Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що з 14 травня 2005 року по 16 липня 2008 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2008 року на утримання сина з відповідача було стягнуто аліменти в розмірі частини всіх видів заробітку щомісячно. На даний час син досяг повноліття, у зв`язку з чим стягнення аліментів на його утримання припинилося. При цьому, син з 01 вересня 2023 року навчається в Державному навчальному закладі «Черкаський професійний автодорожній ліцей» за професією «слюсар з ремонту дорожньо-будівельних машин та тракторів; водії автотранспортних засобів». Дата закінчення навчання 09.12.2024 року. У зв`язку з навчанням син не може самостійно забезпечувати себе матеріально. Вважає, що відповідач зобов`язаний матеріально допомагати сину під час навчання, оскільки він потребує цієї допомоги та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини в розмірі частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до до закінчення навчання 09.12.2024 року. Ухвалою від 04 грудня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 24 січня 2024 року відповідачем подано відзив на позовну заяву. Позивач тт. її адвокат Топор І.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач та його адвокат Темчишина Л.П. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, відшкодувати за рахунок позивача понесені відповідачем витрати на правову допомогу в розмірі 5\~000 грн. Суд, заслухавши пояснення сторін, думку адвокатів, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що з 14 травня 2005 року по 16 липня 2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2008 року на утримання сина з відповідача було стягнуто аліменти в розмірі частини всіх видів заробітку щомісячно. На даний час син досяг повноліття, у зв`язку з чим стягнення аліментів на його утримання припинилося. При цьому, син з 01 вересня 2023 року навчається в Державному навчальному закладі «Черкаський професійний автодорожній ліцей» за професією «слюсар з ремонту дорожньо-будівельних машин та тракторів; водії автотранспортних засобів». Дата закінчення навчання 09.12.2024 року, що підтверджується копією довідки навчального закладу від 02 жовтня 2023 року. \~ \~ \~ \~Позивач зазначає, що навчання сина у навчальному закладі зумовлюють батьків на додаткові витрати пов`язані з його навчанням та утриманням. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка або син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також, відповідно до п. 20\~Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При цьому,\~СК України\~виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи дочці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства"\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідач з позовними вимогами не погодився у відзиві на позовну заяву та в судовому засіданні вказав, що він вчасно сплачував аліменти на утримання сина до його повноліття. Виконавче провадження щодо стягнення аліментів на разі закрито. Він постійно підтримує спілкування з сином. Вказав, що син навчається за рахунок державного бюджету та отримує стипендію в розмірі 1\~250 грн. щомісячно. Він з сином домовився, що буде сплачувати сину аліменти до закінчення навчання в добровільному порядку. Тому починаючи з жовтня 2023 року продовжив виплату аліментів на його особистий картковий рахунок. Так, 28.10.2023 року він перерахував сину 2\~000 грн., 28.11.2023 року 5\~000 грн., 26.12.2023 року 5\~000 грн., про що надав відповідні платіжні інструкції. А 10 січня 2024 року звернувся до свого роботодавця з заявою про відрахування з його заробітної плати 5\~000 грн. аліментів на користь сина [PERSON] на його картковий рахунок. При цьому, зазначив, що позивачем не надано доказів того, що нею надається матеріальна допомога сину, а також не довела жодним чином того, що відповідач ухиляється від сплати аліментів в добровільному порядку. Тому на момент подачі позову спір щодо стягнення аліментів відсутній, відповідач має постійний заробіток та добровільно сплачує аліменти на утримання сина на період його навчання, а тому вважає, що провадження по справі підлягає до закриття. Згідно з частиною першою\~статті 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається\~ЦПК України\~та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації. Підстави для закриття провадження у справі визначені у\~статті 255 ЦПК України. Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи. Пунктом 2 частини першої\~статті 255 ЦПК України\~встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів: Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18, провадження № 61-2018св19; Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19, провадження № 61-1807св20; Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20, провадження № 61-9658св20 зазначено що закриття провадження у справі через відсутність предмета спору можливе лише за умови, якщо предмет спору відсутній під час пред`явлення позову. Статтею 2 ЦПК України\~визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. З огляду на підхід, який Велика Палата Верховного Суду застосувала у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, слід відступити від висновку, сформульованого у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів: Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18, провадження № 61-2018св19; Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19, провадження № 61-1807св20; Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20, провадження № 61-9658св20, конкретизувавши цей висновок так, що закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої\~статті 255 ЦПК України\~можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення. \~ \~ \~ \~Позивач в судовому засіданні не заперечує того факту, що відповідач в добровільному порядку перераховує на рахунок дитини кошти в рахунок аліментів. Однак, при цьому зазначає, що не погоджується з розміром аліментів, які перераховуються відповідачем, відповідач сам визначив суму, яку він має сплачувати сину. Бажає аби аліменти були стягнуті в частці від заробітку, та не впевнена в тому, що такі виплати будуть регулярними. А тому бажає аби питання щодо утримання сина період навчання були врегульовані відповідним рішенням суду. \~ \~ \~ \~Тому, в даному випадку, суд вважає, що між сторонами наявний спір щодо способу стягнення аліментів та їх розміру. А отже, клопотання відповідача щодо закриття провадження по справі не може бути задоволено. \~ \~ \~ \~У зв`язку з цим, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Судом встановлено, що повнолітній син сторін навчається на денній формі навчання, судом не встановлено наявності у нього достатніх доходів для свого утримання. Тобто встановлено потреби у матеріальній підтримці батьків. Частиною 3\~статті 181 Сімейного Кодексу\~визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Виходячи з\~системного тлумачення\~зазначених норм\~права,\~вибір способу\~стягнення аліментів\~належить тому\~з батьків,\~разом з\~яким проживає\~дитина,\~і який\~є позивачем\~у справі\~про стягнення\~аліментів.\~Тобто,\~саме позивачу\~належить право\~вибору способу\~стягнення аліментів\~(у\~твердій грошовій\~сумі чи\~у частці\~від заробітку\~платника аліментів). При визначенні способу стягнення аліментів, суд погоджується з\~обраним позивачем\~способом стягнення\~аліментів та вважає, що він повинен бути визначений у частці від заробітку за вибором позивача, з яким проживає повнолітня дитина, в силу вимог ч.3\~ст.181 СК України.\~ Зважаючи на норми чинного законодавства, з урахуванням наявних обставин, зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу та матеріали справи, суд приходить до висновку, що для забезпечення достатнього рівня життя повнолітньої дитини, виходячи з засад розумності та справедливості, до стягнення підлягають аліменти в розмірі частини доходів щомісячно. Відповідно до вимог, визначених\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Отже, із врахуванням положення\~ст. 191 СК України\~аліменти з відповідача на користь позивача на повнолітнього сина підлягають стягненню, починаючи з 17 листопада 2023 року і до завершення ним навчання, тобто, до 09 грудня 2024 року, але не більше як до досягнення ним 23 річного віку (враховуючи яка з цих подій настане першою). При цьому, суд також вважає, що аліменти мають бути стягнуті саме на користь повнолітнього сина, а не його матері позивача по справі, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка та син. За змістом зазначених статей [PERSON] має право на звернення до суду з даним позовом. Однак, такий позов міг бути поданий в інтересах сина, а з врахуванням того, що на даний час син досяг повноліття, він є дієздатним, то аліменти мають бути стягнуті на його користь, а не на користь інших осіб, в тому числі коли такі особи наділені правом звернення до суду з позовом в інтересах інших осіб. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 1 073 грн. 60 коп. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, при цьому у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження по справі, вимога відповідача щодо відшкодування за рахунок позивача понесених ним витрат на правову допомогу, задоволенню не підлягає. Роз`яснити сторонам, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом України.

Outcome: approved