Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Біржа нерухомомсті «Едвайс-Консульт» про визнання дійсним договору купівлі-продажу №622 від 19.07.1999 гаража №267 в АГК «Победа» в м. Миколаєві, укладеного між [PERSON] та [PERSON] та зареєстрованого Біржею нерухомості «Едвайс-Консульт» та в подальшому КП ММБТІ за №1 від 15.07.1999. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що 19.07.1999 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу гаража № [NUMBER] в АГК «Победа» в м. Миколаєві та зареєстрований Біржею нерухомості «Едвайс-Консульт», сторонами були виконані усі умови договору, претензій один до одного не мали, право власності на гараж за [PERSON] зареєстровано в КП ММБТІ за №1 від 15.07.1999. [INFO] померла моя мати - [PERSON] , після її смерті залишався заповіт на все їй належне майно, яке вона заповіла своїй дочці [PERSON] . Спадкоємцем першої черги після її смерті є її дочка позивач [PERSON] , договір купівлі-продажу від 19.07.1999 за життя останньої нотаріально не був посвідчений, а у позивача відсутня можливість нотаріального посвідчення вказаного договору. Ухвалою від 01.02.2022 відкрите провадження у справі. 12.05.2023 до суду надійшла спадкова справа №252/2020 після смерті [PERSON] 28.03.2024 позивач надала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у них даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання повторно не з`явилася та позивач проти такого вирішення справи не заперечував. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що 19.07.1999 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу гаража № [NUMBER] в АГК «Победа» в м. Миколаєві, який зареєстрований Біржею нерухомості «Едвайс-Консульт» за №622 від 19.07.1999 та в подальшому зареєстрований в КП ММБТІ за №1 від 15.07.1999. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №2333 від 22.07.2020. Після смерті [PERSON] залишався заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївської міського нотаріального округу Добриновою Л. А. від 18.03.2005, згідно якого [PERSON] усе своє майно заповіла [PERSON] . У встановлений законом строк позивач звернулася із заявою до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори від 03.06.2021 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу від 19.07.1999 нотаріально не був посвідчений. \~На теперішній\~час позивач,\~яка є\~дочкою померлої\~ [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , виданого Міським РАЦС м. Кіровакан від 06.06.1958, серії [NUMBER] , не має можливості оформити спадкове майно після смерті матері [PERSON] , оскільки договір купівлі-продажу від 19.07.1999 за життя останньої нотаріально не був посвідчений, а у позивача відсутня можливість нотаріального посвідчення вказаного договору. За змістом ст. ст.\~57,\~58 Конституції України,\~ст. 5 ЦК України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Положеннями п. 4 Прикінцевих і\~перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у серпні 2000 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми\~ЦК УРСР\~в редакції 1963 року. Приписами\~ст. 224 ЦК УРСР\~встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із\~ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. За змістом ч. 1\~ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Статтею 47 ЦК УРСР\~була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми. Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. При цьому, вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; має існувати вимога сторони, яка виконала свої обов`язки. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним. Разом з тим, згідно із ч. 2\~ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. На час укладання договору купівлі-продажу квартири сторони цього договору ухилились від його нотаріального посвідчення, а на даний час визнання такого договору дійсним можливе лише в судовому порядку. Позивач вказує, що після укладання договору сторонами були виконані умови договору, претензій один до одного сторони або інші особи не мали. За таких обставин, оскільки на момент укладення договору сторони керувались положеннями спеціального законодавства щодо укладення договорів на товарній біржі, під час оформлення договору купівлі-продажу сторони були ознайомлені з його умовами, ніяких претензій з питання оформлення договору не виникало; договір було укладено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства, за спільною згодою сторін та на прийнятних для сторін умовах, умови договору сторонами повністю виконано, право власності [PERSON] на придбане нерухоме майно зареєстроване відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, зокрема з дотриманням вимог Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.98 року № 121, суд приходить до висновку, що [PERSON] на законних підставах набула право власності на придбане майно, проте позивач немає можливості оформити свої спадкові права після смерті матері [PERSON] , з причин, що не залежать від нього, в зв`язку з чим вважає, що права позивача підлягають захисту відповідно до ст. 16 ЦК України, а тому позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним є обґрунтованим та таким, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved