Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-21 00:00:00

20 квітня 2021 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] , третя особа Перша павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про встановлення факту проживання однією сім`єю, зміну черговості одержання права на спадкування. Позиція позивача Згідно уточнених позовних вимог позивачка просить: -визнати факт проживання однією сім`єю [PERSON] з [PERSON] з 16 грудня 2005 року до часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з чим визнати її особою, яка має право на спадкування за законом у четверту чергу, -надати їй право на спадкування після смерті [PERSON] разом зі спадкоємцями першої черги у зв`язку з опікуванням та наданням матеріальної та іншої допомоги протягом тривалого часу спадкодавцю, який через тяжку хворобу та похилий вік був у безпорадному стані. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що вона протягом тривалого часу через тяжку хворобу [PERSON] , який перебував у безпорадному стані, опікувалася ним, купувала ліки, супроводжувала під час лікування, надавала фізичну допомогу, морально підтримувала, несла матеріальні витрати протягом усього часу хвороби, вела домашнє господарство. Проте спадкоємець першої черги [PERSON] відмовився укласти договір про зміну черговості спадкування. У судовому засіданні [PERSON] пояснила, що з листопада 2000 року вона постійно проживала однією сім`єю з [PERSON] , вони вели спільне господарство і мали фактичні шлюбні стосунки. Зокрема у них був спільний сімейний бюджет, вони купили за спільні заощадження квартиру за адресою [ADDRESS] , зробили ремонт у цій квартирі, придбали меблі. Право власності на квартиру було оформлене на [PERSON] , оскільки на момент купівлі квартири він формально перебував у зареєстрованому шлюбі. У цій квартирі позивачка проживала з [PERSON] однією сім`єю до його смерті. [PERSON] мав слабке здоров`я, хворе серце та шлунок. У листопаді 2004 року у [PERSON] стався серцевий напад, він більше місяця пролежав у лікарні. Позивачка платила гроші за лікування, приходила до [PERSON] тричі на день. Після виписки [PERSON] з лікарні позивачка пішла у відпустку і займалася його лікуванням, потім відправила його у санаторій. У 2006 році [PERSON] став почуватися краще і оформився як приватний підприємець, торгував на ринку, щоб не сидіти вдома. У 2010 році [PERSON] припинив підприємницьку діяльність через погіршення здоров`я, у нього боліла спина. У кінці 2019 року [PERSON] дуже погано ходив, у нього з`явилися трофічні виразки на ногах і він потребував щоденних перев`язок. У період з грудня 2019 року по жовтень 2020 року позивачка кожного дня возила [PERSON] на перев`язки. Також у [PERSON] були постійні серцеві напади, підвищений артеріальний тиск, задуха, він став втрачати зір. Позивачка весь час доглядала за хворим [PERSON] , їй ніхто не допомагав, крім сусідів. Відповідач не надавав ніякої допомоги, ані моральної, ані матеріальної, прийшов лише один раз за два дня до смерті [PERSON] . Після смерті [PERSON] позивачка віддала відповідачу 12\~000 грн на поховання, а також зняла з банківської карти померлого 40\~000 грн, які забрав відповідач. Заперечення відповідача За змістом поданого відзиву відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнає, зазначає, що дійсно його батько [PERSON] проживав разом з позивачкою, але не реєстрував з нею шлюб. Під час особистих розмов батько казав, що після його смерті його квартира дістанеться дітям, а у позивачки є своя квартира у місті Дніпрі. Останні три місяці свого життя батько дійсно хворів, діти та онучка навідували його, однак позивачка під різними приводами намагалася обмежити спілкування батька з родичами, на телефонні дзвінки відповідала, що батько відпочиває і нікого не хоче бачити. За життя батько не перебував на утриманні позивачки, оскільки отримував пенсію та займався підприємницькою діяльністю до кінця червня початку липня 2020 року, до того, як стан його здоров`я погіршився. У судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що його батько ніколи не скаржився на здоров`я, лише на хворі зуби. [PERSON] відповідач вперше побачив п`ять років тому, батько її представив як жінку, з якою він живе. До середини липня 2020 року батько торгував на ринку риболовним приладдям, яке сам виготовляв, там вони з відповідачем в основному і зустрічалися. Відповідач постійно пропонував батькові допомогу, але останній відмовлявся. У липні 2020 року батько захворів, останній місяць до смерті батька позивачка під різними приводами не допускала до нього відповідача. Чим саме хворів батько, відповідач не знає і не пам`ятає такого, щоб батько лежав у лікарні. З лікарями з приводу стану здоров`я батька відповідач також не спілкувався. У липні 2020 року батько дуже погано розмовляв, перебував у важкому стані, практично не рухався. Відповідач пропонував возити батька своєю машиною, але позивачка відмовлялася. Фактичні обставини, встановлені судом 06 лютого 2021 року Першою павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області почата спадкова справа № 84/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] (том 2, а.