Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування рішення про реєстрацію права оренди землі. Ухвалою суду від 3 травня 2023 року за клопотанням представника позивача до участі у справі №558/57/23, як співвідповідача, було залучено державного реєстратора Комунального підприємства «Архітектор» Дубенської міської ради Рівненської області Нікітчук Оксану Олександрівну. У позовній заяві позивач [PERSON] просив скасувати рішення державного реєстратора про реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 4,7053 га, кадастровий номер 5621485500:04:000:0955, розташованої на території Хрінницької сільської ради Демидівського району (Дубенського на даний час) Рівненської області, Товариством з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» на підставі договору оренди землі від 18 жовтня 2017 року, номер запису про інше речове право 25164424. Крім того, у позовній заяві позивач просив витребувати із чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» земельну ділянку, кадастровий номер 5621485500:04:000:0955, площею 4,7053 га, розташованої на території Хрінницької сільської ради Демидівського (Дубенського на даний час) району Рівненської області, що належить йому, [PERSON] , а судові витрати покласти на відповідача. В обгрунтування таких позовних вимог позивач [PERSON] зазначив про те, що він є власником земельної ділянки площею 4,7053 га кадастровий номер 5621485500:04:000:0955, яка розташована на території Хрінницької сільської ради Дубенського району Рівненської області з цільовим призначенням землі сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку він успадкував після смерті свого батька, [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті батька у 2021 році дізнався про існування договору оренди вказаної земельної ділянки від 18 жовтня 2017 року, згідно якого право оренди землі набув відповідач Товариство з обмеженою відповідальність «Західна агровиробнича компанія» (далі ТОВ «Західна агровиробнича компанія»). Після неодноразових звернень до представників ТОВ «Західна агровиробнича компанія» йому було надано лише копії двох договорів оренди землі, що датовані однією і тією ж датою 18 жовтня 2017 року, але з різним змістом, а також копію витягу з Держреєстру речових прав від 7 березня 2018 року. Крім того, ознайомившись із змістом таких договорів встановив, що підпис на вказаних договорах не належить його батькові та він не міг їх укладати, оскільки в той час знаходився в іншому місці. У наданих примірниках договорів зазначена нормативна грошова оцінка землі 117797,00 гривень, в той час, як при оформленні свідоцтва про право на спадщину від 20 вересня 2017 року, виданого його батькові [PERSON] , вказана нормативна грошова оцінка цієї ж земельної ділянки 235593,88 гривень. Крім того, у наданих йому копіях договорів оренди землі зазначений різний розмір орендної плати. Відразу після цього, він звернувся до представників відповідача з вимогою надати роз`яснення і повернути йому земельну ділянку. Згідно наданої йому копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 7 березня 2018 року №116453542 встановлено наявність запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо належної йому земельної ділянки з кадастровим номером 5621485500:04:000:0955. Відповідно номер запису про інше речове право - 25164424, орендар: ТОВ «Західна агровиробнича компанія» код ЄДРПОУ 41099127. Строк дії 7 років, з правом пролонгації. Запис є актуальним на даний час. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 40030549 від 7 березня 2018 року. [PERSON] , КП «Архітектор» Дубенської міської ради Рівненської області. Такий витяг був сформований нібито за заявою уповноваженої особи [PERSON] [PERSON] , яку він ніколи не наділяв такими повноваженнями. У позовній заяві позивач [PERSON] вказує про те, що за заявою його довіреної особи [PERSON] було порушено кримінальне провадження №12021186160000252 по факту підробки підписів у договорі оренди землі від 18 жовтня 2017 року від імені його батька. Досудове розслідування триває. Оскільки, договір оренди землі від 18 жовтня 2017 року його батько [PERSON] не підписував та такий договір з відповідачем ТОВ «Західна агровиробнича компанія» не укладав, позивач [PERSON] у позовній заяві, посилаючись на порушення його права як власника земельної ділянки, просив витребувати із чужого незаконного володіння ТОВ «Західна агровиробнича компанія» земельну ділянку, а державну реєстрацію права оренди земельної ділянки ТОВ «Західна агровиробнича компанія» скасувати. В ході проведення підготовчого провадження у цивільній справі №558/57/23 представник позивача [PERSON] адвокат Лопухович А.О., яка не обмежена у повноваженнях на вчинення процесуальних дій в інтересах позивача, подала до суду заяву про уточнення позовних вимог у якій просила усунути [PERSON] перешкоди у користуванні належним йому майном шляхом повернення із незаконного володіння від ТОВ «Західна агровиробнича компанія» земельної ділянки кадастровий номер 5621485500:04:000:0955, площею 4,7053 га, розташованої на території Хрінницької сільської ради Дубенського (ліквідованого Демидівського) району Рівненської області, для власника [PERSON] ; а також скасувати рішення державного реєстратора Нікітчук О.