Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

22 лютого 2024 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Багалія 5» звернулося до Шевченківського районного суду м. Львова із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території, у якій просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Багалія 5» борг зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 11277,13 грн., сплачений судовий збір в сумі 3023,00 грн. та понесені судові витрати на професійну правову допомогу в сумі 2400,00 грн. (а. с. 1-2). Обґрунтування позивача. Згідно викладеного у позовній заяві, ОСББ «Багалія 5» є балансоутримувачем багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] та прибудинкової території, здійснює належне їх утримання. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] та не сплачує внесків на утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед ОСББ «Багалія 5» за період з березня 2021 року по вересень 2023 року включно в розмірі 11277,13 грн. Тому просить позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість. Обґрунтування заперечень відповідача. Відповідачем [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений судом строк та порядок подано не було. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 23 лютого 2024 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а. с. 23). Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів та висновки суду. У судове засідання представник позивача ОСББ «Багалія 5» [PERSON] не з`явилася, 12.03.2024 на адресу суду подала заяву, у якій позовні вимоги підтримала та просила розгляд справи проводити у відсутності представника. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився повторно, хоча належним чином була повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідним оголошенням про його виклик, яке розміщено на офіційному веб-сайті судової влади України, а також від нього не надходило відзиву на позовну заяву, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за його відсутності, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, суд, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, встановив наступне. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до положень, викладених у ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У ст. 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Судом встановлено та підтверджено доказами наступне. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а. с. 11). Відповідно до розрахунків, наданих ОСББ «Багалія 5» заборгованість відповідача [PERSON] за період з березня 2021 року по вересень 2023 року становить 11277,13 грн. (а. с. 3). Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Укладення договорів про надання житлово-комунальних послуг, підготованих виконавцем послуг на основі топового договору, визначено як обов`язок, а не право споживача. Згідно п. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги з обґрунтуванням такої необхідності здійснюється виконавцями відповідних послуг в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства. Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Відповідно до ст. 3 розділу ІІ Статуту ОСББ «Багалія 5», завданням та предметом діяльності є: забезпечення реалізації прав співвласників на володіння та користування спільним майном; забезпечення належного утримання будинку та прибудинкової території; сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами; забезпечення виконання співвласниками своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю Об`єднання (а. с. 12-16). Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Рішення загальних зборів прийняте відповідно до статуту є обов`язковим для всіх співвласників. До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», співвласник, серед іншого, зобов`язаний виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Відповідно до ст. 2 розділу VІ Статуту ОСББ «Багалія 5», співвласник зобов`язаний, зокрема: виконувати обов`язки передбачені Статутом Об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті в межах їх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі; виконувати передбачені Статутом Об`єднання обов`язки перед Об`єднанням (а. с. 12-16). Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», Об`єднання вправі вимагати своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання платежів, зборів і внесків від власників приміщень, а також відрахувань до резервного і ремонтних фондів. Згідно п. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Враховуючи наведене, суд приходить висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача боргу зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 11277,13 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, суд приходить наступного висновку. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Данілов проти України»). Аналогічні висновки містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року по справі № 910/15944/17. Судом встановлено, що правнича допомога надавалась позивачу ОСББ «Багалія 5» ФОП [PERSON] на підставі Договору про надання юридичних послуг від 20 жовтня 2023 року (а. с. 31-32). Представником позивача до матеріалів справи долучено Акт про надання юридичних послуг від 28 грудня 2023 року, згідно котрого виконавець - ФОП [PERSON] виконав і передає, а замовник - ОСББ «Багалія 5» приймає наступні юридичні послуги на суму 1000,00 грн. за складання позовної заяви та Акт про надання юридичних послуг від 12 березня 2024 року, згідно котрого виконавець - ФОП [PERSON] виконав і передає, а замовник - ОСББ «Багалія 5» приймає наступні юридичні послуги на суму 2442,00 грн. за: участь у судовому засіданні - 1642,00 грн. подання до суду заяв (3 шт.) - 800,00 грн., а всього - 2442,00 грн. На підставі вищезазначених документів суд позбавлений можливості визначити достовірність наданих юридичних послуг саме у цій справі. Так, Акт про надання юридичних послуг від 28 грудня 2023 року складений 28 грудня 2023 року, позивач звернувся до суду із позовною заявою лише 22 лютого 2024 року, тому не можливо встановити, що такі послуги надавалися ФОП [PERSON] саме за складання позовної заяви ОСББ «Багалія 5» до відповідача [PERSON] та участі у судовому засіданні саме у справі за позовом ОСББ «Багалія 5» до відповідача [PERSON] . У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 2400,00 грн., проте до матеріалів справи позивачем не долучено жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач поніс вищезгадані витрати. Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що у вимозі про стягнення витрат на професійну правову допомогу слід відмовити. Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 3023,00 грн. судового збору.

Outcome: approved