с.38-40) З заявою про прийняття спадщини звернувся син померлого [PERSON] . Дочка померлого [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця [PERSON] . Окрім спадкоємців першої черги за законом до нотаріальної контори звернулась [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] згідно наданих суду пояснень визнає факт спільного проживання [PERSON] з його батьком з 2014-2015 року і до смерті батька. Також відповідач зазначив, що йому невідомо про те, щоб хтось окрім позивачки надавав батькові допомогу. У період проживання батька з позивачкою у квартирі поставили автономне опалення, водонагрівач, замінили вікна, вхідні двері, ванну. [PERSON] дійсно давала гроші на поховання батька. Також [PERSON] визнає, що його батько з липня 2020 року по день смерті за станом здоров`я потребував сторонньої допомоги і позивачка надавала таку допомогу. Згідно з частиною 1 статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. \~ \~ Як\~визначено статтею\~1264\~Цивільного кодексу\~України,\~ у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 315 ЦПК України, судом може бути встановлений факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. За змістом заявлених вимог [PERSON] просить встановити факт її проживання однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] з метою визнання її особою, яка має право на спадкування за законом у четверту чергу. Відповідач визнав факт проживання позивачки з його батьком однією сім`єю у період з 2014-2015 року і до смерті батька, тобто до [INFO] . Отже факт проживання позивачки зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, який надає право на спадкування за законом у четверту чергу, визнається учасниками справи і не підлягає доказуванню. У справі проведено комісійну судово-медичну експертизу для вирішення питання стосовно стану здоров`я [PERSON] , чи потребував він стороннього догляду, чи перебував у безпорадному стані і в який період часу. (том 3, а.с.6-13) Експертною установою надано такий висновок: 1)Згідно аналізу наданої медичної документації комісією експертів встановлено, що у [PERSON] були тяжкі захворювання на цукровий діабет 2 типу у стадії декомпенсації, діабетичну ангіопатію з втратою зору, гіпертонічну хворобу ІІ стадії, 2 ступеню, ризик 3-4, ішемічну хворобу серця, кардіосклероз атеросклеротичний, мерехтливу аритмію, фібриляцію передсердь, постінфарктний кардіосклероз, серцеву недостатність ІІ А-Б ступеню, дисциркуляторну енцефалопатію ІІ ступеню складного ґенезу (наслідки порушення мозкового кровообігу червень 2020), анемію І-ІІ ступеню, трофічні виразки обох гомілок. Враховуючи наявність вказаних захворювань комісією експертів надано висновок, що хворий [PERSON] потребував стороннього догляду, допомоги та піклування, оскільки знаходився у безпорадному стані, 2)Згідно аналізу наданої медичної документації казати про безпорадний стан можливо лише з періоду 14 липня 2020 року, медичної документації за інший проміжок часу комісії експертів не надано. Норми права, які застосував суд Згідно з частиною 2 статті 1259 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Як передбачено частиною 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Постановою Верховного Суду від 30 травня 2019 року № 346/1178/17, визначено, що право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); матеріальне забезпечення спадкодавця; надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; тривалий час здійснення зазначених вище дій; безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Судом установлено і не заперечується відповідачем, що у період з 2014-2015 року і до смерті спадкодавця, тобто до [INFO] , позивачка проживала однією сім`єю зі спадкодавцем без реєстрації шлюбу. Даний факт також підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON] (онучка [PERSON] ) та [PERSON] (дочка [PERSON] ). Так, свідок [PERSON] пояснила, що у неї з дідом були гарні стосунки, але вона жодного разу не була у діда в гостях. Зі слів діда свідку було відомо, що дід проживає разом з жінкою «тіткою [PERSON] », про яку дід став говорити приблизно з 2017 року, а раніше не говорив. Також зі слів діда свідку відомо, що у липні 2020 року дід захворів і вони їздили з «тіткою [PERSON] » в лікарню, потім позивачка стала брати трубку та казала, що дід не може говорити. Свідок пропонувала допомогу позивачці, але остання відмовлялася, казала, що їй нічого не потрібно і вона сама впорається. Свідок [PERSON] пояснила, що з батьком вона не спілкувалася приблизно з 2001 року, про його життя знала зі слів брата та племінниці. Свідок знала, що батько живе з жінкою на ім`я [PERSON] , але побачила її лише на похороні батька. Незареєстровані шлюбні стосунки, які існували між позивачкою та померлим [PERSON] , і які фактично не заперечуються відповідачем, включають в себе сукупність відносин, які