Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

17.08.2023 [PERSON] звернувся до Старосамбірського районного суду Львівської області із зазначеною позовною заявою, в якій просить суд зменшити розмір аліментів, у зв`язку з припинення стягнення та звільненням від сплати в подальшому [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стягуються щомісячно за судовим наказом Старосамбірського районного суду Львівської області від 30 листопада 2020 року (справа № 455/1413/20), ВП № 64247430, визначивши аліменти на одну дитину - [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] зайво сплачені аліменти за ВП № 64247430 у розмірі 1/4 % усіх його доходів за період з 12 листопада 2020 року по теперішній час, шляхом зарахування їх в рахунок майбутніх платежів аліментів на одну дитину - [PERSON] , [INFO] , а також стягнути судові витрати. В обґрунтування зазначених вимог позивач покликається на те, що 17 жовтня 2009 року він уклав шлюб з [PERSON] [INFO] у них народився син [PERSON] та [INFO] у [PERSON] народились двоє дітей - [PERSON] та [PERSON] , батьком яких було записано його - [PERSON] , оскільки на момент реєстрації дітей він вважав [PERSON] та [PERSON] своїми синами. Вказує, що 02 квітня 2021 року шлюб між ним та відповідачкою було розірвано. Судовим наказом Старосамбірського районного суду Львівської області від 30 листопада 2020 року встановлено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі половини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з 12 листопада 2020 року і до досягнення дітьми повноліття. Проте у травні 2021 року він звернувся до Старосамбірського районного суду Львівської області із позовною заявою про оспорювання батьківства та виключення з актового запису відомостей про батька дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] та рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 15 листопада 2022 року у цивільній справі № 455/681/21 задоволено його позовні вимоги в повному обсязі тому вважає, що на момент видачі судового наказу Старосамбірським районним судом Львівської області від 30 листопада 2020 року у нього був обов`язок щодо сплати аліментів лишу щодо однієї дитини - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 06.11.2023 відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження. Ухвалою суду від 09.01.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явився, проте подав до суду клопотання, в якому зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд справу розглянути у його відсутності. Відповідачка була своєчасно і належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, однак в суд не з`явилася і не повідомила про причини своєї неявки, а також від неї не надходило відзиву на позовну заяву, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за його відсутності. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, проте від начальника Самбірського відділу Державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ханас І. надійшла заява в якій просить справу розглядати за відсутності їх представника. Ухвалою суду від 28.03.2024 року постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи. Враховуючи наведене, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.281 ЦПК України. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково, з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] з 17.10.2009року перебували між собою у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 02.04.2021 року було розірвано. За час даного шлюбу у подружжя народилося троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Старосамбірського районного суду Львівської області від 30.11.2020 року №455/1413/20 вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі половини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 12.11.2020 року і до досягнення дітьми повноліття. Постановою державного виконавця Старосамбірського РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Львів) Паславського В.М. від 25.01.2021 року відкрито виконавче провадження ВП [NUMBER] по примусовому виконанню вищевказаного судового наказу №455/1413/20 виданого Старосамбірським районним судом Львівської області від 30.11.2020 року. Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментах за виконавчим провадженням ВП [NUMBER] від 21.08.2023, станом на 01.08.2023 року боржником [PERSON] сплачено 107745,47грн, заборгованість зі сплати аліментів складає 20494,13 грн. (а.с.27,28). Рішенням Старосамбірського районного суду Львівсьокї області від 15.11.2022 у справі №455/681/21 позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Старосамбірської міської ради Самбірського району Львівської області, про оспорювання батьківства та виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька дитини - задоволено, виключено відомості про [PERSON] , [INFO] , як батька дитини - [PERSON] , [INFO] , з актового запису про народження № 99, від 18.12.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старосамбірського районного управління юстиції у Львівській області та виключено відомості про [PERSON] , [INFO] , як батька дитини - [PERSON] , [INFO] , з актового запису про народження № 100, зареєстрованого 18.12.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старосамбірського районного управління юстиції у Львівській області ( а.с.13). Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами, а саме: копіями свідоцтв про народження дітей серії [NUMBER] від 13.11.2020, серії [NUMBER] від 13.11.2020 та серії [NUMBER] від 13.11.2020 (а.с.8-10); копією судового наказу Старосамбірського районного суду Львівської області від 30.11.2020 року №455/1413/20 (а.с.11); копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 25.01.2021 (а.с.12); копією рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 15.11.2022 року (а.с.13-14); розрахунком заборгованості по аліментах за виконавчим провадження ВП [NUMBER] від 21.08.2023 (а.с.27-28). Правовідносини, наявні між сторонами, мають наступне правове регулювання. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою ст.5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначає Сімейний кодекс України (далі - СК України). Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України). Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями122та125цьогоКодексу. Відповідно до ч.1 ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до статті 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Факт походження дитини від певної особи є підставою для виникнення у цієї особи обов`язків щодо дитини, визначених розділом ІІІ Сімейного кодексу України, у тому числі обов`язків щодо утримання дитини. За загальним змістом цих норм обов`язок утримання дитини батьком дитини виникає з підстав походження дитини саме від цього батька або на підставі акта про визнання особи батьком. Такого обов`язку в особи, яка не визнана батьком дитини, не виникає. