Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» (далі - ТОВ «ФК «Артеміда-Ф») звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 30 березня 2021 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Форза» та [PERSON] укладено Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000210339615 в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, шляхом підписання електронним підписом (вчиненим одноразовим ідентифікатором) відповідача заявки на укладення вказаного договору, на умовах якого відповідачу надано грошові кошти в розмірі 4\~298,00 гривень на банківську картку [NUMBER] , вказаний нею при оформленні цього Договору позики. Позичені кошти [PERSON] зобов`язалася повернути та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 19 квітня 2021 року. Базова процентна ставка складає 1.80 %, процентна ставка, яка застосовується в разі користування кредитом поза межами строку дії Договору 2,50 %. 28 жовтня 2021 року ТзОВ «Фінансова компанія «Форза» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» уклали Договір факторингу № 20211028-Ф, відповідно до якого ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набуло право грошової вимоги до осіб, які є боржниками ТзОВ «Фінансова компанія «Форза», в тому числі до відповідача [PERSON] . Відповідач своїх зобов`язань за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000210339615 не виконала, внаслідок чого станом на 18 січня 2024 року має заборгованість у розмірі 16\~070,71 гривень, а саме: залишок заборгованості за тілом кредиту 4\~298,00 гривень, заборгованість по процентам за користування 1\~625,69 гривень; залишок заборгованості по простроченим процентам за користування кредитом (нараховані Новим кредитором за період з 29 жовтня 2021 року по 27 січня 2022 року) 9 670,50 гривень; заборгованість за пенею 0,00 гривень; інфляційне збільшення 477,52 гривень (період нарахування з 20 квітня 2021 року по 23 лютого 2022 року). На підставі\~наведеного представник\~позивача просить\~суд стягнути\~з відповідача [PERSON] у користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» заборгованість за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000210339615 від 30 березня 2023 року в розмірі 16\~070,71 гривень, а також судові витрати по сплаті судового збору, витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді від 31 січня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Станом на день розгляду справи відзив на позов від відповідача до Луцького міськрайонного суду Волинської області не надійшов. Представник позивача ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» у судове засідання не з`явився, попередньо заявив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи. Установлено, що копію ухвали про відкриття провадження та судову повістку відповідачу надіслано засобами поштового зв`язку на адресу зареєстрованого місця проживання, що відповідає вимогам п. 2 ч. 7 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України. Однак, відповідне поштове відправлення повернулось до суду неврученим адресату з відміткою «адресат відмовився». Таким чином, [PERSON] у відповідності до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є такою, що належним чином повідомлена про розгляд справи. Враховуючи, що судом вжито належних заходів для повідомлення відповідача про відкриття провадження у цій справі, а також, беручи до уваги строки розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення у цій справі. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст. ст.\~526,\~527,\~530, 611,\~651,\~1048,\~1050,\~1054 ЦК України. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12\~цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Судом встановлено, що 30 березня 2021 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Форза» та [PERSON] укладено Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000210339615 в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, шляхом підписання електронним підписом (вчиненим одноразовим ідентифікатором) відповідача заявки на укладення вказаного договору, на умовах якого відповідачу надано грошові кошти в розмірі 4 298,00 гривень на банківську картку [NUMBER] , вказаний нею при оформленні цього Договору позики. Позичені кошти [PERSON] зобов`язалася повернути та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 19 квітня 2021 року. Базова процентна ставка складає 1.80 %, процентна ставка, яка застосовується в разі користування кредитом поза межами строку дії Договору 2,50 %. Пунктом 1 вказаного договору визначено, що кредитор зобов`язується передати позичальнику у користування грошові кошти (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом (а. с. 9). Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором k214976t від 30 березня 2023 року, який було відправлено на номер телефону [NUMBER] , що відповідає ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Договір кредиту містить персональні дані відповідача, зокрема, її прізвище, ім`я, по батькові, дату народження, паспортні дані, номер картки платника податків, номер банківської картки, на яку перераховуватимуться грошові кошти, а також адресу, номер телефону та адресу електронної пошти відповідача. Згідно з випискою з особового рахунку станом на 18 січня 2024 року [PERSON] має заборгованість за кредитним договором в розмірі 16 070,71 гривень, а саме: залишок заборгованості за тілом кредиту 4 298,00 гривень, заборгованість по процентам за користування 1 625,69 гривень; залишок заборгованості по простроченим процентам за користування кредитом (нараховані Новим кредитором за період з 29 жовтня 2021 року по 27 січня 2022 року) 9 670,50 гривень; заборгованість за пенею 0,00 гривень; інфляційне збільшення 477,52 гривень (період нарахування з 20 квітня 2021 року по 23 лютого 2022 року) (а. с. 21). 28 жовтня 2021 року ТзОВ «Фінансова компанія «Форза» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» уклали Договір факторингу № 20211028-Ф, відповідно до якого ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набуло право грошової вимоги до осіб, які є боржниками ТзОВ «Фінансова компанія «Форза», в тому числі до відповідача [PERSON] . Відповідно до витягу з реєстру прав вимог № 1 від 28 жовтня 2021, позивач набув право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 7\~198,20 гривень, з них: 4\~629,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2\~569,20 гривень - сума заборгованості за відсотками, 462,90 гривень - сума заборгованості по простроченим відсоткам. ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» 24 листопада 2023 року направило відповідачу вимогу про сплату заборгованості (а. с. 22). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, згідно п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цсі 5. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач [PERSON] порушила умови виконання зобов`язання за Кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати процентів у строк, встановлений цим договором, а отже позовні вимоги позивача є підставними та обґрунтованими. Наведені позивачем розрахунки складових заборгованості відповідач не спростувала, доказів сплати суми боргу не надала. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне. За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обргунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги № 20240116-2 від 16 січня 2024 року, укладеного з адвокатом Бачинським О. М., з встановленням гонорару адвоката у фіксованій сумі - 10000 гривень, оплата якого здійснюється впродовж 10 днів з моменту ухвалення судом рішення; орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які включається оплата послуг адвоката за аналіз наданих клієнтом документів, судової практики, визначення перспективи подання позовної заяви, оплата послуг адвоката за підготовку позовної заяви, оплата послуг адвоката за збирання доказів долучених до позовної заяви, оплата послуг адвоката за підготовку та подання заяв, скарг, клопотань, чи інших процесуальних документів у ході судового розгляду справи (а. с. 28, 30-31). Разом з тим, суд ураховує, що позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7\~000 гривень. Таким чином, витрати за надану професійну правничу допомогу, які поніс позивач є реальними, доведеними, тобто є такими, що підтверджені належними доказами, а тому підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Відповідач щодо неспівмірності понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу не заявляв. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог. Тож, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] в користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 гривень. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі\~2422,40 гривень сплаченого судового збору.

Outcome: approved