Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] та просить суд стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 20.02.2018р. в розмірі 52 711,80 грн. станом на 07.07.2023р., яка складається з 43 120,00 грн. заборгованості за кредитом, 9 591,80 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом, а також просить стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 2 684,00 грн. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що з метою отримання банківських послуг відповідач звернувся до позивача та підписав заяву б/н від 20.02.2018р., згідно якої отримав кредит у розмірі 51 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. З огляду на те, що відповідачем не виконуються зобов`язання щодо погашення кредитного боргу, у нього утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на 07.07.2023р. складає 52 711,80 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 31.07.2023р. відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Разом з позовом АТ КБ «ПриватБанк» подав клопотанням про огляд веб-сайту, в якому просить здійснити огляд та фіксування змісту розділу 2.1.1 Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ «Приватбанк» за посиланням http://privatbank.ua/terms та доступні за наступним шляхом: «Архів договорів», перейти за посиланням «більше», обрати сторінку №4, повний текст за посиланням «Повний договір» (актуальний на 01.01.2018р.), розділ 2.1.1. знаходиться на сторінках 270-286 повного договору. Дослідження даного доказу, як зазначає позивач, необхідно для встановлення ідентичності витягу з Умов та правил надання банківських послуг, які розміщенні на офіційному сайті АТ КБ «Приватбанк» та які діяли і були оприлюдненні на момент укладення кредитного договору. Згідно з частинами 1, 7 статті 85 ЦПК України письмові, речові та електронні докази, які не можна доставити до суду, оглядаються за їх місцезнаходженням. У порядку, передбаченому вказаною статтею, суд за заявою учасника справи чи з власної ініціативи може оглянути веб-сайт (сторінку), інші місця збереження даних в мережі Інтернет з метою встановлення та фіксування їх змісту. Таким чином, електронні документи, як докази у справі, можуть бути подані стороною до суду як в оригіналі, так і в паперовій копії. При цьому, огляд електронного доказу (веб-сайту або сторінки) за його місцезнаходженням в мережі Інтернет здійснюється лише з метою встановлення та фіксування його змісту, а також за умови, що його не можна доставити до суду. Доцільності в огляді веб-сайту АТ КБ «Приватбанк» для фіксування змісту розділу 2.1.1. Умов та правил надання банківських послуг суд не вбачає, оскільки в матеріалах позову є паперова копія електронного документа «Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанк», а отже, цей доказ доставлений до суду, його зміст встановлено та зафіксовано. Під час судового розгляду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулись з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 та частини 8 статті 178 ЦПК України. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлено наступне. 20 лютого 2018р. [PERSON] підписав анкету-заяву б/н про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку, який згідно Довідки позивача змінювався, а саме: 20.02.2018р. - кредитний ліміт 15 000,00 грн.; 09.08.2018р. - кредитний ліміт 46 000,00 грн., 05.02.2019р. - кредитний ліміт 50 000,00 грн., 14.02.2019р. - кредитний ліміт 51 500,00 грн., 20.03.2019р. - кредитний ліміт 34 237,00 грн., 21.03.2019р. - кредитний ліміт 34 237,00 грн., 22.03.2019р. - кредитний ліміт 33 190,00 грн., 25.03.2019р. - кредитний ліміт 19 940,00 грн., 26.03.2019р. - кредитний ліміт 19 940,00 грн., 12.06.2020р. - кредитний ліміт 12 860,00 грн., 23.06.2020р. - кредитний ліміт 12 860,00 грн., 06.07.2020р. - кредитний ліміт 12 860,00 грн., 10.11.2021р. - кредитний ліміт 50 000,00 грн., 07.06.2022р. - кредитний ліміт 43 120,00 грн., 14.10.2022р. - кредитний ліміт 0,00 грн. Вказана анкета-заява містить анкетні дані відповідача, його контактну інформацію. Також в ній зазначено, що відповідач приєднується до Умов і правил надання банківських послуг Приватбанку, які разом з пам`яткою клієнта і тарифами становлять договір банківського обслуговування. Згідно Довідки позивача відповідачу були надані кредитні картки - 20.02.2018 з терміном дії 12/21 Карта Універсальна Gold, 19.02.2019р. з терміном дії до 01/22 Карта Універсальна Gold, 05.02.2019р. з терміном дії до 03/22 Карта Універсальна Gold, 14.02.2019р. з терміном дії до 05/22 Карта Універсальна Gold, 28.01.2019р. з терміном дії до 10/22 Карта Універсальна Gold, 05.01.2012р. з терміном дії до 12/25 Карта Універсальна Gold. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Частиною першою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною другою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями статті 638 Цивільного Кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. У відповідності до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У відповідності до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов укладеного з відповідачем договору про надання банківських послуг б/н від 20.02.2018р. позивачем надавалися в межах встановленого ліміту відповідачу в кредит грошові кошти. Однак відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконав, з огляду на що в нього утворилася заборгованість, яка згідно розрахунку позивача станом на 07.07.2023р. складає суму 43 120,00 грн. за тілом кредиту. Відповідач контррозрахунку заборгованості за тілом кредиту суду не надав. У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявності заборгованості перед позивачем за тілом кредиту в розмірі 43 120,00 грн. За таких обставин, вимоги в цій частині позову є обгрунтованими, підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача стягується заборгованість за тілом кредиту в розмірі 43 120,00 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за відсотками в розмірі 9 591,80 грн. Так, частиною 2 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядку їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. 