Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. У позовній заяві викладено наступну позицію: 07.09.2017 вони із відповідачем зареєстрували шлюб, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Неповнолітня дочка [PERSON] проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає в добровільному порядку, а тому вона вимушена звернутися до суду із даним позовом. Відповідач фізично здоровий, має стабільних дохід, оскільки є військовослужбовцем в/ч [NUMBER] з 12.03.2022, інших утриманців немає, а тому має можливість та зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання їх спільної неповнолітньої дитини. З огляду на викладене просить стягнути із відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Також просила стягнути із відповідача понесені нею витрати на професійну правничу допомогу. Позивачка не надавала клопотань про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та про призначення судового засідання. Ухвалою суду від 30.01.2024 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 13). Відповідачу [PERSON] було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї за її зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання (а.с. 12). Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 15) відповідач вчасно повідомлений про місце та строки розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, про визначений строк для надання відзиву на позов. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Судом на підставі безпосередньо досліджених доказів, встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм спірні правовідносини. Як вбачається з позовної заяви, позивачка як на підставу своїх позовних вимог вказала, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач офіційно працює, має дохід, працездатний, здоровий, а тому вважає, що із відповідача слід стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку) на утримання дитини, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частина його доходу (заробітку), щомісячно. Підставою позову є неоспорюване батьківство відповідача та невиконання ним вимог закону щодо надання необхідних коштів на утримання дитини. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 07.09.2017 зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 5). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 6) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії довідки Сосонського старостинського округу Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області №6 від 15.01.2024 [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають в [ADDRESS] , дитина [PERSON] перебуває на утриманні матері [PERSON] (а.с. 7). Відповідач [PERSON] з 12.03.2022 перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] , відповідно до довідки №88 від 10.07.2023 (а.с. 8). Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими та достовірними, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідач не надає відповідної матеріальної допомоги на утримання сина, а відтак права позивачки порушені та підлягають захисту. Вказаний спір регулюється положеннями Сімейного кодексу України, які регулюють спірні правовідносини, і на які посилалась і позивачка. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до\~принципів\~змагальності\~та диспозитивності\~цивільного\~судочинства,\~викладених\~у\~статтях 12\~і\~13\~ЦПК\~України,\~\~цивільне\~судочинство здійснюється\~на\~засадах\~змагальності сторін.\~Учасники\~справи\~мають рівні\~права\~щодо\~здійснення всіх\~процесуальних\~прав\~та обов`язків,\~передбачених\~законом.\~\~Кожна\~сторона повинна\~довести\~обставини,\~які\~мають\~значення для\~справи\~і\~на які\~вона\~посилається\~як на\~підставу\~своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім\~випадків,\~встановлених\~цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При вирішенні питання про розмір аліментів суд враховує, що відповідач працездатний, інших утриманців не має, здоровий, офіційно працевлаштований, оскільки є військовослужбовцем ЗСУ (спростувань цьому відповідач суду не надав), а також скрутне матеріальне становище дитини, і приходить до висновку про стягнення аліментів на користь позивачки в інтересах дитини в розмірі 1/4 частки доходу відповідача, починаючи з дня пред`явлення позову, враховуючи вимоги статтей 182, 183, 191 СК України та виходячи з обставин справи. Відповідачем проігноровано роз`яснення суду щодо надання відзиву на позовну заяву та доказів на обстоювання власної правової позиції, а тому він несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням ним процесуальних дій, які у повному обсязі роз`яснені судом в ухвалі про відкриття провадження. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно. При цьому суд діє виключно в найкращих інтересах дитини, позбавлений будь-якої можливості оцінити позицію відповідача. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Щодо вимоги [PERSON] про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Право на правову допомогу гарантовано статтями\~8,\~59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 р. №13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 р. №23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 р. №6-рп/2013). Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Статтею 15\~ЦПК України\~визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до положень\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Зі змісту ч.ч. 1-3\~ст. 134 ЦПК України\~вбачається, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно вимог ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат :1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою ; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата\~Верховного Суду\~у постанові\~від 07.07.2021по\~справі № 910/12876/19 висловила правову позицію про те, що згідно з положеннями\~статті 59 Конституції України\~кожен має право на професійну правничу допомогу. За пунктом 4 частини першої\~статті 1 Закону України від 5 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~(далі -\~Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VІ представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої\~статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до\~статті 19 Закону №5076-VI\~видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За правилами ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що з метою отримання правничої допомоги у вище зазначеній справі позивачкою [PERSON] було укладено договір про надання правничої допомоги від 16.01.2024 із адвокатом Войтюк І.А., яким, зокрема передбачено предмет договору, права і обов`язки сторін, ціна договору, порядок розрахунку. Згідно п. 2.2 вартість послуг адвоката за даним Договором встановлюється за домовленістю сторін, у сумі, що складає 1500,00 грн. (а.с. 18). До матеріалів справи позивачкою [PERSON] долучено квитанцію №03 від 28.02.2024 (а.с. 20) згідно якої позивачка сплатила адвокату Войтюк І.А. кошти в сумі 1500,00 грн. за надання правничої допомоги на підставі договору б/н від 16.01.2024. Окрім того, позивачкою до матеріалів позову долучено ордер серії АВ №1112108 на надання адвокатом Войтюк І.А. правничої допомоги [PERSON] та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю адвоката Войтюк І.А. (а.с. 9, 10). Згідно з ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Вказані вимоги законодавства позивачкою виконані,\~розмір витрат (гонорару), які сторона зобов`язується сплатити у зв`язку з розглядом справи підтверджені доказами. Відтак, у справі, що розглядається, суд, дослідивши всі обставини, оцінивши докази з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до висновку, що позивачкою [PERSON] надані належні, достовірні, допустимі докази, які не викликають сумніву і є достатніми для вирішення питання щодо стягнення з відповідача понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу. При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.07. 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), у додатковій постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року в справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19). При ухваленні додаткового рішення суд, відповідно до положень\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», крім вимог національного законодавства керується також практикою ЄСПЛ. Так, у пп. 268, 269 рішення від 23.01.2014\~у справі «East/West Alliance Limited» проти України» ЄСПЛ вказав, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пп. 268, 269 рішення від 23.01.2014\~у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Таким чином, суд прийшов до висновку, що зазначена сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 грн., яка є гонораром адвоката, є співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи. Відповідно до статті 430 ЦПК України рішення в частині стягнення суми платежів за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: approved