притаманні подружжю, а саме: сумісне проживання, ведення спільного сімейного бюджету, турбота одне про одного, надання матеріальної та моральної підтримки. Таким чином сам факт проживання позивачки однією сім`єю з [PERSON] свідчить про те, що позивачка турбувалася про [PERSON] як дружина, вела господарство, забезпечувала домашній затишок та лікування [PERSON] . Судом не отримано будь-яких даних про те, що інша особа, окрім позивачки, здійснювала догляд та опікувалася [PERSON] . Зокрема його діти та онучка навіть не знали, чим хворіє [PERSON] , зазначали, що він ніколи ні на що не скаржився. Коли стан [PERSON] погіршився у липні 2020 року, його родичі, зокрема відповідач, сприймали як належне факт здійснення позивачкою догляду за [PERSON] і таким чином були упевнені, що цей догляд є належним і позивачка є саме тією особою, яка має здійснювати цей догляд. Сам [PERSON] за життя ніколи не просив допомоги у сина, отже не потребував її, проживаючи разом з позивачкою і приймаючи без заперечень її турботу та піклування. Матеріальне забезпечення спадкодавця, як обов`язкова умова для зміни черговості спадкування, не означає повного матеріального утримання, а може полягати у наданні матеріальної (зокрема грошової) підтримки. Спільне проживання позивачки з [PERSON] однією сім`єю зумовлює наявність спільного сімейного бюджету. У період, що має значення для отримання позивачкою права на спадкування, [PERSON] не отримував іншого офіційного доходу крім пенсії (приблизно 7000 8000 грн) його підприємницька діяльність була припинена. Незважаючи на пояснення відповідача та свідків (дочки та онучки померлого) про те, що [PERSON] неофіційно торгував на ринку та отримував дохід, будь-який доказів на підтвердження розміру цього доходу не надано. Натомість позивачка у зазначений період працювала і отримувала заробітну плату, розмір якої значно перевищував розмір пенсії [PERSON] (том 1, а.с.20-22) Лікування [PERSON] , зважаючи на важкість його захворювань, потребувало значних матеріальних витрат. Як встановлено судом з пояснень сторін, відповідач не брав участі у витратах на лікування батька, всі питання стосовно поїздок в лікарню, придбання медичних препаратів тощо вирішувала позивачка. Дані про те, що позивачка витрачала весь свій заробіток на власні потреби, чи заощаджувала, відсутні. Тому суд вважає доведеним, що позивачка, проживаючи однією сім`єю з [PERSON] , забезпечувала його матеріально, маючи самостійний заробіток (дохід) і вносячи його до спільного сімейного бюджету. Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 200/21452/15-ц, \~безпорадний стан необхідно доказувати відповідними записами в медичних документах, доводити факт безпорадного стану тільки поясненнями позивача та свідків є недостатнім з огляду на те, що відповідач спадкоємець першої черги, заперечує право позивача на спадщину. Перебування [PERSON] у безпорадному стані доведено належним доказом висновком комісійної судово-медичної експертизи, проведеної за матеріалами справи та медичними документами. Комісія експертів зазначила, що [PERSON] потребував стороннього догляду, допомоги та піклування, знаходячись у безпорадному стані через важкі захворювання: цукровий діабет 2 типу у стадії декомпенсації, діабетичну ангіопатію з втратою зору, гіпертонічну хворобу ІІ стадії, 2 ступеню, ризик 3-4, ішемічну хворобу серця, кардіосклероз атеросклеротичний, мерехтливу аритмію, фібриляцію передсердь, постінфарктний кардіосклероз, серцеву недостатність ІІ А-Б ступеню, дисциркуляторну енцефалопатію ІІ ступеню складного ґенезу (наслідки порушення мозкового кровообігу червень 2020), анемію І-ІІ ступеню, трофічні виразки обох гомілок. Щодо періоду перебування [PERSON] у безпорадному стані комісія експертів визначила, що медична документація наявна лише з 14 липня 2020 року, за інший проміжок часу медичної документації не надано, тому казати про безпорадний стан можливо лише з 14 липня 2020 року. Тобто за змістом наданого висновку комісія експертів не виключає наявність безпорадного стану [PERSON] в інший проміжок часу, проте не може дати про це однозначного висновку через відсутність медичної документації. Однак такі захворювання, які були встановлені у [PERSON] і підтверджуються медичними документами з 14 липня 2020 року, зокрема цукровий діабет, дисцикуляторна енцефалопатія, трофічні виразки не могли виникнути раптово, отже розвиток цих хвороб відбувався ще до 14 липня 2020 року і зважаючи на похилий вік [PERSON] , ці хвороби не могли не впливати на його здатність до самообслуговування та самостійного забезпечення своїх потреб. Так свідок [PERSON] у судовому засідання пояснила, що вона працювала у салоні-магазині « [INFO] » південнокорейської компанії «Нуга-Медікал», яка продає медичне обладнання для покращення здоров`я. У цей період салон відвідував [PERSON] завжди у супроводі своєї дружини [PERSON] , яка розповіла, що у лікарні почула про цей салон. [PERSON] проходив процедури на ліжку-масажері, інфрачервоне прогрівання, магнітотерапію, іонізацію