03.07.2019р. Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа №342/180/17). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Слід відмітити, що заява-анкета від 20.02.2018р. не містить положень щодо розміру процентів, а Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які додані до позовної заяви, не містять підпису відповідача. Додатково слід зазначити, що позивачем до матеріалів справи наданий підписаний 05.01.2022р. відповідачем паспорт споживчого кредиту, який є тією інформацією, що надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форму), викладений у формі відповідно до Додатку №1 до Закону України «Про споживче кредитування». Так, згідно із п. 1 ч. 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Стаття 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначає інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті ( ч. 2 ст. 9 Закону). Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначено інформацію, що надається кредитодавцем споживачу, також і в разі укладення договору про споживчий кредит у формі кредитування рахунку (п. 12). Отже, зважаючи на наявність підписаного відповідачем 05.01.2022р. паспорту споживчого кредиту, який відповідає формі та змісту, визначеного для нього Додатком 1 Закону України «Про споживче кредитування», позивач та відповідач мали намір укласти договір споживчого кредитування. Статтею 12 Закону України «Про споживче кредитування» визначено умови договору про споживчий кредит. Однак, матеріали справи не містять договору про споживчий кредит, укладеного між сторонами в даній справі після підписання паспорту споживчого кредиту 05.01.2022р., а додана позивачем до позову Анкета-заява, підписана відповідачем 20.02.2018р., та Витяг з Тарифів обслуговування кредитним карт «Універсальна» та Умов та правил надання банківських послуг не є договором про споживчий кредит в розумінні Закону України «Про споживче кредитування». Також суд звертає увагу на те, що розділом 4 паспорту споживчого кредиту визначається орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача. В розділі 7 вказаного паспорту зазначається, що ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 20.01.2022р. Разом з тим, позивачем за клопотанням про долучення письмових доказів додано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, яка підписана відповідачем 05.01.2022р. У Заяві зазначено про те, що відповідач, як клієнт, підписанням цієї Заяви приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинками та Миттєва розстрочка», «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою» Умов та Правил надання банківських послуг акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», що розміщені в мережі Інтернет за адресою htpps://privatbank.ua.terms, у редакції, чинній на дату підписання цієї Заяви, які разом становлять Договір банківського рахунка, приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому Договорі, та зобов`язується їх належним чином виконувати. За умовами цієї Заяви сторони узгодили основні умови кредитування: тип кредиту - відновлювана кредитна лінія; сума/ліміт кредиту - розмір кредитного ліміту не перевищує 200 000,00 грн. для карт «Універсальна», 200 000,00 грн. для карт «Універсальна GOLD»; 300 000,00 грн. для Преміальної картки Platinum, 300 000,00 грн. для Преміальної картки World Black Edition, 300 000,00 грн. для Преміальної картки Visa Signature, 400 000,00 грн. для Преміальної картки World Elite, 800 000,00 для Преміальної картки Infinite, строк кредитування - 12 місяців з лонгацією; мета отримання кредиту - на споживчі цілі. Згідно з п. 1.3. Заяви було узгоджено процентну ставку, яка склала 42,0% річних для карт Універсальна та 40,8% річних для карт Універсальна GOLD, тип процентної ставки - фіксована. Пунктом 5 Заяви зафіксовані умови та правила надання банківських послуг на дату приєднання та підписання їх клієнтом (відповідачем у справі). Так, зокрема, вказано, що сторони узгодили, що при користування кредитом позивач встановлює пільговий період. Пільговий період кредитування - встановлений банком період з моменту виникнення заборгованості за кредитом, протягом якого відсотки за користування кредитом нараховуються за пільговою ставкою. За користування кредитом протягом пільгового періоду клієнт сплачує банку фіксовану процентну ставку в розмірі 0,00001% річних від суми трат, здійснених за рахунок кредиту. Тривалість пільгового періоду - до 25 числа місяця, наступного за місяцем, у якому здійснено трати за рахунок кредиту. В разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредиту, за користування кредитом клієнт сплачує банку відсотки в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату здійснення трат за рахунок кредиту. Отже, підписавши Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, відповідачем було погоджено розмір відсотків за користування кредитом, починаючи з 05.11.2022р. Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача за простроченими відсотками склала 9 591,80 грн. При цьому, як вбачається з розрахунку заборгованості, що обрахований позивачем, період нарахування відсотків здійснений з 20.02.2018р. Тобто наданий розрахунок не є коректним, не відповідає узгодженому сторонами періоду нарахування відсотків, а, отже, не може бути взятий до уваги. Відповідачем контрозрахунку суми відсотків суду не надано. З огляду на наведене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 200,88 грн.

Outcome: partial