О. Комунального підприємства «Архітектор» Дубенської міської ради Рівненської області про реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 4,7053 га кадастровий номер 5621485500:04:000:0955, розташованої на території Хрінницької сільської ради Дубенського (ліквідованого Демидівського) району Рівненської області ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на підставі договору оренди землі від 18 жовтня 2017 року, індексний номер 40030549, номер запису про інше речове право 25164424. Ухвалою від 24 лютого 2023 року судом прийнято позовну заяву [PERSON] до ТОВ «Західна агровиробнича компанія» про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування рішення про реєстрацію права оренди землі, і відкрито провадження у справі №558/57/23 за вказаною позовною заявою. Під час проведення підготовчого провадження в цивільній справі №558/57/23, за клопотанням представника позивача [PERSON] адвоката Лопухович А.О. ухвалою суду від 5 квітня 2023 року витребувано у відповідача ТОВ «Західна агровиробнича компанія» оригінал договору оренди землі від 18 жовтня 2017 року. Ухвалою суду від 3 травня 2023 року за клопотанням представника позивача [PERSON] - адвоката Лопухович А.О. залучено до участі у справі №558/57/23, як співвідповідача, державного реєстратора Комунального підприємства «Архітектор» Дубенської міської ради Рівненської області Нікітчук О.О. За клопотанням представника позивача [PERSON] адвоката Лопухович А.О. ухвалою суду від 27 червня 2023 року в цивільній справі №558/57/23 призначено судову почеркознавчу експертизу, а на час проведення експертизи провадження у справі було зупинено. Ухвалою суду від 28 вересня 2023 року поновлено провадження у справі №558/57/23 для вирішення клопотання експерта про надання для проведення експертизи зразків підписів. Ухвалою суду від 16 жовтня 2023 року долучено до матеріалів цивільної справи №558/57/23 документи, що містять зразки підпису [PERSON] та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи. Ухвалою суду від 30 листопада 2023 року поновлено провадження у справі №558/57/23. 28 грудня 2023 року закрите підготовче провадження у справі №558/57/23, а справу призначено до розгляду по суті. Судові засідання в цивільній справі №558/57/23 призначалися 15 січня, 1 лютого, 20 лютого, 18 березня 2024 року. Позивач [PERSON] на розгляд справи не з`явився. Представник позивача [PERSON] адвокат Лопухович А.О. під час розгляду справи позовні вимоги позивача підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] додатково пояснила, що батько позивача [PERSON] [PERSON] хворів, а [INFO] помер. [PERSON] не міг підписати договір оренди землі 18 жовтня 2017 року, оскільки в с. Хрінники не перебував. Крім того, доручень на підписання такого договору [PERSON] нікому не надавав та в договорі не вказано, що договір був підписаний його представником. Представник відповідача ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на розгляд справи не з`явився. Від відповідача ТОВ «Західна агровиробнича компанія» до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач зазначив про те, що позовні вимоги позивача не визнає, вважає позов необгрунтованим. Заперечуючи проти позовних вимог позивача, відповідач ТОВ «Західна агровиробнича компанія» у відзиві на позовну заяву зазначив про те, що на підставі договору оренди землі від 18 жовтня 2017 року за ТОВ «Західна агровиробнича компанія» зареєстровано право оренди на земельну ділянку кадастровий номер 5621485500:04:000:0955, площею 4,7053 га. На даний час відсутні будь-які рішення судів про визнання вказаного договору розірваним, недійсним чи неукладеним. Протягом усього часу дії договору оренди землі від 18 жовтня 2017 року, такий договір виконувався, зокрема, орендар належним чином сплачував орендодавцю орендну плату за вказаним договором, що підтверджується бухгалтерськими документами. Відповідач вважає, що оскільки наявний договір оренди землі та спадкодавець, отримуючи орендну плату, підтвердив існування цього договору, то підстави для задоволення позову відсутні. Співвідповідач - державний реєстратор Комунального підприємства «Архітектор» Дубенської міської ради Рівненської області Нікітчук О.О. на розгляд справи не з`явилась, заяв та/чи клопотань до суду не подавала. Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В силу вимог ч. 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідженою копією свідоцтва про право на спадщину за заповідом, посвідченого приватним нотаріусом Демидівського районного нотаріального округу Рівненської області Котюбіним І.Ф. 20 вересня 2017 року за р. №515, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , успадкував після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , земельну ділянку (пай) загальною площею 4,7053 га, що знаходиться на території Хрінницької сільської ради Демидівського району Рівненської області, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5621485500:04:000:0955. Дана земельна ділянка належала на праві приватної власності на землю померлому [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії РВ №001591, виданого 27 липня 2000 року Хрінницькою сільською радою Демидівського району Рівненської області на підставі рішення № 37 від 11 лютого 2000 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №814. Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №98136906 від 22 вересня 2017 року підтверджує те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №515, виданим 20 вересня 2017 року приватним нотаріусом Демидівського районного нотаріального округу Рівненської області Котюбіним І.Ф., [PERSON] був власником земельної ділянки кадастровий номер 5621485500:04:000:0955, площею 4,7053 га, що розташована на території Хрінницької сільської ради Демидівського району Рівненської області. Цільове призначення такої земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 14 т. 1) встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Із змісту свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Дністрян О.М. 18 грудня 2020 року за р. №1057, вбачається, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , належну йому на праві власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4,7053 га, що знаходиться на території Хрінницької сільської ради Демидівського району Рівненської області, кадастровий номер 5621485500:04:000:0955, успадкував його син [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). Як встановлено із змісту дослідженого в судовому засіданні договору оренди землі від 18 жовтня 2017 року, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №116453542 від 7 березня 2018 року (а.с. 17-23) зареєстроване право оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі б/н від 18 жовтня 2017 року, укладеного між орендодавцем [PERSON] та ТОВ «Західна агровиробнича компанія». Земельна ділянка передана в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на сім років. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 7% нормативної грошової оцінки земельної ділянки. У ч. 1 cт. 627 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За правилами ст. 93 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Разом з тим, визначення, процедура укладення, вимоги та припинення договору оренди землі врегульовано у спеціальному законі, яким є Закон України «Про оренду землі». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. У статті 6 зазначеного Закону визначено, що орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно з вимогами ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про оренду землі», строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін. Право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (ч. 1 ст. 407 ЦК України в редакції чинній станом на 18 жовтня 2017 року). Отже, користуватися земельною ділянкою приватної власності можливо на праві оренди, підставою для якої є договір, відповідно до якого сплачується орендна плата. Статтею 19 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. За правилами ч. 1\~ст. 2 Закону України «Про оренду землі», відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються\~Земельним кодексом України,\~Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Частиною 1 ст. 90 ЗК України передбачене право власників земельних ділянок продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину, довірчу власність, самостійно господарювати на землі. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 93 ЗК України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Відповідно до ч. 1 ст. 202\~ЦК України,\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Позивач [PERSON] у позовній заяві, а представник позивача адвокат Лопухович А.О. в судовому засіданні стверджували, що позивачеві відповідач видав дві копії договору оренди землі від 18 жовтня 2017 року, що нібито укладений між [PERSON] та ТОВ «Західна агровиробнича компанія», проте копія кожного з примірників договору оренди землі містить різні умови щодо розміру орендної плати, а також підпис виконаний на такому договорі від імені [PERSON] , не належить [PERSON] . У відзиві на позовну заяву представник відповідача ТОВ «Західна агровиробнича компанія» стверджував про те, що у відповідача наявний лише один примірник договору оренди землі від 18 жовтня 2017 року. На час розгляду справи власником земельної ділянки кадастровий номер 5621485500:04:000:0955 площею 4,7053 га, розташованої на території Хрінницької сільської ради Дубенського (ліквідованого Демидівського) району Рівненської області, є позивач [PERSON] , оскільки ним була успадкована така земельна ділянка після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . За клопотанням представника позивача [PERSON] адвоката Лопухович А.О., ухвалою від 27 червня 2023 року в справі №558/57/23 було призначено судову почеркознавчу експертизу на вирішення якої було поставлено питання: Чи виконано рукописний текст, а саме підпис, [PERSON] чи іншою особою у розділі «Реквізити сторін» в графі «Орендодавець» у договорі оренди землі від 18 жовтня 2017 року, щодо оренди земельної ділянки кадастровий номер 5621485500:04:000:0955, площею 4,7053 га, укладеному між [PERSON] та ТОВ «Західна агровиробнича компанія». Для проведення експертизи судом було надано примірник договору оренди землі від 18 жовтня 2017 року, що наданий відповідачем до суду на виконання ухвали від 5 квітня 2023 року. Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/103-23/10468-ПЧ від 23 листопада 2023 року (а.с. 177-184 т. 1) підпис від імені [PERSON] розділу «Реквізити сторін» верхньої графи «Орендодавець» навпроти рукописного запису « [PERSON] » та нижньої графи «Орендодавець» зворотного боку 3-го аркуша Договору оренди землі від 18 жовтня 2017 року між [PERSON] та ТОВ «Західна агровиробнича компанія», - виконані не [PERSON] , а іншою особою. Відповідно до положень ч. 4\~ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно\~положень Закону України «Про оренду землі», договір оренди укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Окрім того, згідно ст. 16 Закону України «Про оренду землі», укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Згідно ч.ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України,\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи і ці дані встановлюються, в тому числі висновками експертів, то зважаючи на те, що зазначений висновок експерта містить інформацію щодо предмета доказування, тобто є належним (ст. 77 ЦПК України), не одержаний в порушення порядку, встановленого законом та на його підставі в сукупності з іншими доказами, можна встановити дійсні обставини справи, то суд при вирішенні справи вважає його допустимим та бере до уваги. Оскільки висновок експерта є мотивованим, науково обгрунтованим, достовірність його підтверджується об`єктивними даними, а тому сумнівів щодо його правильності у суду немає. Водночас, при вирішенні спору, суд керується положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України, якою визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З врахуванням досліджених доказів суд визнає, що договів оренди землі від 18 жовтня 2017 року не підписувався [PERSON] . Частинами 1, 2\~ст. 15 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей\~4-6,\~11,\~17,\~19\~цього\~Закону\~є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Частина 1\~ст. 15 Закону України «Про оренду землі»\~кореспондується із положеннями ч. 1\~ст. 638 ЦК України, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законом, як істотні. Водночас, відповідно до\~ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~ст. 203 цього кодексу. Вимогами\~ст. 216 ЦК України\~встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Відповідно до ч. 1\~ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Дослідивши докази по справі, а також враховуючи вказані правові норми, суд приходить до висновку, що договір оренди землі від 18 жовтня 2017 року щодо оренди земельної ділянки кадастровий номер 5621485500:04:000:0955 є неукладеним, проте ТОВ «Західна агровиробнича компанія» продовжує користуватися такою земельною ділянкою, чим порушує право позивача [PERSON] , як власника земельної ділянки, на користування та розпорядження такою земельною ділянкою. Оскільки, дослідженими доказами по справі встановлено, що [PERSON] не підписував договір оренди землі від 18 жовтня 2017 року, а тому не можна вважати, що сторони досягли усіх істотних умов договору оренди землі, що передбачені ст. 15 Закону України «Про оренду землі». При цьому, щодо доводів відповідача про те, що [PERSON] отримував орендну плату за договором оренди землі від 18 жовтня 2017 року, то суд зауважує таке. Із змісту дослідженої відомості на виплату готівки №00000000047 від 12 березня 2018 року вбачається, що ТОВ «Західна агровиробнича компанія» було виплачено [PERSON] 13275,73 гривень. Проте, у примітці до такої відомості зазначено, що виплата грошових коштів проведена на підставі договору №04000955 від 1 січня 2018 року. Із змісту дослідженої відомості на видачу готівки №00000005379 від 29 жовтня 2018 року та № 00000000212 від 21 лютого 2020 року вбачається, що ТОВ «Західна агровиробнича компанія» було виплачено [PERSON] 948,27 гривень та 16120,52 гривень. Однак, у таких відомостях не зазначена інформація про призначення виплачених грошових коштів, а у примітці «Договори» відомості про те згідно якого договору проведена виплата таких грошових коштів не вказано. При цьому, підписи, виконані навпроти імені [PERSON] , є різними. Крім того, відповідачем надано до суду відомість на виплату готівки №000003049 від 4 вересня 2020 року, на підтвердження виплати орендодавцеві [PERSON] орендної плати за землю. Така відомість містить підпис про одержання [PERSON] 16120,50 гривень. Проте, суд зауважує, що дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 14) встановлено, що [PERSON] помер [INFO] . Зважаючи на таке, [PERSON] не міг одержати орендну плату за землю згідно відомості на виплату готівки №000003049 від 4 вересня 2020 року, оскільки помер [INFO] . На підтвердження виплати [PERSON] орендної плати за землю згідно договору оренди землі від 18 жовтня 2017 року відповідачем надано до суду також платіжне доручення № 1259211618 від 3 лютого 2022 року, де у призначенні платежу вказано про перерахування ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на банківський рахунок [PERSON] орендної плати по договору оренди землі на 2021 рік в розмірі 16120,52 гривень. Однак, [PERSON] помер [INFO] , а тому доводи відповідача про виконання сторонами умов договору оренди землі від 18 жовтня 2017 року, зокрема, щодо прийняття орендної плати [PERSON] та її виплати відповідачем, є безпідставними. Згідно з ч. 4 cт. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, згідно з правовим висновком, висловленим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц, правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. За змістом статей 15 і 16 ЦК України, кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові звернула увагу на те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Разом із цим, суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів. У випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірного договору в мотивувальній частині судового рішення. Окрім того, Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявления вимоги про повернення земельної ділянки. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця земельної ділянки (постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 р. у справі №504/2864/13-ц, від 04.07.2018 р. у справі №653/1096/16-ц, від 12.06.2019 р. у справі №487/10128/14-ц, від 11.11.2019 р. у справі №487/10132/14-ц). Згідно з ч. 1 cт. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За змістом cт. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 cт. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Таким чином встановлено, що відповідач користується земельною ділянкою позивача без відповідної правової підстави, оскільки договір оренди землі спадкодавцем [PERSON] не укладався, то земельна ділянка підлягає поверненню відповідачем для позивача. Окрім того, заперечуючи проти позову, ТОВ «Західна агровиробнича компанія» зазначає, що орендодавець за договором оренди землі від 18 жовтня 2017 року [PERSON] отримував орендну плату за користування земельною ділянкою, а отже знав про існування договору, підтвердив його та виконував зобов`язання (умови) за таким договором. Відповідно до ч. 2 ст. 205 ЦК України, правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Отже, конклюдентними діями може підтверджуватися лише укладення договору в усній формі. Між тим, ст. 19 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. Зазначена норма виключає можливість укладення спірного договору шляхом вчинення конклюдентних дій, бо такий договір не може бути зареєстрований. Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 р. у справі №145/2047/16-ц. Таким чином, зазначені твердження відповідача ТОВ «Західна агровиробнича компанія» є помилковими. Крім того, судом дослідженими доказами по справі встановлено, що [PERSON] договір оренди землі від 18 жовтня 2017 року не підписував. Надані до суду відповідачем відомості на виплату готівки, а також платіжне доручення (а.с. 44-52 т. 1) не підтверджують одержання [PERSON] орендної плати згідно договору оренди землі від 18 жовтня 2017 року. Крім того, надані відомості на виплату готівки та платіжне доручення містять інформацію про виплату відповідачем та одержання [PERSON] грошових коштів після смерті [PERSON] , що є неможливим. Відповідно до положень\~Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Державна реєстрація речових прав та їх обтяжень здійснюється відповідно до\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до cт. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів. Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування. Відповідно до п.п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Таким чином, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявні записи про право оренди земельної ділянки за відповідачем, які не ґрунтуються на укладеному договорі оренди землі, порушують права та законні інтереси позивача на користування та розпорядження земельною ділянкою, то ефективним способом захисту порушених прав позивача є скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права оренди на земельну ділянку за відповідачем, що забезпечить реальне відновлення порушених прав. Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 30.06.2020 р. у справі № 922/3130/19. Згідно зі ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. З огляду на те, що спірна земельна ділянка вибула з володіння позивача поза його волею, витребування вказаної земельної ділянки з чужого незаконного володіння відповідає вимогам\~ст. 387 ЦК України. Враховуючи наведене, а також специфіку договорів оренди землі, зокрема те, що при укладені договору, сторонами повинні бути узгодженні всі істотні умови, суд вважає, що порушення прав [PERSON] , як власника, у зв`язку із відсутністю договору оренди земельної ділянки, предметом якого є належна йому земельна ділянка, позбавляє можливості позивача вільно розпоряджатися та користуватися його земельною ділянкою, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовних вимог [PERSON] , з відповідача на користь позивача слід стягнути 1073,60 гривень сплаченого на час подання до суду позовної заяви судового збору та 2294,40 гривень понесених позивачем витрат на проведення судової почеркознавчої експертизи. У позовній заяві позивач [PERSON] , обгрунтовуючи свої позовні вимоги посилався на положення ст.ст. 15, 16, 202, 207, 215, 216, 317, 391, 407, 627 ЦК України, ст.ст. 90, 116, 124, 152 ЗК України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованим. Відповідно до ст.ст. 258, 259, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved