Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 17.07.2023 звернулася в Ленінський районний суд м. Полтави з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини та зміну прізвища дитини. Позовна заява обґрунтована тим, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 08.07.2015, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 28.03.2017. Позивач вказувала, що з відповідачем мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею, а відповідач протягом останніх п`яти років не проявляє ініціативи у спілкуванні з дитиною. Вважає, що в інтересах дитини є зміна прізвища з [PERSON] на прізвище матері [PERSON] . В поданій до суду позовній заяві просила визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Просила змінити прізвище дитини [PERSON] , [INFO] , з прізвища [INFO] на прізвище матері [INFO] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 19.07.2023 матеріали позовної заяви [PERSON] , направлено за підсудністю до Київського районного суду м. Полтави. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 28.08.2023 відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідач [PERSON] 12.09.2023 подав до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що дитина за спільною згодою батьків залишилася проживати з матір`ю, спір з цього питання відсутній, відповідач не заперечує проти визначення місця проживання дитини з матір`ю. Зазначав, що проти зміни прізвища дитини заперечує. Вважає, що така вимога суперечить інтересам малолітньої дитини. В задоволенні позовних вимог в цій частині просив відмовити. Позивач [PERSON] 30.11.2023 подала до суду відповідь на відзив, де не погодилася з доводами відповідача та просила задовольнити вимоги про зміну прізвища дитини. Треті особи письмові пояснення на позовну заяву не подавали. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 25.01.2024 закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні з розгляду справи по суті позивач [PERSON] та представник позивача повністю підтримали подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Пояснили, що підставою для зміни прізвища дитини є та обставина, що батько неналежним чином виконує батьківські обов`язки. Вважають, що у разі зміни прізвища, позивач, як мати дитини, не буде зобов`язана звертатися до відповідача для отримання його згоди для тимчасового виїзду дитини за межі України. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти визначення місця проживання дитини з матір`ю, зазначивши, що в цій частині спір між сторонами відсутній. Прости задоволенні позовних вимог щодо зміни прізвища малолітньої дитини заперечував, вважає, що це не буде відповідати інтересам самої дитини. Треті особи просили проводити розгляд справи без участі їх представників. Суд, заслухавши сторони, представника позивача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 08.07.2015 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 28.03.2017 в справі № 553/4372/16-ц, яке набрало законної сили. Сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю. Також судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 28.03.2017 в справі № 553/4372/16-ц, яке набрало законної сили, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн щомісячно до досягнення повноліття. Статтею 29 Цивільного кодексу України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно з нормами ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Судом встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] , фактично постійно проживає з матір`ю [PERSON] , яка опікується інтересами і потребами дитини. Батько дитини [PERSON] не заперечує проти проживання дитини з матір`ю. Встановивши дані обставини, приймаючи до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дитини, ухвалюючи рішення у найвищих інтересах дитини та для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, суд приходить до висновку про доцільність визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] . При вирішенні позовних вимог про зміну прізвища дитини судом враховується таке. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до абз.2 ч.1 ст.28 ЦК України ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Відповідно ст.145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Батьки, які мають різні прізвища, можуть присвоїти дитині подвійне прізвище, утворене шляхом з`єднання їхніх прізвищ. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Як встановлено судом, в даній справі батьки дитини мають різні прізвища, прізвище дитини при її народженні відповідно до норм ст. 145 СК України за згодою батьків було визначене [PERSON] . Посилання позивача на ту обставину, що при народженні дитини існував спір щодо визначення прізвища не підтверджено дослідженими справі доказами. Згідно ч. ч. 3, 5 ст. 148 СК України у разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Як встановлено судом, позивач [PERSON] з часу реєстрації народження дитини [PERSON] , [INFO] , прізвище не змінювала. Тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав, передбачених ч.ч. 3, 5 ст. 148 СК України, для зміни прізвища дитини. Посилання позивача на те, що відповідач неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки відносно малолітньої доньки [PERSON] , 2015 року народження, не підтверджено дослідженими в справі доказами. Натомість, як встановлено судом, відповідач [PERSON] приймає участь в матеріальному утриманні дитини шляхом виконання судового рішення про стягнення аліментів. За розрахунком державного виконавця станом на 01.08.2023 аліменти сплачені, заборгованість складає 443,73 грн (а.с. 58). Факт періодичного спілкування відповідача [PERSON] з донькою [PERSON] , 2015 року народження, підтверджено наданими до суду фотознімками та не оспорюється позивачем. Також судом враховано, що станом на час вирішення справи судом дитина не проживає за зареєстрованим місцем проживання, фактично мешкає за межами міста Полтави, відповідачу не повідомлені можливі засоби зв`язку з дитиною, що обмежує можливості батька на спілкування та участь у вихованні доньки [PERSON] , 2015 року народження, Посилання позивача на ту обставину, що зміна прізвища дитини обумовлена тим, що безпосередньо у малолітньої дитини виникають питання щодо наявності різних прізвищ у неї та у матері не може бути оцінено судом як підстава для задоволення позовних вимог. Натомість, на обґрунтування свого твердження позивач жодні докази не надала. Враховуючи вік малолітньої [PERSON] , 2015 року народження, яка постійно проживає з матір`ю, саме на позивача покладено обов`язок виховання дитини в дусі поваги до іншого з батьків - до відповідача [PERSON] , в тому числі і обов`язок роз`яснити дитині можливості мати різні прізвища з одним із батьків. Твердження позивача про можливість виникнення в подальшому будь-яких непорозумінь чи труднощів, є нічим іншим як припущенням, що не може бути покладено в обґрунтування прийнятого рішення. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН та ратифікованою Україною 27 січня 1991 року, що є основним документом, який визначає правові стандарти у сфері захисту прав дітей, зазначено, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку у атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Пунктом 71 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, врегульовано порядок розв`язання спорів між батьками, щодо визначення імені, прізвища, по батькові дитини. Відповідно до цього пункту, для розв`язання спору, що виник між батьками, щодо визначення імені, прізвища, по батькові дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності). Служба у справах дітей з метою вивчення ситуації та підготовки висновку щодо визначення або зміни прізвища, імені та по батькові дитини проводить бесіду з матір`ю, батьком та дитиною, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може висловити свою думку. Як встановлено судом, позивач [PERSON] в порядку, передбаченому п. 71 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, до органу опіки для піклування для розв`язання спору щодо визначенні прізвища дитини не зверталася, дане питання не було предметом вирішення служби у справах дітей. Встановивши дані обставини, враховуючи, що відповідач не надає згоду на зміну прізвища дитини, доказів того, що відповідач неналежним чином виконує батьківські обов`язки та ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини суду не надано, а також позивачем не надано до суду доказів, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про зміну прізвища дитині.

Outcome: partial