та інше протягом півтора-двох годин на день залежно від стану. [PERSON] вперше приїхала до салону у грудні 2019 року сама, без рекомендації лікаря, потім привезла чоловіка, він дуже погано ходив, був згорблений, задихався при кожному кроці. Йому було важко навіть сидіти, боліла спина, а лежачи він задихався. Після процедур йому ставало краще. [PERSON] привозила чоловіка завжди на таксі, він не міг сам вийти з автомобіля, йому в цьому допомагали працівники салону. [PERSON] розповідав про свої хвороби, найбільше він страждав через трофічні виразки на ногах, які були наслідком цукрового діабету. По ньому було видно, що йому важко рухатися, він майже не міг ходити. [PERSON] привозила [PERSON] на процедури у період з грудня 2019 року по липень 2020 року кожного робочого дня. Тривалий час перебування у безпорадному стані є оціночним поняттям і має вирішуватися судом з урахуванням конкретних обставин справи. У справі, що розглядається, встановлено, що [PERSON] у період проживання однією сім`єю з позивачкою, мав похилий вік та важкі захворювання, при цьому отримував догляд і матеріальну підтримку лише від позивачки. Зважаючи на те, що позивачка одна здійснювала догляд за [PERSON] , це вимагало значних фізичних зусиль, оскільки [PERSON] майже не міг самостійно пересуватися. Спостерігаючи за тим, як близька людина поступово втрачає здоров`я, страждає від важких хвороб, зокрема втрати зору, позивачка зазнала моральних страждань, однак всіма способами підтримувала [PERSON] до його смерті. З урахуванням цих обставин та особистого ставлення позивачки до [PERSON] як до свого чоловіка суд вважає, що період опікування позивачки [PERSON] , який був у безпорадному стані, є тривалим. Тому суд вважає доведеним наявність всієї сукупності юридичних фактів, які є підставою для зміни черговості спадкування: здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг, матеріальне забезпечення спадкодавця, надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; тривалий час здійснення зазначених вище дій; безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме слід встановити факт, що [PERSON] проживала з [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Встановлення цього факту надає право на спадкування у четверту чергу згідно статті 1264 Цивільного кодексу України. Також рішенням суду слід надати [PERSON] право на спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , разом зі спадкоємцями першої черги. Розподіл судових витрат Згідно з положеннями статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~\~Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 1816 грн відповідно до обсягу заявлених позовних вимог, що підтверджується квитанціями (том 1, а.с.1) Згідно договору від 05 квітня 2021 року позивачці надавала правову допомогу адвокат Ступакова В.І. (том 1, а.с.24-27) Згідно додатку до договору та акта виконаних робіт, адвокатом надані послуги: підготовка та подання позовної заяви 8000 грн, участь у судових засіданнях 1000 грн за одне засідання. (том 2, а.с.28-29) Позивачкою сплачено адвокату 8000 грн, що підтверджується квитанцією. (том 2 а.с.30) Згідно протоколу судового засідання адвокат Ступакова В.І. брала участь у судовому засіданні 27 серпня 2021 року, 28 вересня 2021 року, 19 жовтня 2021 року, 14 грудня 2021 року, 10 січня 2022 року, після чого виїхала за кордон і припинила представляти інтереси позивачки. Доказів того, що позивачкою здійснювалася оплата участі адвоката Ступакової В.І. у судових засіданнях, матеріали справи не містять. Тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки судові витрати на правову допомогу адвоката Ступакової В.І. у розмірі 8000 грн. Згідно договору від 14 листопада 2022 року позивачці став надавати правову допомогу адвокат Приходько М.М. (том 2, а.с.212-213) Згідно акту приймання-передачі наданих послуг та детального опису робіт від 19 лютого 2024 року вартість наданих адвокатом послуг складає 15\~000 грн і включає в себе ознайомлення з матеріалами справи, складання заяв, клопотань, адвокатського запиту, участь адвоката у судових засіданнях. Зазначений розмір витрат на правову допомогу є співмірним із складністю справи та тривалістю її розгляду, зважаючи на кількість судових засідань, які проводилися у справі та обсяг доказів, які досліджувалися. Отже загальний розмір витрат на правову допомогу, який підлягає розподілу, складає 23\~000 грн. Витрати позивачки на проведення експертизи у розмірі 15\~481 грн 39 коп підтверджуються договором про надання послуг та квитанціями (том 3, а.с.32-36) належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи і також підлягають розподілу . Позовні вимоги підлягають задоволенню, за винятком періоду проживання позивачки зі спадкодавцем однією сім`єю, однак більша тривалість цього періоду не впливає на спадкові права позивачки. Тому судові витрати, понесені позивачкою, підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі, що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial