Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

Адвокат Андрощук Сергій Васильович в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики з урахуванням 3 відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 04.03.2023 між позивачем та відповідачем був укладений договір позики на суму 8 000 000 грн. на строк до 03.06.2023, про що відповідач склав розписку. Відповідач гроші не повернув та допустив прострочення, тому за період з 03.06.2023 по 14.09.2023 повинен сплатити 3% річних від суми боргу, що становить 67 726,03 грн. Просив стягнути з відповідача на користь позивача борг в розмірі 8 000 000 грн. 03.10.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Представник відповідача подала до суду відзив, у якому просила визнати позовні вимоги в частині 8 000 000 грн., однак заперечувала проти задоволення позовних вимог в частині нарахування 3 відсотків річних на суму заборгованості, у зв`язку із тим, що на період дії карантину (COVID-19), заборонено нарахування штрафних санкцій за кредитними договорами. Представник відповідача зазначив, що майнове становище його довірителя значно погіршилося через введення воєнного стану в Україні, у зв`язку із чим він і не зміг повернути борг своєчасно, однак останній не відмовляється від своїх зобов`язань та визнає такі позовні вимоги. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 04.03.2023 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики на суму 8 000 000 грн. на строк до 03.06.2023, про що відповідачем складена розписка від 04.03.2023. Відомості про виконання відповідачем своїх зобов`язання відповідно до умов укладеного договору відсутні. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. В силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно отримав від [PERSON] за договором позики від 04.03.2023 грошові кошти в сумі 8 000 000 грн. Відповідач свої зобов`язання перед позивачем не виконав та в строк до 04.06.2023 не повернув грошові кошти, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 8 000 000 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги в цій підлягають задоволенню. З урахуванням наведеного та обставин, встановлених в судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному в сумі 8 000 000 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 13420 грн.

Outcome: approved