Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 04.07.2023 року ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 0089/03/2020/0189 від 10.03.2020 року в сумі 225\~159 грн. 57 коп. та 3\~377 грн. 40 коп. сплаченого судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0089/03/2020/0189 від 10.03.2020 року та надано кредит в сумі 585 000,00 грн. на придбання автомобіля марки «OPEL» моделі GRANDLAND Х, 2019 року випуску, шляхом безготівкового перерахування кредитних коштів на рахунок ПАТ «ДНІПРОПЕТРОВСЬК-АВТО» в ПАТ «ПУМБ», з кінцевим строком виплати 09.03.2023 року, зі сплатою 9,59 % річних, проценти за прострочену заборгованість 14,59 % річних. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] було укладено договір поруки № 0089/03/2020/0189Р від 10.03.2020 року. Відповідно до договору поруки [PERSON] зобов`язався нести солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов`язання по кредитному договору. В процесі користування кредитними коштами [PERSON] неодноразово порушувала свої зобов`язання по кредитному договору щодо своєчасного погашення кредитних платежів та сплати процентів за користування кредитними коштами, а з лютого 2022 року взагалі перестала здійснювати погашення кредиту. Таким чином, станом на 06.06.2023 року утворилась заборгованість в розмірі 225\~159 грн. 57 коп. з яких: 206\~609 грн. 80 коп. заборгованість по кредиту прострочена, 18\~549 грн. 77 коп. заборгованість по процентах прострочена. Досудового врегулювання спору щодо погашення заборгованості за кредитним договором, ПАТ АБ «Укргазбанк» не вживалося. Ухвалою від 07.07.2023 року позовну заяву прийнято суддею до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відзив на позов від відповідачів до суду не надходив. У судове засідання представник позивача не з`явився, проте від представника позивача до суду надійшла заява, в якій останній просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені судом про дату, час і місце судового засідання, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надходило. Суд вважає, що відповідачі не з`явились у судове засідання без поважних причин. За даних обставин, суд приходить до висновку, що відповідачі належним чином повідомлялись судом про розгляд справи, а відтак вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності учасників на підставі наявних письмових доказів. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Дослідивши та оцінивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що 10.03.2020 року між ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0089/03/2020/0189 та надано кредит в сумі 585 000,00 грн. на придбання автомобіля марки «OPEL» моделі GRANDLAND Х, 2019 року випуску, шляхом безготівкового перерахування кредитних коштів на рахунок ПАТ «ДНІПРОПЕТРОВСЬК-АВТО» в ПАТ «ПУМБ», з кінцевим строком виплати 09.03.2023 року, зі сплатою 9,59 % річних, проценти за прострочену заборгованість 14,59 % річних (а.с. 7-11). У заяві вказано, що позичальник здійснює погашення кредиту відповідно до графіку , встановленого у додатку № 2 до цього договору, та сплату процентів за користування кредитними коштами, в розмірі не менше 1/36 від суми отриманого кредиту, що становить 16\~250,00 грн., а останній платіж сплачується в сумі 16\~250,00 грн. не пізніше 09.03.2023 року, шляхом внесення/перерахування коштів на рахунок відкритий в ПАТ АБ «Укргазбанк». В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] було укладено договір поруки № 0089/03/2020/0189Р від 10.03.2020 року. Відповідно до договору поруки [PERSON] зобов`язався нести солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов`язання по кредитному договору (а.с. 15-16). Згідно з п. 1.2. поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення зобов`язань по кредитному договору. Відповідно до положень п. 1.4 договору, поручитель в тому ж обсязі, що і позичальник відповідає перед кредитором за повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитними коштами, комісії за невиконання або неналежне виконання зобов`язань, передбачених кредитним договором. Банк свої зобов`язання за договором виконав, перерахувавши відповідачу грошові кошти у вказаній сумі. За поданим розрахунком, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 0089/03/2020/0189 від 10.03.2020 року станом на 06.06.2023 року утворилась в розмірі 225\~159 грн. 57 коп., з яких: 206\~609 грн. 80 коп. заборгованість по кредиту прострочена, 18\~549 грн. 77 коп. заборгованість по процентах прострочена (а.с. 6). Здійснений позивачем розрахунок заборгованості та визначений розмір заборгованості відповідачами не заперечувався та не спростований. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. За приписами до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Як визначено в ч. 1 ст. 546 ЦК України що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб За змістом ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Частина перша ст. 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частина друга ст. 13 ЦПК України визначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідачі в даній справі не скористалися своїми правами щодо подання відзиву на позовну заяву з правовим обґрунтуванням своїх заперечень, доказів на їх підтвердження не надали, в судове засідання не з`явилися без поважних причин. Суд з урахуванням вищевикладеного вважає, що на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, позивач довів обґрунтованість своїх вимог, а тому з відповідачів підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в повному обсязі. Враховуючи, що судом задовольняються позовні вимоги, на користь позивача з відповідачів підлягають стягненню судові витрати із сплати судового збору за подання позовної заяви.

Outcome: approved