Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

У жовтні 2022 року позивач звернулась до суду із позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вимоги мотивує тим, що під час проживання з відповідачем у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . В серпні 2018 року позивач звернулась до суду з позовом про встановлення батьківства та 15.03.2021 рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда по справі 404/5869/18 визнано [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу (заробітку), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову, тобто з 30 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Вказує, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, зовсім не спілкується з ним, не цікавиться станом його здоров`я, життям, матеріальним станом. За вказаного, змушена звернутись до суду із позовною заявою про позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06.12.2022 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження по справі, призначено підготовче засідання. За клопотанням представника позивача ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.02.2023 року витребувано від Органу опіки та піклування Кропивницької міської ради висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] .. 07.07.2023 року представник управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради через канцелярію суду надав висновок. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.08.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явилась, представник позивача через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги підтримала, просила задовольнити, не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач до суду не з`явився, повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі, правом подачі відзиву не скористався. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди сторони позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, із наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести тіобставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За нормами ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.03.2021 року по справі №404/5896/18, 2/404/3158/18 позов- задоволено, визнано [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] . Виключено відомості, що були внесені [PERSON] відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України до актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] за № 1634 від 30 вересня 2015 року та внесено зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , місце державної реєстрації Центральний відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, де відомості «по батькові» вказати « [PERSON] ». Виключено відомості, що були внесені [PERSON] відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України до актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] за №1634 від 30 вересня 2015 року та внесено зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] місце державної реєстрації Центральний відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, де відомості про «батьківство» вказати батьком дитини [PERSON] , громадянина України, [INFO] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу (заробітку), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову, тобто з 30 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Згідно з довідкою санаторного дошкільного навчального закладу (ясла - садочок) №9 «Лукомор`я» від 22.12.2021 р. № 174/01-14, [PERSON] відвідував заклад з 19.03.2018 року по теперішній час. Вихованням дитини займалась мати [PERSON] , яка спілкувалась з педагогами, цікавилась життям дитини в закладі. Батько [PERSON] не брав участі у вихованні сина, контакт з педагогами не підтримував. За розрахунком заборгованості зі сплати аліментів Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 05.04.2023 р. №85, заборгованість за аліментами гр. [PERSON] на 01.04.2023 року становить 139 322,60 грн.. Як вбачається з висновку виконавчого комітету Кропивницької міської ради, орган опіки та піклування Кропивницької міської ради, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 27.06.2023 року, вважає доцільним позбавлення батьківських прав за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] ., відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно висновку органу опіки та піклування Кропивницької міської ради на засідання комісії з питань захисту прав дитини, малолітній [PERSON] повідомив, що гр. [PERSON] як батька не знає, його виховання здійснює мати [PERSON] . Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 №789-ХІІ, яка є частиною національного законодавства України у відповідності до статті 9 Конституції України визначено, що у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також дитині забезпечується такий захист i піклування, якi необхiднi для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За приписами ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. За ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. В абзаці 2 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Встановлено, що матеріали справи не мають жодного доказу піклування відповідача про фізичний і духовний розвиток дитини, його матеріальне забезпечення, медичний догляд, необхідне спілкування із сином та створення інших умов для його нормального розвитку. Таким чином суд, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності та, враховуючи при цьому, що відповідач належним чином не виконував своїх обов`язків по вихованню дитини та його матеріальному забезпеченню, самоусунувся від виховання сина, вважає, що є достатньо підстав для позбавлення його батьківських прав. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача 992,40 грн. судового збору на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved