Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

29 січня 2024 року позивач звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Якименко Андрій Олександрович, приватний нотаріус Бучанського (Києво-Святошинського) районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, так як він став підставою для відкриття виконавчого провадження і порушує законні права та інтереси позивача. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що приватним нотаріусом Бучанського (Києво-Святошинського) районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. був вчинений виконавчий напис за №75619 від 12.06.2021 р. про стягнення з позивача на користь відповідача грошових коштів за кредитним договором ПАТ «Дельта Банк» від 08.01.2014 року в загальному розмірі 22848,52 грн. [PERSON] вважає зазначений виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню посилаючись на те, що нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис за кредитним договором, не посвідченим нотаріально. Окрім того, відповідачами не було встановлено факту безспірності суми грошових коштів, які стягуються з позивача на підставі оспорюваного виконавчого напису, [PERSON] жодних документів та письмової вимоги про усунення порушень не отримувала, у зв`язку з чим просить задоволити позов. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31.01.2024 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.02.2024 року закінчено підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, у матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без їх участі, позов просять задоволити у повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечують. Представник відповідача та треті особи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки до суду не повідомили. Відповідно до положень ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе прийняти рішення про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, подані докази, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. було видано виконавчий напис №75619 про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» заборгованості на загальну суму 22848,52 грн. Вказаний виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору №003-07282-080114 від 08.01.2024 року, укладеного між позивачем та ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким перейшло на підставі Договору відступлення прав вимоги №449/К від 11.05.2008 року до ТзОВ «Фінансова компанія «Женева», правонаступником прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №03/11-02-Д від 03.11.2020 року є ТзОВ «Вердикт Капітал». Постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Якименка А.О. від 19.01.2022 р. було відкрито виконавче провадження №68235279 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Бучанського (Києво-Святошинського) районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. №75619 від 12.06.2021 року. Також, постановою приватного виконавця Якименка А.О. від 11.11.2023 року було звернуто стягнення на заробітну плату боржника [PERSON] , що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати та, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Оспорюваний виконавчий напис вчинений всупереч вимогам ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п. п. 3.1 п. 3, Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року. Постановою КМУ від 26.11.2014 року № 622 Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14 від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172. Згідно положень п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Таким чином, на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус не мав права керуватись розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку та вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору та виписки з рахунку боржника. Суд вважає, що приватним нотаріусом Бучанського (Києво-Святошинського) районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною не надано жодної оцінки документам на підтвердження безспірності заборгованості, не перевірено факту надання стягувачем всіх необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, що є порушенням при вчиненні виконавчого напису всіх вищезазначених вимог закону. Окрім того, на адресу позивачки не надходило вимоги про погашення заборгованості, оригіналів, а також не надходило повідомлень про вчинення виконавчого напису, що порушило її права та законні інтереси. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що при винесенні спірного виконавчого напису не було дотримано одну із умов для винесення напису, а саме - безспірність заборгованості. Таким чином, нотаріальна дія щодо видачі виконавчого напису №75619 від 12.06.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Бучанського (Києво-Святошинського) районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., про звернення стягнення за кредитним договором з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», не була передбачена чинним законодавством. Суд вважає, що на момент вчинення оспорюваного вище зазначеного виконавчого напису була відсутня законодавча підстава для його вчинення, а саме порушено вимоги п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. За таких обставин спірний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає до виконання. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви у сумі 1211,20 грн., а також за подачу заяви про забезпечення позову у сумі 605,60 грн., всього - у сумі 1816,80 грн.

Outcome: approved