Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в особі представниці Козловської Ю.П. , звернулася до суду із позовом до Старостинського округу №4 с. Онут Вікнянської об`єднаної територіальної громади в особі Вікнянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, в якому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Вона являється спадкоємицею вказаного майна померлої за законом п`ятої черги. З метою оформлення своїх спадкових прав вона звернулася до нотаріуса із завою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, проте у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено із-за пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини. У встановлений законом шестимісячний строк вона не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки є юридично необізнаною щодо строків на подання заяви про прийняття спадщини. Будучи спадкоємицею покійної та маючи на руках правовстановлюючі документи на майно померлої, вона вважала, що будь коли може оформити спадщину після смерті бабусі. На підставі викладеного, просила встановити додатковий строк для подання заяви і прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивачка [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, у поданій до суду заяві її представниця - адвокат Козловська Ю.П. клопотала про розгляд справи у їх з позивачкою відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити. Представник відповідача - Старостинського округу №4 с. Онут Вікнянської об`єднаної територіальної громади в особі Вікнянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області в підготовче засідання не з`явився, надав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу у його відсутності. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до приписів ч.2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося. Відповідно до приписів ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за доцільне ухвалити рішення в даному судовому засіданні, на підставі зібраних у справі доказів. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 08.08.2005 (а.с.8). Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно. За життя [PERSON] заповідального розпорядження щодо свого майна на випадок смерті не вчиняла. Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця ( ч.1 ст.1221 ЦК України). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За приписами ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Розглядом справи встановлено, що єдиною спадкоємицею, яка претендує на спадщину після смерті [PERSON] , є її внучка [PERSON] , яка відповідно до приписів ч.1 ст. 1265 ЦК України належить до п`ятої черги спадкоємців за законом та одержала право на спадкування у зв`язку із відсутністю спадкоємців попередніх черг. Наведене вбачається із матеріалів спадкової справи №1/2024 від 04.01.2024, заведеної щодо майна померлої [PERSON] . Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Оскільки на момент відкриття спадщини спадкоємиця п`ятої черги позивачка [PERSON] з спадкодавицею [PERSON] не проживала, то з метою прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно 08.08.2005 звернулася до нотаріуса, проте у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено, оскільки вона пропустила встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, що вбачається із копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №71813423 від 04.01.2024 та постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №1/02-31/1 від 04.01.2024 (а.с. 14). Родинний зв`язок позивачки [PERSON] та померлої [PERSON] , як між внучкою і бабусею, підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , виданого 28.10.1972 та серії [NUMBER] , виданого 04.11.1948, а також копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 07.08.1993. Згідно з положеннями ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року). Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто, Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (п. 24 рішення ЄСПЛ від 09.10.1979 у справі «Ейрі»; п. 32 рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України»). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства»). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини»). Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний у практиці Європейського суду з прав людини, отримане (хоча і не оформлене належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям «майно» в розумінні ст. 1 Першого протоколу. З урахуванням наведених правових положень та обставин справи, суд приходить до висновку, що позивачка [PERSON] звернулася до нотаріуса після закінчення встановленого законом шестимісячного строку, будучи єдиною спадкоємицею, маючи на руках правовстановлюючі документи на спадкове майно, мала "законні сподівання" на отримання "активу", а саме на можливість в будь-який час належним чином оформити право власності на спадкове майно після смерті бабусі [PERSON] , померлої [INFO] , що призвело до пропуску строку на прийняття спадщини. Таким чином, оцінюючи в сукупності обставини, на які посилається позивачка, визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у межах заявлених вимог та визначення позивачці додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки це є єдиний можливий спосіб захисту невизнаних прав та подальшого оформлення спадкових прав на майно померлої.

Outcome: approved