Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

\~ Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Звенигородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батька з актового запису про народження, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.08.2021 року між сторонами було укладено шлюб. В лютому 2022 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися та відповідач переїхала до свого попереднього місця проживання в с. Вербовець, Звенигородського району, Черкаської області. З цього часу по серпень 2022 року між ними були втрачені подружні та життєві зв`язки. В серпні 2022 року сторони виявили взаємний намір поновити подружнє життя й стали знову проживати спільно однією сім`єю. [INFO] відповідач народила дитину - сина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданим 27.04.2023 року Звенигородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 47 від 27 квітня 2023 року. Позивач вказує про те, що у нього виникли обґрунтовані сумніви у своєму батьківстві, так як відповідач в період їх роздільного проживання підтримувала стосунки з іншим чоловіком. За таких обставин просить виключити відомості про [PERSON] як батька дитини з актового запису про народження. В судовому засіданні позивач [PERSON] зазначив, що висновок молекулярно-генетичної експертизи зрозумілий. Представник відповідача адвокат Замковенко В.М. в судовому засіданні просить відмовити в задоволенні позову, оскільки факт батьківства позивача встановлено проведеною експертизою. Крім того, просить стягнути з позивача понесені відповідачем судові витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Представником третьої особи [PERSON] подано до суду клопотання про розгляд справи без участі представника третьої особи. Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Як свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане 27.04.2023 року Звенигородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 47 від 27 квітня 2023 року, сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого записаний позивач (а.с. 8). Згідно ухвали Катеринопільського районного суду Черкаської області від 13.11.2023 року призначено судову молекулярно-генетичну експертизу на предмет встановлення біологічного батьківства методом ДНК, проведення якої доручено спеціалістам Комунальної установи «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» (а.с. 28-29). Відповідно до висновку Комунальної установи «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» №01-МГ від 02.01.2024 року за результатами молекулярно-генетичної експертизи, встановлено, що ймовірність того, що [PERSON] є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , в рамках проведеного дослідження, складає 99,9999% (а.с. 38-40). Статтею 136 СК України\~визначено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей\~122,\~124,\~126\~і\~127\~цього\~Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої\~статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до п. 11\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком, і дитиною. У разі доведення цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Пунктом 10\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~визначено, що предметом доказування у справах про оспорювання батьківства відповідно до\~ст. 136 СК України\~є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведення цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Згідно частин 1-3\~статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 15 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України\~встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1, 6\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених\~ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2\~ст. 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги, що надання у даній категорії справи доказів про те, що позивач не є батьком дитини, є обов`язкове проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, та саме експертний висновок є належним доказом по справі і підставою для виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини, тому суд в задоволенні даного позову відмовляє. Щодо відшкодування відповідачу судових витрат на правничу допомогу суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правничу допомогу представником відповідача надано копію договору про надання правничої допомоги від 10.11.2023 року, укладену між адвокатом Замковенком В.М. та [PERSON] , квитанцію до прибуткового касового ордера від 10.11.2023 року, відповідно до якого відповідач перерахувала кошти адвокату Замковенку В.М. як оплату за надану правову допомогу у сумі 5000 грн. Таким чином, надані стороною відповідача та досліджені судом письмові докази повністю доводять, що витрати відповідача на професійну правничу допомогу складають 5000,00 грн., їх розмір є співмірним із складністю справи та наданими адвокатом послугами, їх обсягом, а також часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг. На підставі ст.141ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається у разі відмови у задоволенні позову на позивача. Враховуючи викладене та

Outcome: approved