Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

Заступник керівника Броварської окружної прокуратури Шайтанова М. в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті 01.12.2022 звернулася до Згурівського районного суду Київської області з вищевказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь Державного бюджету України плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у розмірі 9814,34 грн, що еквівалентно сумі 368,44 євро, та судовий збір у розмірі 2481,00 грн сплачений при поданні позову. Обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що Броварською окружною прокуратурою встановлено, що посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області, яке Наказом Державної служби України з безпеки на транспорті № 340 від 09.09.2020 «Про упорядкування структури Укртрансбезпеки» реорганізовано шляхом злиття в Центральне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки, в подальшому, Наказом Державної служби України з безпеки на транспорті № 2440-К від 23.12.2021 «Про упорядкування структури Укртрансбезпеки» Центральне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки реорганізовано шляхом злиття у Відділ державного нагляду (контролю) у Черкаській області, 25.09.2019 на автодорозі Київ-Одеса 210км+450м здійснено габаритно-ваговий контроль автомобіля (тягач) марки VOLVO модель FH 12, реєстраційний номер [NUMBER] та причіпа (напівпричіпа) марки SCHMITZ, модель S01, реєстраційний номер [NUMBER] , які належать [PERSON] . 25 вересня 2019 року Управлінням Укртрансбезпеки у Черкаській області складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, згідно з яким встановлено порушення вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме надання послуг із перевезення вантажу автомобілем (тягач) марки VOLVO модель FH 12, реєстраційний номер [NUMBER] та причіпом (напівпричіпом) марки SCHMITZ, модель S01, реєстраційний номер [NUMBER] , які належать [PERSON] з перевищенням габаритних або вагових обмежень, без дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів. Порушення вчинено автоперевізником [PERSON] (водій). Суб`єкт, що перевірявся - [PERSON] . До вказаного акту проведений розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 25.09.2019, згідно з яким за перевищення нормативних параметрів нараховано до сплати 368,44 євро. Розрахунок проведений відповідно до затвердженої формули (з урахуванням норм пункту 311, затвердженої постановою КМУ № 879 від 27.06.2007), а саме: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В х К, де (П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів; К - коефіцієнт збільшення плати за проїзд (у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі). П = 0,284х3х433=368,44 євро. Відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України станом на 25.09.2019, курс 1 гривні до євро складав 26,63 грн. Отже, загальний розмір плати за проїзд, нарахованої [PERSON] становить 9811,55 грн. Незважаючи на те, що відповідно до п. 311 Порядку, перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки, за даними Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області у визначений вище термін платник [PERSON] вказану плату не вніс. У п. 26 Порядку № 879 передбачено, що кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету. За таких обставин, визначена плата за проїзд, несплачена перевізником - власником транспортного засобу у встановлені чинним законодавством строки, набуває статусу заборгованості перед Державним бюджетом України, а відтак підлягає стягненню в судовому порядку. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 19 грудня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам визначено строки для подання заяв по суті справи. 09 січня 2023 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить в позові відмовити повністю, у тому числі і у зв`язку із застосуванням спливу строку позовної давності. Судові витрати, орієнтовний розмір яких 30000,00 грн, в повному обсязі покласти на прокурора. У відзиві зазначає, що заступник керівника Броварської окружної прокуратури Київської області Шайтанова М.Г. намагається в будь-який спосіб змусити його сплатити незаконно виписаний йому штраф працівниками Управління Укртрансбезпеки в Черкаській області. Події, які є предметом дослідження в даній цивільній справі відбулися 25.09.2019, коли [PERSON] нібито порушив вагові параметри, перевищивши нормативи при транспортуванні сої (бобів) і саме 25.09.2019 йому було незаконно видано управлінням Укртрансбезпеки в Черкаській області розрахунок № 886. З того часу минуло більше 3 (трьох) років, а тому має бути застосовано строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові повністю. Строк сплати закінчився 26.09.2022, а протягом періоду з 10.11.2019 до 11.11.2022 ні прокуратура, ні інші державні органи жодним чином до [PERSON] не зверталися для сплати вказаної суми. Крім того, даний позов і за своєю суттю не підлягає до задоволення. Зазначає, що габаритно-ваговий контроль належного йому транспортного засобу був здійснений з порушенням вимог законодавства, що регламентує проведення зважування вантажного автомобіля під час здійснення вказаного контролю, що потягло неправомірне призначення штрафних санкцій в розмірі 9814,34 грн. З наданих працівниками управління Укртрансбезпеки в Черкаській області чеку зважування та актів неможливо встановити на яких вагах (якої марки, моделі, з якими можливими чи допустимими похибками) проводилося зважування. Чек не містить підпису водія автомобіля та оператора, що проводив зважування, а тому такий чек не може вважатись допустимим доказом реальної ваги транспортного засобу. Даний чек зважування є документом, виданим суб`єктом владних повноважень, тобто оператором ДП Черкаської ОДА, яке підпорядковане управлінню Укртрансбезпеки в Черкаській області, а тому даний документ повинен містити обов`язкові для такого виду документа реквізити, що розміщуються в установленому порядку, а саме: найменування установи - автора документа, назву виду документа (крім листів), дату, реєстраційний індекс документа, заголовок до тексту, текс, підпис. [PERSON] не мав можливості надати свої пояснення щодо порушень, зафіксованих в акті № 035509, під час складання даного акту, щодо того, що ним перевозився сипучий вантаж - соя, який є рухомим під час руху автомобіля, а тому його маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху. За своєю природою сипучий вантаж не міг бути розподілений нерівномірно та як наслідок перенавантаження на вісь не могло бути допущено. Таким чином, при здійсненні габаритно-вагового контролю транспортного засобу, який здійснює перевезення сипучих вантажів необхідно брати до уваги лише фактичну повну його масу, без врахування осьового навантаження. При здійсненні габаритно-вагового контролю зважування транспортного засобу проведено двічі відповідно до чеків зважування ДП Черкаський ОАД дата: 25.09.2019, час 13:54 та ДП Миколаївської ОАД дата: 25.09.2019, час - 21:19, якими зафіксована різниця у фактичному осьовому навантаженні. Так, під час зважування ДП Черкаський ОАД навантаження на осі автомобіля відповідача на першу одиничну вісь становило фактично 6,95 тонн (допустиме 11,5 тонн), на другу одиничну вісь становило фактично 13,25 тонн (допустиме 11,5 тонн), на третю строєну вісь становило фактично 20,6 тонн (допустиме 22,00 тонн). При цьому повна фактична маса транспортного засобу з вантажем становила 40,80 тонн, що не перевищує допустиме перевищення вагових параметрів визначених у п. 22.5 Правил дорожнього руху на 2%. Крім того, чек зважування з Миколаївської ОАД вказує, що загальна вага вантажу не змінилася, але вказує на те, що сипучий вантаж перемістився з однієї осі на іншу вісь, перевантаження в даному випадку зникло, але в подальшому в русі навантаження знову могло змінитися і зміститися на будь-яку з осей. Тому, на думку відповідача, застосування штрафу за перевантаження сипучих вантажів на вісь є недопустимим та незаконним. Крім того, працівниками управління Укртрансбезпеки в Черкаській області заперечується факт застосування Методики виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, атестованої у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром «Інститут метрології», свідоцтво про атестацію № [NUMBER] , оскільки її нібито скасовано, а отже ними взагалі не наведено норм Закону якими керувалися працівники управління Укртрансбезпеки в Черкаській області під час зважування сипучого вантажу [PERSON] , та під час складання акту та розрахунку, якщо ними не було застосовано Методику. Габаритно-ваговий контроль транспортного засобу був проведений Управлінням Укртрансбезпеки в Черкаській області з порушенням норм чинного законодавства, а тому наявні всі підстави для визнання розрахунку № 886 протиправним та його скасування. Більше того, Державна служба України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області має повний спектр повноважень для звернення до суду для захисту інтересів своїх чи в межах захисту інтересів Держави за наявності їх порушення, але такого звернення з їх боку не було. А тому незрозуміло якою нормою закону керувався прокурор подаючи зазначений позов. Одночасно з відзивом відповідач подав заяву про застосування спливу строку позовної давності, як підстави для відмови у позові та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. 16 січня 2023 року (згідно з поштовим штемпелем) представник Укртрансбезпеки Л. Пугач направила відповідь на відзив на позовну заяву, в якій просить відмовити у задоволенні заяви відповідача про застосування спливу позовної давності, як підстави для відмови у позові, позовну заяву задовольнити, розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Щодо строків позовної давності зазначає, що відповідно до п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 на території України із 24.02.2022 введено воєнний стан, отже строки позовної давності продовжуються на період дії воєнного стану. Крім того, оскільки до моменту внесення постановою Кабінету Міністрів України від 29.09.2021 № 1047, яка опублікована 12.10.2021 до п. 27 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті відповідних змін, законодавством України не був визначений механізм примусового стягнення Укртрансбезпекою нарахованої плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, а в межах фінансування та визначення пріоритетності здійснення видатків з державного бюджету впродовж 2019-2022 років Укртрансбезпека була позбавлена можливості здійснити сплату судового збору, тому й не мала змоги звернутися до суду з позовом стосовно стягнення з [PERSON] нарахованої плати за проїзд. З метою стягнення вищевказаної заборгованості, Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області до відповідача надсилало рекомендований лист від 11.10.2019 № 59379/39/24-19 з вимогою сплатити у добровільному порядку нараховану плату за проїзд в сумі 368,44 євро, який [PERSON] було отримано особисто 24.10.2019, але нараховану плату за проїзд ним до сих пір не сплачено. Посилання відповідача на відсутність зазначення у матеріалах перевірки засобів вимірювання є безпідставними, оскільки обов`язок посилання на таке обладнання в матеріалах перевірки не передбачено жодним нормативно-правовим актом. 25 вересня 2019 року зважування транспортного засобу відповідача здійснювалося на повіреному належним чином засобі вимірювальної техніки. На підтвердження цього позивачем надано видане Державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (ДП «Укрметртестстандарт») Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 34-00/2000 від 18.06.2019 чинне до 18.06.2020, згідно з яким вага пересувна автомобільна типу CHEKLODE FREEWEIG, заводський № 008208, виробник «Central Weighing» Англія, відповідає вимогам ГОСТ 29329-92. Документи на ваги завжди знаходяться у пункті габаритно-вагового контролю та надаються на вимогу водія для ознайомлення. Щодо аргументу відповідача про відсутність в чеку зважування ідентифікуючих реквізитів приладу, яким здійснювався ГВК та інших реквізитів зазначає, що в талоні зважування зазначено дату та час перевірки, номер транспортного засобу який перевірявся, його параметри та печатка інспектора Укртрансбезпеки, що виступав оператором вагового комплексу. Жодним чинним нормативно-правовим актом не передбачено основні вимоги та обов`язкові реквізити, які повинні бути зазначені в талоні зважування, сформованому в результаті здійснення габаритно-вагового контролю, оскільки його форма законодавчо не закріплена. Також, Порядком № 879 не передбачено підписання талона зважування водієм транспортного засобу та оператором, що здійснював зважування. До того ж заводом виробника не передбачено, щоб портативна система, за допомогою якої видається чек зважування, вибивала ідентифікуючі реквізитів приладу, за допомогою якого здійснювалося зважування транспортного засобу. Крім того, дані, які містяться в талоні зважування відповідають даним, зазначеним у довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю, на якій стоїть відбиток печатки оператора вагового комплексу [PERSON] , яка ідентична тим, що стоїть на талоні зважування. Щодо недостовірності результатів навантаження на одну вісь транспортного засобу у зв`язку з перевезенням сипучого вантажу, який легко деформується та вільно переміщується під дією мінімальних сил, зазначає, що при здійсненні перевезень повна маса транспортного засобу може бути в межах норми, але через неправильне розміщення вантажу навантаження на осі може бути з перевищенням допустимих осьових навантажень, що і було встановлено під час здійснення зважування. За результатами зважування портативна система зважування (ваги) друкує квитанцію про результати зважування по кожному колесу, по кожній осі та всього транспортного засобу разом і посадові особи Укртрансбезпеки (які не здійснюють зважування, оскільки ця функція на них не покладена) тільки контролюють отримані вагові параметри і за їх результатами складають відповідні документи, які не мають ознак застосування владних повноважень. Відповідно до п. 2.3 Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Якісь особливі умови перевезення, зважування транспортних засобів, які навантажені сипучими вантажами чинним законодавством України та міжнародними документами не передбачені. Крім цього, обставини можливого зміщення вантажу, що перевозився відповідачем, є об`єктивною стороною вчиненого відповідачем правопорушення, втім ці обставини не спростовують та не можуть спростувати самого факту його вчинення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 01.07.2020 у справі №803/50/17. Крім того, автомобіль на ваги (під час зважування) заїжджає повільно - зі швидкістю не більше 5-6 км на годину, а така швидкість не може призвести до значного зміщення вантажу, що відповідає висновку Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду № 803/1540/16 від 24.07.2019. Вказані негативні переміщення вантажу під час руху є неприпустимим, оскільки це спричиняє збільшення динамічної маси транспортного засобу під час гальмування, а також порушує стійкість транспортного засобу. Вказані негативні переміщення вантажу під час руху можуть призвести до непередбачуваних катастрофічних наслідків та є загрозою для безпеки дорожнього руху. Чек зважування ДП Миколаївська ОАД дата 25/09/2019, час - 21:19 із зазначенням про результати вимірювання, що спростовують зазначені цифри у фактичному осьовому навантаженні, не може бути використаний як належний доказ при розгляді справи, оскільки вказане зважування мало місце поза межами процедури перевірки відповідача Управлінням Укртрансбезпеки у Черкаській області та через тривалий період часу. Стосовно твердження відповідача про відсутність відповідної методики, якою мали керуватися органи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю зазначає, що за змістом статей 4 і 29 Закону України «Про дорожній рух», статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком № 879, яким керувалися працівники Укртрансбезпеки при здійсненні габаритно-вагового контролю. На час виникнення спірних правовідносин методика, що зазначена у пп. 2 п. 2 Порядку № 879, на підставі якої проводиться процес вимірювання (зважування) габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології затверджена не була, проте відсутність такої методики не є підставою для не внесення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та не звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу. Така позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постановах від 22.12.2021 у справі № 420/3371/21, від 09.08.2019 у справі № 817/1051/16, від 03.07.2019 у справі № 819/1381/16, від 02.08.2018 у справі № 820/1420/17. Твердження відповідача, що оскільки повна загальна маса транспортного засобу з вантажем не перевищувала нормативно допустиму, тому перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм було відсутнє, спростовується тим, що згідно з визначенням, наведеним в пп. 3 п. 2 Порядку № 879, великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001. При цьому, транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки. Згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху України (які діяли на момент вчинення правопорушення), за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. При здійсненні перевезень повна маса транспортного засобу може бути в межах норми, але через неправильне розміщення вантажу навантаження на осі може бути з перевищенням допустимих осьових навантажень, що і було встановлено під час здійснення зважування. Саме перевищення вагових параметрів на одиничну вісь і стало підставою для нарахування працівниками Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області [PERSON] плати за проїзд в сумі 368,44 євро. Твердження відповідача, що в Довідці від 25.09.2019 № 044757 працівники управління Укртрансбезпеки у Черкаській області не зазначили, що одна вісь є строєна, а також те, що визначення загальної маси та навантаження на строєні вісі шляхом сумування осьових навантажень на кожну з осей є неправильним, оскільки при такій конструкції для визначення навантаження на строєні осі такі три осі, які утворюють строєну вісь, повинні зважуватись разом, спростовується наступним. У п. 5 Довідки № 044757 від 25.09.2019 в таблиці тип транспортного засобу позначкою + працівником Укртрансбезпеки виділено транспортний засіб під номером 12, що підтверджує, що перевірявся транспортний засіб одна вісь якого є строєна. Зважування транспортного засобу відбулось у русі шляхом заїзду на вагові платформи. Показники при проїзді кожного колеса осі через платформу зчитуються і формують результат навантаження на кожне колесо (вказано вісь, ліве/праве), кожну вісь ТЗ та його загальну масу. Норми Порядку № 879 не визначають особливостей здійснення габаритно-вагового контролю в залежності від виду вантажу (сипучих вантажів, рідин тощо), а застосована методологія визначення навантаження на кожну вісь, з подальшим визначенням показника навантаження на строєну вісь, як суми навантаження на третю, четверту та п`яту вісь, відповідає усім арифметичним вимогам. 24 січня 2023 року (згідно з даними про відправку) заступник керівника Броварської окружної прокуратури М. Шайтанова направила до суду та іншим учасникам справи відповідь на відзив на позовну заяву, де зазначає, що строк на подання відповіді на відзив на позовну заяву дотримано, оскільки відзив відповідача на позовну заяву Броварська окружна прокуратура отримала 19.01.2023. Просить позовну заяву задовольнити повністю. В обґрунтування своєї позиції наводить аргументи, аналогічні тим, які зазначені у відповіді на відзив на позовну заяву представником Укртрансбезпеки Л. Пугач. 27 лютого 2023 року відповідач подав до суду клопотання про повернення позовної заяви прокурору, як особі, яка її подала, та залишення позову без розгляду. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 06.04.2023 задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Явона А.В., про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 28.08.2023 у задоволенні клопотання про повернення позовної заяви прокурору, як особі, яка її подала, та залишення позову без розгляду, відмовлено повністю. Ухвалою Київського апеляційного суду від 20.09.2023 відмовлено у прийнятті апеляційної скарги [PERSON] на ухвалу Згурівського районного суду Київської області від 28.08.2023 та повернуто її заявнику. 16 січня 2024 року відповідач подав заяву про зупинення провадження у справі на підставі п. 6 ст. 251 ЦПК України у зв`язку з поданням ним касаційної скарги. У той же день відповідач подав заяву про відкладення підготовчого засідання у зв`язку з його перебуванням на профілактичному щорічному лікуванні, в якій просив не проводити судове засідання без участі представника відповідача, крім розгляду питання про зупинення провадження у справі. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 19.01.2024 відмовлено у задоволенні заяви про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції у цій справі, підготовче засідання відкладено до 06.02.2024. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 06.02.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні прокурор Худякова М.Ю., яка діє на підставі довіреності від 01.02.2023 № 52/2-850вих-23, позовну заяву підтримала та просила позов задовольнити, посилаючись на обставини та аргументи, зазначені у позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву. Вважає, що плата за проїзд великоваговим транспортним засобом підлягає стягненню з відповідача. Крім того, прокурор зауважила, що [PERSON] звертався в Окружний адміністративний суд міста Києва з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Київського міжрегіонального управління та Управління у Черкаській області про визнання протиправним та скасування розрахунку № 886 від 25.09.2019 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 25.09.2019 № 035509 та постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 165203 від 25.11.2019. Рішенням у цій справі Окружний адміністративний суд міста Києва відмовив у задоволенні позову [PERSON] . Уповноважені представники Державної служби України з безпеки на транспорті - Пугач Л.М., Шабатіна І.О., у судовому засіданні позов підтримали повністю, надали пояснення, аналогічні тим, що зазначені в позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання, призначене на 18.03.2024 не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений у встановленому порядку. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Явон А.В., заперечував проти задоволення позову повністю, надав пояснення аналогічні тим, що зазначені у відзиві на позовну заяву. Акцентував у вагу на тому, що сам по собі факт встановлення в Україні карантину та запровадження військового стану не може бути безумовною підставою для поновлення строку на звернення до суду. Прокурор заяви про поновлення пропущеного строку у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану взагалі не заявляв. У практиці відповідача це був єдиний випадок, коли саме під час перевезення сипучого вантажу до нього застосували санкції за перенавантаження на одну вісь при відсутності при цьому загального перенавантаження транспортного засобу. Вважає, що призначення відповідачу покарання у виді штрафу, нарахованого за весь маршрут слідування від міста Ромни до моменту зважування у місті Умані не буде справедливим рішенням, оскільки позивачем не надано жодного доказу і навіть інформації про те, в який момент і на якій частині дороги змістився сипучий вантаж, і в результаті чого змінилося навантаження на осі напівпричепа, невідомо скільки раз взагалі до моменту зважування навантажування на осі змінювалося, в якому порядку і на які саме осі. Звернув увагу, що якщо в подальшому набуде практика застосування таким чином штрафних санкцій при перевезенні сипучих вантажів, то це прямо породить новий виток корупційних проявів, адже водій фактично буде позбавлений у законний спосіб уникнути перенавантажень на вісь у русі при транспортуванні сипучих вантажів і, не знаючи в якій точці руху як зміниться навантаження такого сипучого вантажу, буде змушений брати з собою кошти для давання хабарів на точках зважування, адже перевозити напівпорожній причіп, щоб не допустити перенавантаження на осі від сипучого вантажу в русі водію просто не дозволить замовник, адже з урахуванням витрат на паливо, це йому буде збитково. В ході розгляду справи судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у визначених законом випадках. Відповідно до вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Однією з форм представництва є звернення до суду з позовною заявою, коли порушуються інтереси держави, або про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і посадових осіб. Підставою представництва інтересів держави в судах є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних і інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою. Відповідно до постанови КМУ № 442 від 10.09.2014 року «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» (зі змінами та доповненнями) утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, шляхом злиття Державної інспекції з безпеки на морському та річковому транспорті та Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті. Постановою КМУ №103 від 11.02.2015 року затверджено положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (зі змінами та доповненнями) (далі - Положення), відповідно до п.1 якого, Державна служба України з безпеки на транспорті (далі - Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури України і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства). Відповідно до п. 4 Положення, одним з основних завдань Укртрансбезпеки є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті. Також, Укртрансбезпека здійснює, зокрема: державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, та здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю (пп. 2, 15, 27 п. 5 Положення). На підставі постанови КМУ № 592 від 26.06.2015 «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби України з безпеки на транспорті» утворено територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті, як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема, Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області. Пунктом 2 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою КМУ № 1567 від 08.11.2006 (далі - Порядок № 1567) визначено, що усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України, підлягають державному контролю. Згідно з п. 3 Порядку № 1567, органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека та її територіальні органи. Незважаючи на вказане, Державною службою України з безпеки на транспорті, за наявності підстав, заходів щодо захисту інтересів держави з метою надходження коштів до Державного бюджету України, а саме звернення до суду не вжито (а.с. 49-50, 51 - копії листів). Пунктом 6 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України передбачено, що плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні є джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України. З урахуванням вищевикладеного, підставою для представництва Броварською окружною прокуратурою інтересів держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті є факт несплати відповідачем до Державного бюджету України плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в сумі 9814,34 гривень та нездійснення уповноваженим органом захисту інтересів держави з метою надходження коштів до бюджету. У судовому засіданні 27.02.2023 відповідач [PERSON] , допитаний в якості свідка, показав, що за результатами габаритно-вагового контролю загального перевантаження не виявлено, проте був перегруз на вісь. Погоджується, що на той момент порушення було, але через 10 км вже ні. Якщо було переміщення сипучого вантажу, то він не має можливості його регулювати, а тому порушення не було. Тримали його на пункті контролю 3 години. Був чек, ще якісь документи. В одному документі він розписався. Протокол був складений і він поїхав. Доїхав до Миколаєва. Там інший показник чеку, а тому звернувся до Явона А.В . Зазначив, що у нього є підозра, що ваги підроблені. Там багато було складено постанов. Зазначив, що возить вантажі з 1987 року. Якщо вантаж не сипучий, то він розставлявся рівномірно, а якщо сипучий, то за умови, якщо немає надлишку загальної маси, то й порушення немає. Ями, гальмування, страт, рельєф впливають на розміщення сипучих вантажів. На ваги заїхав з маленькою швидкістю - 5 км/год. Загальну масу не порушував. Вантаж неможливо контролювати. Фіксаторів не було, бо їх у природі немає. Умислу на перевантаження у нього не було, а тому й відповідальності не повинно бути. Відразу сказав, що платити не буде. Не заперечував, що Укртрансбезпека надсилала повідомлення про необхідність сплати коштів. Зазначив, що оскаржував постанову Укртрансбезпеки, але в позові було відмовлено. З досліджених у судовому засіданні письмових доказів судом встановлено, що в період з 23.09.2019 до 29.09.2019 на а/д Київ-Одеса, 210 км + 450 м, м. Умань, Черкаська область, на підставі щотижневого графіка проведення рейдових перевірок, працівниками Управління Укртрансбезпеки в Черкаській області спільно з працівниками Національної поліції проводилась рейдова перевірка транспортних засобів на предмет додержання вимог КУпАП, Закону України «Про автомобільний транспорт» (т. 1 а.с. 18 - копія направлення на рейдову перевірку № 009638 від 23.09.2019; т. 1 а.с. 19 - копія щотижневого графіку у період з 23.09.2019-29.09.2019; т. 1 а.с. 20-21 - копія графіку щоденної роботи пересувного пункту габаритно-вагового контролю в Черкаській області на вересень 2019 року). Наказом Державної служби України з безпеки на транспорті № 340 від 09.09.2020 «Про упорядкування структури Укртрансбезпеки» реорганізовано шляхом злиття Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області та Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області в Цетральне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки (т. 1 а.с. 41-43 - копія наказу № 340). В подальшому, Наказом Державної служби з безпеки на транспорті від 23.12.2021 № 2440-К «Про упорядкування структури Укртрансбезпеки» Цетральне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки реорганізовано шляхом поділу у Відділ державного нагляду (контролю) у Черкаській області та Відділ державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області (т. 1 а.с. 44-48 - копія наказу № 2440-К). 25 вересня 2019 року, у рамках вказаної вище рейдової перевірки, на автодорозі Київ-Одеса, 210 км + 450 м посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Черкаській області здійснено габаритно-ваговий контроль автомобіля (тягач) марки VOLVO модель FH12, реєстраційний номер [NUMBER] та причепа (напівпричіп) марки SCHMITZ, модель S01, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , за допомогою вимірювального і зважувального обладнання на пересувному пункті габаритно-вагового контролю. Згідно з чеком (талоном) дата здійснення габаритно-вагового контролю - 25.09.2019, час - 13:45, загальна вага транспортного засобу - 40800 кг (40,8 т), навантаження: на першу вісь - 3600 кг (ліве колесо), 3350 кг (праве колесо), 6950 кг (загальне навантаження); на другу вісь - 7300 кг (ліве колесо), 5950 кг (праве колесо), 13250 кг (загальне навантаження); на третю вісь - 3500 кг (ліве колесо), 3150 кг (праве колесо), 6650 кг (загальне навантаження); на четверту вісь - 3450 кг (ліве колесо), 3000 кг (праве колесо), 6450 кг (загальне навантаження); на п`яту вісь - 3900 кг (ліве колесо), 3600 кг (праве колесо), 7500 кг (загальне навантаження). В талоні є відбиток печатки з написом «Державна служба України з безпеки на транспорті UA 137» (т. 1 а.с. 22 - копія чеку (талону), а.с. 23 - акт № 035509 від 25.09.2019). На підтвердження того, що габаритно-ваговий контроль транспортного засобу відповідача здійснено за допомогою сертифікованого засобу зважувальної техніки, заступником прокурора надано копію Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 34-00/2000 від 18.06.2019 чинне до 18.06.2020, згідно з яким вага пересувна автомобільна типу CHEKLODE FREEWEIGH, заводський № 008208, виробник «CENTRAL WEIGHING» Англія, пройшла повірку та відповідає вимогам ГОСТ 29329-92 «Весы для статического взвешиваний. Общие технические требования» (мовою оригіналу) (т. 1 а.с. 27 - копія свідоцтва). Контролюючим органом складено Довідку № 044757 від 25.09.2019 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, в яку перенесено показники з талону, а також відмічено тип транспортного засобу № 12 - третя, четверта та п`ята осі утворюють строєну вісь (т. 1 а.с. 24 - копія довідки). Також, управлінням Укртрансбезпеки складено акт № 035509 від 25.09.2019 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, в якому встановлено перевищення навантаження на одиничну вісь, а саме 13,25 т при допустимих 11 т. Маршрут руху із зазначенням пройденої відстані дорогами загального користування - Ромни-Херсон, 433 км (т. 1 а.с. 23 - копія акта, т. 1 а.с. 28 - маршрут за картою). Крім того, 25.09.2019 посадовими особами управління Укртрансбезпеки складено акт № 178021 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажу автомобільним транспортом, яким установлено порушення абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» - надання послуг з перевезення вантажів без оформлення документів, перелік яких визначено ст. 48 цього Закону, а саме без дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий уповноваженими органами у разі перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень. У графі «Пояснення водія про причини порушень» зазначено «при взважуванні на вагах в м. Умань вага показала на одиничну вісь 13250 кг» (т. 1 а.с. 25 - копія акта). 25 вересня 2019 року посадовими особами управління Укртрансбезпеки складено розрахунок № 886 плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 25.09.2019 № 035509, в якому зазначено, що фактичні вагові та/або габаритні параметри ТЗ - навантаження на одиничну вісь - 13,25 т; параметри, на які нараховується плата за проїзд - 2,25 т; плата за проїзд за перевищення нормативних параметрів - 0,284 євро/км; перевищення параметрів від нормативу - 20,45%. Розрахунок виконано відповідно до затвердженої формули (з урахуванням норм пункту 311 Постанови КМУ № 879 від 27.06.2007) та нараховано до сплати 368,44 євро (т. 1 а.с. 17 - копія розрахунку). Відповідач [PERSON] , вважаючи даний розрахунок, а також постанову про застосування до нього адміністративно-господарського штрафу № 165203 від 25.11.2019 протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся із позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.09.2022 у справі № 640/26342/19 у задоволенні позову відмовлено. Суд не знайшов підстав для висновку про порушення відповідачем - Укртрансбезпекою, принципів, визначених ч. 2 ст. 2 КАС України. За клопотанням прокурора Худякової М.Ю. , на підставі Рішення Ради судів України № 55 від 25.11.2021, шляхом повного доступу до ЄДРСР, суд ознайомився та дослідив у судовому засіданні текст рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.09.2022 у справі № 640/26342/19. З тексту рішення Окружного адміністративного суду міста Києва вбачається, що під час розгляду справи № 640/26342/19 [PERSON] наводив ті ж самі аргументи, що й під час розгляду цієї справи. Всі аргументи були досліджені судом та їм надана належна правова оцінка. Рішення суду набрало законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Приписами ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок. Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України. Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, наявністю відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням ними ліцензійних умов, а також процедуру здійснення державного нагляду за забезпеченням такими суб`єктами господарювання безпеки автомобільних перевезень передбачено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок - № 1567). Відповідно до п. 15 Порядку № 1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених ст. 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог ст. 53, 56, 57 і 59 Закону України "Про автомобільний транспорт"; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів. Документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення визначені ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків. Частиною другою статті 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Згідно з пункту 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року № 30 (далі - Правила № 30), рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. В силу вимог пункту 3, абзацу четвертого пункту 4 Правил № 30 транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд. Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 визначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Відповідно до пунктів 8.1, 8.2 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від14.10.1997 року № 363, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20.02.1998 року за № 128/2568 (далі - Правила № 363), типи та кількість рухомого складу, потрібного для виконання первезень вантажів, визначаються перевізником залежно від обсягу і характеру перевезень. Згідно з пунктами 8.14, 8.15, 8.19 Глави 8 Правил № 363, навантажені предмети слід розміщувати і закріпляти так, щоб запобігти їх падінню, волочінню, травмуванню ними супровідних осіб чи створенню перешкод для руху. Вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення. При вантаженні в один автомобіль важких і легких за масою вантажів важкі розміщуються унизу, а легкі зверху. Вантажі розміщуються так, щоб вага вантажу рівномірно розподілялася між автомобілем і причепом. Відповідно до пунктів 8.20, 8.21 Глави 8 Правил № 363, водій зобов`язаний перевірити відповідність кріплення і складання вантажу на рухомому складі умовам безпеки руху та забезпечення цілісності рухомого складу, а також сповістити Замовника про виявлені недоліки у кріпленні та складанні вантажу, які загрожують його збереженню. Виходячи з вимог безпеки руху, водій зобов`язаний перевірити відповідність габаритів вантажу розмірам, що зазначені у Правилах дорожнього руху України. Пунктами 12.1, 12.5 Глави 12 Правил № 363, передбачено що при транспортуванні вантажів слід дотримувати вимог Правил дорожнього руху України. Для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху. Відтак, водій, який здійснює вантажні перевезення, зокрема сипучого (подільного) вантажу великоваговим автомобільним транспортом, зобов`язаний дотримуватись встановлених правил, з метою уникнення порушень законодавства про автомобільний транспорт, зокрема щодо контролю за розподілом маси вантажу, що перевозиться. Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспортні засоби), що використовуються на автомобільних догогах загального користування визначано Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 (далі - Порядок № 879). Відповідно до п. 3 Порядку № 879 (в редакції чинній на дату складення акту № 035509 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів) габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Уктрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції. Згідно з п. 27 Порядку № 879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України "Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України", справляється у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд. Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку. Відповідно до п. 28 Порядку № 879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень. Згідно з п. 30 Порядку № 879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів. Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра. Відповідно до п. 31 Порядку № 879 при визначенні розміру плати за проїзд транспортних засобів з осьовим сполученням більше трьох береться до рахунку схема, що спричиняє більші руйнування доріг з комбінацій одно-, двох- та трьохосьових сполучень, а найбільша сума навантаження на суміжні осі припадає на максимальну колісну формулу. Для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази. В силу положень п. 311 Порядку № 879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритно параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі. Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки. Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів чи (та) пасажирів транспортними засобами. Згідно ст. 48 цього ж Закону, документом для здійснення перевезень вантажів, зокрема для автомобільного перевізника, є документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах та інші документи, передбачені законодавством. Водій зобов`язаний пред`явити посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортні накладні або інший визначений законодавством документ на вантаж. У розділі 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363 перевізник - це фізична або юридична особа - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами. У постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 926/16/19 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру плату за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу має вносити саме перевізник. Кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету (п. 26 Порядку № 879). У постановах від 30.01.2019 у справі № 803/3/18 та від 05.02.2020 року у справі № 820/2475/18 Велика Палата Верховного Суду зазначає, що за своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування. Спір щодо стягнення плати за проїзд пов`язаний з вирішенням питання щодо стягнення коштів, а тому, в даному випадку, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Згідно з інформацією, наданою ТСЦ МВС № 3241, станом на 18.10.2022 транспортний засіб VOLVO FH12, н/з [NUMBER] зареєстрований за гр. [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . Транспортний засіб причіп SCHMITZ S01, н/з [NUMBER] , зареєстрований за гр. [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 52 -інформація). Відповідно до тексту всіх складених Укртрасбезпекою документів, власником транспортного засобу - автомобіля марки VOLVO модель FH12, реєстраційний номер [NUMBER] та причепа (напівпричіп) марки SCHMITZ, модель S01, реєстраційний номер [NUMBER] , є [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що перевезення вантажу 25.09.2019 фактично здійснював [PERSON] . Тому, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру, плату за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу має вносити саме перевізник - [PERSON] . Незважаючи на те, що відповідно до п. 311 Порядку № 879, перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки, за даними Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області, у визначений вище термін [PERSON] дані кошти добровільно не сплатив. За таких обставин визначена плата за проїзд, несплачена перевізником у встановлені чинним законодавством строки, набуває статусу заборгованості перед Державним бюджетом України, а відтак підлягає стягненню в судовому порядку. Відповідач [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій просив застосувати наслідки спливу позовної давності та у зв`язку з цим відмовити у задоволенні позову. Щодо строків позовної давності суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Така позиція відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній постанові від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц. Судом встановлено, що відповідачем порушено інтерес держави в особі Укртрансбезпеки щодо отримання плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно з ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України наслідки спливу позовної давності позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У постанові від 17 жовтня 2019 року у справі № 359/2012/15-ц Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду зазначає, що положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів. Обчислення позовної давності у випадку звернення прокурора до суду з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, здійснюється з дня, коли саме цей орган довідався або міг довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У такому випадку дата прокурорської перевірки не має значення для визначення початку перебігу позовної давності. Розрахунок № 886 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 25.09.2019 № 035509 проведено 25.09.2019. Згідно з п. 311 Порядку № 879 (в редакції чинній на дату складення акту № 035509 [PERSON] був зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки. Тобто, про порушення свого права та про особу, яка його порушила Укртрансбезпека довідалась 25.10.2019, відповідно перебіг строку позовної давності розпочався з 26.10.2019. Крім того, 11 жовтня 2019 року Управління Укртрансбезпеки зверталося до відповідача з письмовою вимогою сплатити у добровільному порядку нараховану плату за проїзд в сумі 368,44 євро, яка отримана [PERSON] 24.10.2019, проте виконана не була. З позовом до суду заступник керівника Броварської окружної прокуратури М. Шайтанова звернулася до суду 01 грудня 2022 року. На підставі Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX, який набрав чинності 17.03.2022, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 19 такого змісту: « У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 на території України із 24.02.2022 введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє по цей час. Враховуючи, що за загальним правилом строк позовної давності мав би закінчитись 26.10.2022, а норма закону про продовження строку позовної давності набула чинності до спливу цього строку, то такий строк станом на дату подання позовної заяви вважався таким, що був продовжений на строк дії воєнного стану. Крім того, на підставі Закону України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» від 8 листопада 2023 року № 3450-IX, який набрав чинності 31.01.2024 п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в такій редакції: «19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Відповідно до ч. 3 ст. 263 ЦК України від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення. За вказаних обставин, відсутні підстави вважати, що позов подано з пропуском строку позовної давності, а тому суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності. Відповідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Положеннями ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що позов заступника керівника Броварської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті до [PERSON] про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом підлягає до задоволення повністю. Відтак, з [PERSON] слід стягнути на користь Державного бюджету України плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у розмірі 9814 (дев`ять тисяч вісімсот чотирнадцять) гривень 34 копійки, що еквівалентно сумі 368,44 євро. На підставі ст. 141 ЦПК України, з огляду на задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню з відповідача [PERSON] Київської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривня 00 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved