувало під забороною (арештом), воно не було передано в іпотеку, відсутня інформація про перебування його під податковою заставою, що було перевірено приватним нотаріусом та підтверджено Витягами із Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек, Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 34416697, 34416853, № 34416792 від 26.12.2011 та зазначено в п. 6 Договору (а.с.5-6). Позивач нотаріально посвідчений Договір не зареєстрував в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у зв`язку з чим, 06 вересня 2023 р. звернувся з заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Нехворощанської сільської ради Полтавської області з приводу державної реєстрації права приватної власності на машиномісце № [NUMBER] , загальною площею - 21,1 кв.м., в будинку [ADDRESS] (а.с.24). Рішенням державного реєстратора Виконавчого комітету Нехворощанської сільської ради Полтавської області Веременич Д. відмовлено [PERSON] в проведенні реєстраційних дій № 69229576 від 11.09.2023 р., так як є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, а саме: у спеціальному розділі ДРРП наявне обтяження № 49411377 - арешт нерухомого майна. Особа майно/права якої обтяжуються: ПП «Полтава-Агроальянс», код ЄДРПОУ: 31391659 (а.с.25). З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відомостей до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 20.10.2023 р. вбачається наявне обтяження № 49411377, на машиномісце [ADDRESS] накладено арешт, де особою, майно/права якого обтяжуються є ПП «Полтава-Агроальянс», код ЄДРПОУ 31391659, адреса: Україна, Полтавська область, м. Полтава, вулиця Європейська, будинок 146А. Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 66610463 від 01.03.2023, [PERSON] , Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.10-23). 21 вересня 2023 р. [PERSON] подав до Шевченківського ВДВС у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяву про зняття арешту з майна на машиномісце [ADDRESS] ,так як він є власником вищевказаної нерухомості і даний арешт грубо порушує майнові права щодо розпорядження та вільного володіння і користування нерухомим майном (а.с.26). Листом № 117416 від 05.10.2023 р. Шевченківський ВДВС відмовив у знятті арешту з майна, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, машиномісце [ADDRESS] зареєстровано за ПП «Полтава-Агроальянс», яке є боржником по виконавчому провадженню по стягненню на користь АТ «Полтава-банк» (а.с.27). Згідно із частинами першою та четвертою статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» установлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Сукупний правовий аналіз наведених норм свідчить про те, що реєстрація права власності на нерухоме майно є лише офіційним визнанням права власності з боку держави. Сама собою державна реєстрація права власності за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права власності, але створює спростовувану презумпцію права власності такої особи. Отже, за наявності державної реєстрації права власності за певною особою державна реєстрація права власності на це ж майно за іншою особою може бути здійснена за згодою цієї особи або за судовим рішенням, що набрало законної сили, щодо права власності на нерухоме майно. Подібний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17. Таким чином для встановлення обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Право власності гарантовано ст. 41 Конституції України, суть якої зводиться до того, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, набутою в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.ч.1,2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України). Вважаю, що позивач обрав вірний спосіб захисту його невизнаного права власності, оскільки він правомірно набув право власності на машиномісце № [NUMBER] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріально, а тому позовні вимоги про визнання права власності підлягають задоволенню. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (частина перша статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»). Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що жодних підстав для подальшого арешту майна -машиномісця [ADDRESS] , що належить [PERSON] на прав власності відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 26.12.2011р., реєстраційний № 3570, не вбачається, а сам арешт майна перешкоджає здійсненню позивачем права власності щодо належного мені майна. Отже, позовні вимоги щодо зняття арешту з машиномісця № [NUMBER] підлягають задоволенню. Заперечення відповідачів щодо відсутності підстав для задоволення позову, оскільки позивач не провів державної реєстрації права власності, судом спростовуються, з огляду на наступне. Спірні правовідносини у справі виникли 26.12.2011 року (дата укладення позивачем відповідного договору купівлі-продажу машиномісця). Станом на вказану дату питання виникнення у набувача права власності на нерухоме майно у разі його відчуження за договором було врегульовано досить суперечливо. Так, в ЦК України містилися норми як про державну реєстрацію прав, так і правочинів (частина друга статті 182, статті 210, 657), а за Законом України № 1952-IV, який на вказану дату був чинний у редакції Закону України від 11 лютого 2010 року № 1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно ще не здійснювалася й почала проводитись лише з 01 січня 2013 року (1878-VI пункт 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1878-VI). Частиною третьою статті 3 Закону № 1952-IV (у редакції Закону № 1878-VI) передбачалося, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Причому таке конститутивне значення державної реєстрації для виникнення речових прав на нерухоме майно не може вважатись елементом порядку здійснення державної реєстрації прав, через ще юридична сила цієї норми закону не може бути паралізована посиланням на пункт 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1878-VІ від 11 лютого 2010 року. Водночас стаття 182 ЦК України у відповідній редакції не містила вказівки на такий конститутивний ефект державної реєстрації речових прав на нерухоме майно й допускала визначення законом лише порядку державної реєстрації, тобто виключно процедурних норм, до яких приписи частини третьої статті 3 Закону № 1952-IV (у редакції Закону № 1878-VI) не належали. Крім того, чинна станом на 21 лютого 2011 року редакція частини четвертої статті 334 ЦК України передбачала виникнення права власності у набувача майна за договором, який підлягав державній реєстрації, саме з моменту такої реєстрації договору. Прив`язка моменту виникнення прав на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, саме до моменту такої реєстрації прав була здійснена в редакції частини четвертої статті 334 ЦК України, яка набрала чинності з 01 січня 2013 року (підпункт 4 пункту 3 розділу І, пункт 1 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1878-VI). Таким чином, на дату укладення позивачем договору купівлі-продажу машиномісця дійсно існувала очевидна суперечність між одночасно чинними нормами частини третьої статті 3 Закону № 1952-IV (у редакції Закону № 1878-VI) та частини четвертої статті 334 ЦК України щодо того ж самого питання: коли виникає право власності в набувача нерухомого майна за договором купівлі-продажу. З огляду на викладені вище висновки Великої Палати Верховного Суду у цій постанові, зазначену суперечність слід вирішувати на користь пріоритетності норм ЦК України. Таким чином, до 01 січня 2013 року право власності у набувача нерухомого майна за договором купівлі-продажу виникало за правилами частини четвертої статті 334 ЦК України - з моменту державної реєстрації такого договору як правочину. Відтак особа, яка до 01 січня 2013 року придбала нерухоме майно за договором купівлі-продажу, державну реєстрацію якого було належним чином здійснено, стала власником такого нерухомого майна з моменту державної реєстрації відповідного договору купівлі-продажу незалежно від того, чи здійснила ця особа в подальшому державну реєстрацію свого права власності. Такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі № 334/3161/17 від 22.06.2021 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач обрав належний спосіб захисту своїх невизнаних прав, обгрунтованість позовних вимог довів матеріалами позовної заяви, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Враховуючи, що позивач надіслав до суду заяву про покладення судових витрат на нього, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Outcome: approved