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до частини третьої статті 181СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно з частиною другою статті 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (наприклад, у зв`язку із перебуванням платника аліментів у лавах Збройних Сил України, тяжким матеріальним становищем тощо). Дана норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Лише за наявності обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Позивач посилався як на обставину, яка має істотне значення для звільнення його від сплати аліментів на те, що судовим рішенням виключено з актового запису про народження дітей відомості про нього як батька. Аліментний обов`язок позивача був заснований на факті батьківства,а виключення відомостей про батька з актового запису про народження дітей у зв`язку з тим, що позивач не є біологічним батьком дітей, підтверджує, що позивач не є (і, відповідно, ніколи не був) батьком дітей. Наслідком ухвалення судом рішення про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про позивача як батька дитини є, зокрема, відсутність у позивача від самого початку існування спірних правовідносин обов`язку утримання дитину, адже за змістом положень статті 180СК України обов`язок утримання дитини несуть лише її батьки. Виключення запису про батьківство позивача є обставиною, що є підставою для звільнення його від сплати аліментів. За правилами частини 4 статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Отже, за змістом цієї норми права, особа з якої за рішенням суду стягнуто періодичні платежі у випадку зміни будь яких обставин, що впливають на її обов`язок щодо сплати таких платежів, у тому числі щодо припинення такого обов`язку. При цьому зазначена норма не надає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому не можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів першочергово дитини, змінюють обов`язок щодо спліти цих платежів, зокрема й виключення з акту про народження дитини відомостей про походження дитини від певної особи. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі №511/219/18, відповідно до якої виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини у зв`язку з тим, що ця особа не є біологічним батьком дитини, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання дитини з боку особи, яка була зазначена у свідоцтві про народження, як батько, а також в постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі №477/1165/20, відповідно до якої виключення запису про батьківство є обставиною, що має істотне значення у розумінні частини другої статті 197 СК України, і відповідно, є підставою для звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилась за період, коли він був записаний батьком дитини. Відповідно до положень ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Звертаючись з даним позовом до суду, позивач послався на обставину, яка має істотне значення для звільнення його від сплати аліментів, а саме на те, що судовим рішенням його виключено з актового запису про народження дитини з відомостей про нього як батька дитини. Як слідує зі змісту позовних вимог, позивач просить суд зменшити розмір аліментів, у зв`язку з припиненням стягнення та звільненням його від сплати в подальшому аліментів на утримання дітей - [PERSON] та [PERSON] , визначивши аліменти на одну дитину - [PERSON] , в розмірі однієї чверті усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовних вимог про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, позивачем не заявлено. Натомість, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь зайво сплачені аліменти за ВП № 64247430 у розмірі 1/4 усіх його доходів за період з 12 листопада 2020 року по теперішній час, шляхом зарахування їх в рахунок майбутніх платежів аліментів на одну дитину - [PERSON] , [INFO] . Аналізуючи досліджені докази, які долучені до матеріалів справи, враховуючи правову позицію, викладену в постанові Верховного суду №511/219/18, а також в постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі №477/1165/20, суд приходить до висновку, що виключення запису про батьківство позивача є обставиною, яка доводить відсутність у нього від самого початку існування спірних правовідносин обов`язку утримання дітей - [PERSON] та [PERSON] , адже, за змістом положень статті 180 СК України обов`язок утримання дитини несуть лише її батьки, а відомості про нього як батька цих дітей виключені з актового запису про народження дитини, а тому, позовні вимоги позивача в частині про звільнення від сплати аліментів на їх утримання є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача за судовим наказом №455/1413/20, то така є фактично похідною від позовної вимоги про звільнення від сплати аліментів. А тому, враховуючи звільнення позивача від сплати аліментів на утримання двох дітей - [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку із чим утриманню від позивача підлягає лише одна дитина - [PERSON] , беручи до уваги вимоги п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України та ч.5 ст.183 СК України, та те, що законодавством України встановлено граничний розмір аліментів у разі видачі судового наказу про стягнення аліментів на одну дитину у розмірі однієї чверті, виходячи із меж заявлених позовних вимог та з урахуванням інтересів самої дитини, суд вважає, що наявні підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача згідно судового наказу №455/1413/20, до 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] . Щодо позовної вимоги про повернення сплачених аліментів, суд виходить із наступного. Статтею 79 СК України визначено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно зіст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Відповідно до ч. 1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Аліменти на дитину це визначений законом обов`язок батьків утримувати дитину, яка потребує такого утримання (матеріальної допомоги). Сплата аліментів на дитину здійснюється як за згодою платника аліментів, так і за рішенням суду. Дитина є власником одержаних аліментів, при цьому той із батьків або законний представник, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається ними виключно на потреби дитини. Аналіз норм статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що цей вид зобов`язань (кондикційні зобов`язання) породжують такі юридичні факти: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав або якщо такі підстави відпали. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття стягувачем майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання рішення суду не вважається безпідставним. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої особи. За загальним правилом, передбаченим п.1 частиною першоюст.1215 ЦК України, безпідставно набуті аліменти не підлягають поверненню. Аналіз п.1 частини першоїст.1215 ЦК України свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Схожий за змістом висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 02 липня 2014 року в справі №6-91цс14 та підтриманий сталою судовою практикою (постанова Верховного Судувід 04 листопада 2020 року в справі № 382/1728/18). При цьому Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року в справі №753/15556/15 вказала, що правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмується, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Зважаючи на те, що грошові кошти за період з 12 листопада 2020 року по теперішній час були отриманні відповідачкою [PERSON] , як аліменти на утримання дітей на виконання судового наказу №455/1413/20, тобто не безпідставно, та за відсутності достовірних доказів недобросовісного набуття їх відповідачкою, то відсутні правові відстави для стягнення їх. Аналогічний висновок викладений у постанові Верхового Суду України від 04.11.2020 року у справі №382/1728/18. Таким чином, з урахуванням встановлених у справі обставин та досліджених доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог на суму 536,80грн.

Outcome: partial