Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

Позивач звернувся в суд та просить стягнути з відповідачки 33404грн. заборгованості за кредитним договором, втрати у зв`язку з інфляцією в сумі 2532,72грн., 3% річних в сумі 462,55грн. та судові витрати. Свої вимоги мотивує наступним. 23.02.2021р. відповідач отримала кредит на суму 2000грн. в ТОВ «Фінансова компанія «АРАГОН». Відповідач своєчасно не повернула грошові кошти для погашення заборгованості, чим не виконала належним чином свої зобов`язання за даним договором, внаслідок чого виникла вказана заборгованість. 05.08.2021р. між ТОВ «Фінансова компанія «АРАГОН» та ТОВ «Фінансова компанія «ВВС-ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу, відповідно до якого до позивача перейшли права грошової вимоги до боржника [PERSON] . Відповідач відзиву на позов не подала. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення у справі. Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. З договору №9546065 від 23.02.2021р., що ТОВ «Фінансова компанія «АРАГОН» відповідачці надано кредит на суму 2000грн. на строк 28 днів зі сплатою зниженої процентної ставки 1,7% від суми кредиту за кожен день користування та стандартної процентної ставки в розмірі 2,3% від суми кредиту за кожен день користування кредиту. Згідно договору від 05.08.2021р., реєстру боржників, виписки з Єдиного державного реєстру, розрахунку заборгованості, ТОВ «Фінансова компанія «АРАГОН» передало Товариству з обмеженою відповідальністю ТОВ «Фінансова компанія «ВВС-ФАКТОРИНГ» права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №9546065 від 23.02.2021р. та заборгованість за даним договором складає 33404грн., в тому числі: - тіло боргу 2000грн.; - прострочена заборгованість за відсотками 952грн.; - прострочена заборгованість по підвищених відсотках 4476грн.; - заборгованість за відсотками за період з 05.08.2021р. по 08.09.2023р. 25976грн. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог ? відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.\~ Судом встановлено, що відповідач порушила умови договору, на підставі якого отримала кредитні кошти, не погасила заборгованість в добровільному порядку. Оскільки відповідач не виконала належним чином своїх зобов`язань за цими договорами позики, суд дійшов до висновку, що вона зобов`язана повернути заборгованість позивачу, до якого перейшло право вимоги аз даним кредитним договором . Поряд із цим, суд не погоджується з визначеним позивачем розміром заборгованості. Відповідно до висновків, викладених в Постановах Верховного Суду у справі №444/9519/12 від 28.03.2018р., у справі №296/10217/15-ц від 07.07.2020р., у справі №912/1120/16 від 04.02.2020р., у справі №910/18943/20 від 27.07.2021р., право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України. З наявних у справі доказів встановлено, що станом на дату укладення договору відступлення права вимоги заборгованість складалася з: тіла в розмірі 2000грн., простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 952грн. та простроченої заборгованості за підвищеними відсотками в розмірі 4476грн. Відповідно до п.4.1 та п.4.2 кредитного договору, відсотки нараховуються в межах періоду надання кредиту зазначеного в п.3.1 договору, який складає 28 днів з дня отримання позичальником кредиту. Таким чином, подальше нарахування позивачем відсотків у розмірі 25976грн. не відповідає вищезазначеним нормам та умовам договору, а тому позов підлягає до задоволення частково, а саме в частині стягнення з відповідачки заборгованості в розмірі 7428грн., яка існувала на дату відступлення права вимоги за кредитним договором до позивача. Окрім того, в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 р. у справі №910/1238/17 касаційний суд, формуючи практику, дійшов такого висновку: Проуенти за користування кредитом проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування». За логікою Верховного Суду, після закінчення строку дії кредитного договору або у разі пред`явлення банком вимоги про дострокове повернення грошових коштів змінюється правова природа зобов`язання. У такому випадку нарахування штрафних санкцій можливе не на підставі умов договору, а на підставі ст. 625 ЦК України (3% річних). Велика Палата Верховного Суду дійшла до вказаного висновку з тих мотивів, що поведінка боржника не може бути одночасно правомірною і неправомірною, тобто виключається одночасне застосування ст. 1048 та ст. 625 ЦК України. Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідачки інфляційних втрат в сумі 2532,72грн. та 3% річних в сумі 461,55грн. від суми боргу, які визначені за період з 05.08.2021р. по 08.09.2023р. Суд визнає такі вимоги підставними, оскільки заборгованість за кредитним догвором відповідачкою не погашена, вона надалі користується кредитними коштами поза межами строку надання кредиту. Також, з відповідачки слід стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі, пропорційному до задоволених позовних вимог.

Outcome: approved