Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна, який обґрунтовує тим, що є спадкоємцем майна, що залишилось після смерті її батька - [PERSON] , який помер [INFO] . За життя [PERSON] на праві власності належала 1/2 частка житлового будинку з господарськими побудовами, за адресою: [ADDRESS] . 07 вересня 2023 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русак Л.А. з метою оформлення спадщини, проте нотаріус повідомила їй, що не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом у зв`язку з наявністю арешту на все нерухоме майно спадкодавця та надала відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. З метою звільнення майна з-під арешту, позивач звернулася до Саксаганського відділу ДВС м. Кривий Ріг з відповідною заявою, проте 03.10.2023 отримала відповідь на заяву, в якій зазначено, що остання не є стороною виконавчого провадження та їй неможливо надати будь-яку інформацію. Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить зняти арешт та заборону відчуження з усього нерухомого майна, належного [PERSON] , накладеного на підставі постанови [NUMBER] від 17.09.2012 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданої Саксаганським відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, номер запису обтяження: 455387, виключивши з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідний запис. Ухвалою суду від від 28.11.2023 залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] . У судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, її представник надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник Саксаганського відділу ДВС у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, проте надав до суд відзив на позовну заяву в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на ту обставину, що хоча виконавче провадження, де боржником значився [PERSON] завершено, проте у відділі відсутня інформація щодо фактичного виконання рішення суду боржником, доказів сплати виконавчого збору на користь держави та витрат на проведення виконавчих дій також не надано, що є підставою для відмови у знятті арешту з майна боржника. Відповідач [PERSON] про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, проте до суду не з`явилась, причини неявки не повідомила. Дослідивши матеріали справи, надавши відповідну правову оцінку зібраним у справі доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є донькою [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 20.01.1986 та копією паспорта позивача. Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 26.03.2013 [PERSON] є власником 1/2 частки житлового будинку з господарськими побудовами, за адресою: [ADDRESS] . Постановою Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русак Л.А. від 07.09.2023 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з наявністю у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про арешт майна. Згідно з відповіддю Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №28.11-34/158452 від 03.10.2023 позивачу відмовлено у знятті арешту з майна, оскільки остання не є стороною виконавчого провадження та їй неможливо надати будь-яку інформацію. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта [PERSON] наявне обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження: 13119281; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 30523847 від 17.09.2012; обтяжувач: Саксаганський відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції; номер запису про обтяження: 455387, дата перенесення 26.03.2013. Як вбачається з відповіді Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №28.11-34/238447 від 14.11.2023 надати копію виконавчого провадження [NUMBER] не представляється можливим, так як воно знищено у 2016 році у зв`язку зі сплином терміну зберігання завершених виконавчих проваджень, надано Витяг з ВП-спецрозділ. З Витягу ВП-спецрозділ судом встановлено, що в період з 19.12.2011 по 12.12.2012 на виконанні у відділі ДВС перебувало виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа №2-3118 від 25.11.2011, виданого Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] яке було закінчено на підставі вимог п. 10 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження». Борг станом на 25.02.2012 складає 1230,40 грн. В рамках даного виконавчого провадження з метою виконання рішення суду постановою державного виконавця від 17.09.2012 накладено арешт на майно боржника із забороною його відчуження. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13,- на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби. Відповідно до частин першої-третьої статті 50 вказаного Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред`явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно. Отже, закінчення виконавчого провадження у розумінні вимог Закону України «Про виконавче провадження» передбачало зняття арешту та скасування вжитих раніше заходів примусового виконання рішення про що зазначається у постанові про вчинення відповідної дії. При цьому, суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом. У справі що розглядається встановлено, що виконавче провадження з примусового виконання рішення суду закінчено, а [PERSON] , яка була стягувачем у виконавчому провадженні та яку залучено до участі у справі у якості співвідповідача, претензій до позивача з приводу зняття арешту з майна, не заявила. Таким чином, суд вважає, що наявність протягом тривалого часу (більш ніж 10 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, внаслідок чого позивач позбавлена можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Outcome: approved