Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом [PERSON] про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом. Зазначали, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з квартири за адресою: [ADDRESS] . Першочергово зазначена квартира відповідно до свідоцтва про право власності від 01.04.1998 належала на праві власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частках. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцем 1/3 частки зазначеної квартири після померлої [PERSON] був [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину за законом видано [PERSON] на 1/9 частку зазначеної квартири. Після смерті [PERSON] . [PERSON] успадкував 4/9 частини зазначеної квартири. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.08.2016 спадкоємцями майна [PERSON] є - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Спадщина, на яку в указаній частці видано свідоцтво складається з 1/3 частки квартири [ADDRESS] . Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/9 частки зазначеної квартири видано [PERSON] і [PERSON] . Свідоцтва про право на спадщину за законом на іншу 1/9 частки зазначеної квартири не видавалося. 06.02.2016 [PERSON] і [PERSON] звернулися до Першої Київської нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 5/27 часток зазначеної квартири, однак їм було відмовлено, оскільки відсутня обов`язкова державна реєстрація права власності на 5/27 часток квартири за померлим. Посилаючись на зазначені обставини, просили визнати за [PERSON] і [PERSON] по 5/27 частки квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] . [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом, відшкодування моральної шкоди. Зазначала, що вона є дочкою померлого [PERSON] . Вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого. Свідоцтво про право на належну їй частку у спадковому майні у розмірі 1/9 частини зазначеної квартири вона отримати не може, оскільки відповідно до постанови державного нотаріуса їй було відмолено так як вона не надала правовстановлюючого документу на частку квартири. На неодноразові її звернення до [PERSON] щодо надання їй оригіналу правовстановлюючого документу для оформлення права власності на спадкове майно, остання не реагує. Посилаючись на зазначені обставини, просила визнати за нею у порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] право власності на 1/9 частини квартири [ADDRESS] . Крім того, просила визнати за нею у порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] право на 5/27 частини квартири [ADDRESS] . До того ж, посилаючись на неправомірні дії [PERSON] , просила стягнути з останньої на її користь 15 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. У судовому засіданні позивачка за первісним позовом підтримала позов з викладених у ньому підстав та просила його задовольнити. Проти зустрічного позову заперечила у повному обсязі. Позивачка за зустрічним позовом у судовому засіданні підтримала позов з викладених у ньому підстав, проти первісного позову заперечила. Від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Суд, відповідно до ст. 223 ЦПК України ухвалив розглядати справу за відсутності вказаного учасника справи. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 01.04.1998 квартира [ADDRESS] на праві власності належала [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частках (а.с. 7 т. 10). Відповідно до довідки БТІ від 21.06.2016 1/3 частина квартири [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] , (а.с. 97 т. 1). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.06.2009 спадкоємцем померлої [PERSON] є її син [PERSON] , спадкове майно після померлої [PERSON] складається з 1/3 частини квартири [ADDRESS] , [PERSON] , видано свідоцтво про право на спадщину на 1/9 частини вказаної квартири, свідоцтво про право на спадщину на 2/9 частини вказаної квартири не видавалося (а.с. 9, 189-190 т. 1). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.06.2009 спадкоємцем померлого [PERSON] є його син [PERSON] , спадкове майно після померлого [PERSON] складається з 4/9 частини квартири [ADDRESS] , [PERSON] , видано свідоцтво про право на спадщину на 4/9 частини вказаної квартири (а.с. 8, 202-203 т. 1). [PERSON] помер [INFO] (а.с. 17). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Частиною 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч. 1 ст. 1258 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Отже, в силу норм чинного законодавства умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі квартири є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Таким чином, за життя [PERSON] зареєстрував право власності на 1/3 частини квартири [ADDRESS] та набув право на 5/9 частин квартири [ADDRESS] , однак право власності на вказану частину майна не зареєстрував. З заявами про прийняття спадщини після померлого [PERSON] звернулися [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 77, 85, 95 т. 1). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.08.2016 спадкоємцями померлого [PERSON] є - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Спадщина складається з 1/3 частини квартири [ADDRESS] , [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину на 1/9 частини вказаної квартири (а.с. 10 т. 1). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.08.2016 спадкоємцями померлого [PERSON] є - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Спадщина складається з 1/3 частини квартири [ADDRESS] , [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину на 1/9 частини вказаної квартири (а.с. 104 т. 1). Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.08.2016 право власності по 1/9 частин на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] (а.с. 13-14). Відповідно до постанов державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори від 11.08.2016 [PERSON] , [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом по 5/27 часток квартири [ADDRESS] , оскільки право власності на вказані частки за померлим [PERSON] не зареєстровано (а.с. 11-12 т. 1). Відповідно до постанови державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори від 01.02.2017 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 5/27 частки квартири [ADDRESS] , оскільки право власності на вказану частку за померлим [PERSON] не зареєстровано (а.с. 47 т. 1). Відповідно до постанови державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори від 01.02.2017 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/9 частину квартири [ADDRESS] , оскільки правовстановлюючого документу останньою не надано (а.с. 48 т. 1). Оскільки за життя [PERSON] набув право на 5/9 частин квартири [ADDRESS] (а.с. 8, 9, 189-190, 202-203, 221 т. 1), однак право власності не зареєстрував, а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення первісного та зустрічного позовів та визнання за [PERSON] у порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] право на 5/27 частини квартири [ADDRESS] , визнання за [PERSON] у порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] право на 5/27 частини квартири [ADDRESS] , визнання за [PERSON] у порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] право на 5/27 частини квартири [ADDRESS] . Підлягає задоволенню зустрічний позов в частині визнання за [PERSON] у порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] право власності на 1/9 частини квартири [ADDRESS] , оскільки за життя за [PERSON] було зареєстровано право власності на 1/3 частину зазначеної квартири (а.с. 97 т. 1). Разом з тим, зустрічний позов [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] на відшкодування моральної шкоди 15 000 грн. задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частинами 2 - 4 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У п. 5 зазначеної постанови роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 зазначеної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів наявності моральної шкоди, протиправності діяння її заподіювача, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини [PERSON] в її заподіянні [PERSON] останньою суду не надано, а тому правових підстав для задоволення позову про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 15 000 грн. на відшкодування моральної шкоди немає.

Outcome: partial