Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та аліментів на утримання матері дитини з інвалідністю, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 27.04.2017 по 06.11.2023 вони з відповідачем перебували у шлюбі, від якого мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати спільно із позивачкою, хворіє на ураження головного мозку, затримку психомовного розвитку, перебуває на диспансерному обліку у лікаря -невролога та лікаря-психіатра, є дитиною з інвалідністю. Через те, що дитина потребує постійного догляду та сторонньої допомоги, позивачка не може повноцінно працювати. Крім того, на лікування витрачається значна сума грошей, у зв`язку з чим дитина та позивачка потребують фінансової допомоги від батька. Відповідач працездатний, офіційно працює та може сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої дитини та аліментів на утримання матері дитини з інвалідністю, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача 1/3 доходів на утримання дитини та доходів на її утримання, як матері дитини з інвалідністю. Відповідач скориставшись своїм правом, подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково, вважаючи вимоги про стягнення аліментів на дружину необґрунтованими. Зазначив, що після розлучення він не ухилявся від утримання дитини, оскільки регулярно здійснював переказ коштів позивачці та хотів добровільно здійснювати відрахування із заробітної плати на утримання дитини, на що позивачка не погодилась та звернулась до суду. Визнав позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі доходу. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини, як матері дитини з інвалідністю зазначив, що надані позивачкою документи не містять доказів того, що дитина не може обходитися без стороннього догляду. Вказав, що наразі перебуває у повторному шлюбі та має утримувати вагітну дружину та майбутню дитину, а також 63-річного батька. До початку судового розгляду представник позивачки надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала частково, просила стягнути з відповідача 1/3 частини доходів на утримання дитини. Від вимоги про стягнення на утримання матері дитини з інвалідністю відмовилась. Відповідач надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги визнав частково з підстав, викладених у відзиві. За таких обставин, суд ухвалив розглянути справу за відсутності позивача і відповідача, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу, за спільною згодою сторін, дитина залишилась проживати спільно з матір`ю, що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади. Відповідно медичного висновку № 104 від 13.06.2023 дитина [PERSON] , [INFO] має легку розумову відсталість з порушенням поведінки. F70.1. Згідно довідки №3/3 від 16.01.2024 [PERSON] . [INFO] з 13.06.2023 року дитина перебуває на диспансерному обліку та з 16.01.2024 потребує домашнього догляду. Відповідно висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи від 12.09.2023 №ІРЦ-85076/2023/456046 дитина [PERSON] має перелік потреб та рекомендацій, потреби в адаптації, допоміжні засоби для навчання та в розумовому пристосуванні. Згідно висновків з медичної картки хворого [PERSON] , [INFO] , дитина неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні. Статтею 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За змістом частини 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено судом дитина сторін потребує догляду та лікування, своєчасного оздоровлення та належного харчування, тому розмір аліментів який підлягає стягненню, повинен бути достатнім для належного догляду за дитиною. Зважаючи обставини справи, вік та стан здоров`я дитини, яка має ряд захворювань, приймаючи до уваги матеріальне становище відповідача (є працездатним та офіційно працевлаштований), зважаючи часткове визнання позову, наявність у відповідача нової родини та вагітної дружини, а також інші істотні обставини, що підтверджуються письмовими доказами, виходячи з принципу розумності, справедливості, загальних засад цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, суд вважає необхідним визначити міру потреби позивача і міру можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту подання позовної заяви, тому суд вважає, що змінені позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно із ч.1ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. На підставі ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання матері дитини з інвалідністю судом не розглядаються по суті, у зв`язку з відмовою позивачки від них. На підставі ст.180-183 СК України та

Outcome: approved