Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», звертаючись з позовом до суду, просило стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість: за Кредитним договором №641840389 від 31 січня 2021 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] у розмірі 30399,34 гривень, з яких: заборгованість по кредиту - 8499,65 гривень; заборгованість за відсотками - 21899,69 гривень; за Кредитним договором №1561372 від 31 січня 2021 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] у розмірі 3583,52 гривні, з яких: заборгованість по кредиту - 1223,28 гривень; заборгованість за відсотками - 2360,24 гривні; за Кредитним договором №06008-03/2021 від 09 березня 2021 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] у розмірі 5427,00 гривні, з яких: заборгованість по кредиту - 1500,00 гривень; заборгованість за відсотками - 3927,00 гривень; за Кредитним договором №0973521748 від 17 березня 2021 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та [PERSON] у розмірі 25030,00 гривень, з яких: заборгованість по кредиту - 2000,00 гривень; заборгованість за відсотками - 23030,00 гривень; за Кредитним договором №3032213991/644375 від 04 березня 2021 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] у розмірі 16000,00 гривень, з яких: заборгованість по кредиту - 4000,00 гривень; заборгованість за відсотками - 12000,00 гривень, а всього на загальну суму 80439,86 грн., а також судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору, що є предметом позовних вимог. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 31 січня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено Договір №641840389. 28.11.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу «28/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. 31.12.2020 року Додатковою угодою №26 до договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції. Відповідно до Реєстру боржників №132 від 04.05.2021 року до Договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №641840389. 20.10.2022 року між Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому право вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги. Відповідно до реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 року до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 30399,34 грн., з яких: 8499,65 грн. - сума заборгованості по основному договору; 21899,69 грн. - сума заборгованості по відсоткам. Також, 31 січня 2021 року між ТОВ «ФК «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики №1561372. 14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21. Відповідно до реєстру боржників №3 від 16 серпня 2021 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 3583,52 грн., з яких: 1223,28 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2360,24 грн. - сума заборгованості за відсотками. Крім того, 09 березня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено кредитний договір №06008-03/2021. 29 жовтня 2021 року мж. ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №29102021. Відповідно до реєстру боржників від 29 жовтня 2021 року до Договору факторингу №29102021 від 29 жовтня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 5427,00 грн., з яких: 1500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3927,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Також, 17 березня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] було укладено Договір позики №0973521748. 22 червня 2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №22/06-22. Відповідно до реєстру боржників від 122 червня 2022 року до Договору факторингу №22/06-22 від 22 червня 2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 25030,00 грн.. з яких: 2000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 23030,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Також, 04 березня 2021 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та [PERSON] укладено кредитний договір «3032213991/644375. 21.01.2022 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна установа» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №21012022. Відповідно до Реєстру боржників від 21.02.2022 року до Договору факторингу №21012022 від 21 січня 2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 16000,00 грн.. з яких: 4000,00 грн. суми заборгованості за основною сумою боргу; 12000,00 грн. сума заборгованості за відсотками. Позивач вказує, що відповідач покладені на нього зобов`язання в частині повернення грошових коштів за вказаними кредитними договорами виконує неналежним чином, до цього часу грошові кошти не повернув, у зв`язку з чим, позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду. 22 січня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї документами, повернулись на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», однак, станом на день ухвалення рішення, відповідач процесуальним правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.) Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного Кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 6 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису або електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи, 31 січня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено Кредитний договір №641840389, з електронним підписом одноразового ідентифікатора MNV94UW3. (а.с. 13-15). Згідно п. 1.1 Договору, за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 8000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Відповідно до п. 1.2 Договору, кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником.. У випадку надання кредиту не в день укладення Договору, загальний строк надання кредиту автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання кредиту. 04 лютого 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено додаткову угоду, відповідно до якої, сторони погодили збільшити суму кредиту на суму 500,00 грн.(а. с. 16) 31 грудня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року. (а. с. 18-20) 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №20102022, відповідно до умов якого, до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги за кредитним договором №641840389 від 31 січня 2021 року. (а. с 21-22) Згідно витягу з реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 року до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»» перейшло право вимоги за кредитним договором №641840389 від 31 січня 2021 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] (а. с. 23) Угода, в якій відбувається заміна однієї зі сторін, є уступкою права вимоги. Факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги), у якому відбувається заміна кредитора, є різновидом таких угод. Тобто, факторинг - це комплекс кредитно-фінансових операцій з продажу боргових прав одного підприємства іншому суб`єкту-фактору за плату (Відповідно до ст. 4 Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" визначено, що факторинг є фінансовою послугою). Фактором можуть виступати банки, інвестиційні та кредитні організації, що мають ліцензію на надання кредитів іншим особам під відсотки. Поняттю продаж боргових прав тотожні поняття „продаж дебіторської заборгованості" та „продаж прав боргових вимог". Таким чином, факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги), відповідно до ст. 1077 Цивільного кодексу України, є операцією, у якій одна сторона (фактор) передає (або зобов`язується передати) кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає (або зобов`язується відступити) факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 1081 Цивільного кодексу України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Зі змісту вказаної норми вбачається, що виконання боржником грошового зобов`язання фінансовому агенту (фактору) звільняє його від виконання зобов`язань перед клієнтом (первісним кредитором) лише у випадку, коли оплата здійснена з дотриманням правил цієї статті, визначених як частиною першою, так і частиною другою. Згідно положень частини першої статі 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В порядку ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Позичальник має право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. (ч.1 ст.1051 Цивільного кодексу України) При цьому, за змістом ч.2 ст.1051 Цивільного кодексу України при укладенні договору позики в письмовій формі (крім випадків укладення його під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини) безгрошовість такого договору не можу ґрунтуватись на поясненнях свідків, а може бути підтверджена лише належними та допустимими доказами. (ч.2 ст.58, ст.59 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ч. 1-3 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить, зокрема, стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором №641840389 від 31 січня 2021 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] у розмірі 30399,34 гривень, з яких: заборгованість по кредиту - 8499,65 гривень; заборгованість за відсотками - 21899,69 гривень. Разом з тим, при звернення з даним позовом до суду позивачем не надано доказів, які б підтвердили набуття ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги за кредитним договором №641840389 від 31 січня 2021 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , оскільки надана позивачем додаткова угода №26 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року такого переходу прав вимоги не підтверджує. За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати, що позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №641840389 від 31 січня 2021 року. Також, 31 січня 2021 року між ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] Було укладено Договір позики (ануїтет) №1561372, відповідно до умов якого позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Позику та сплачувати проценти відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах, тобто позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів та оплатити плату (проценти) від суми позики протягом строку позики згідно графіку платежів, або достроково. 14 червня 2021 року між ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» укладено договір факторингу №14/06/21. Відповідно до витягу з реєстру боржників №3 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, до ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги за кредитним договром №1561372, укладеного між ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] (а. с. 35) Відповідно до ч.1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В порядку ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно положень частини першої статі 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, проценти за користування грошовими коштами мають сплачуватись позичальником з моменту отримання грошових коштів і до закінчення дії договору позики, в даному випадку до дати повернення грошових коштів, після закінчення дії договору, позикодавець має право нараховувати відсотки встановлені ст. 625 ЦК України. Відповідно до п. 2 Договору, сума позики складає 4000,00 грн., строк позики - 64 дні, процентна ставка - 1,6% на день. Знижена процентна ставка - 0,96% на день, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) 2,7% за день. За наведених осбавин, виходячи з умов договору, відповідач мав сплатити на користь позичальника суму кредитних коштів у розмірі 4000,00 грн.. та проценти за користування кредитом виходячи з 1,6 % на день за 64 дні користування кредитними коштами, тобто 4096,00 грн. (4000,00 грн. * 1,6 %/100 * 64 дні). На підтвердження позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором №1561372 позивачем долучено до матеріалів справи розрахунок заборгованості за період з 16.08.2021 року по 30.11.2023 рік. (а. с. 36) Зі змісту вказаного розрахунку вбачається, що за первісним кредитором ТОВ «ФК «1 безпечне агенство необхідних кредитів» станом на 16.08.2021 року (день укладання договору факторингу) значиться сума заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1223,28 грн. та 2360,24 грн. заборгованості за відсотками, надалі сума заборгованості за тілом кредиту та відсотками не змінюється, а в розділах про погашення заборгованості інформація не зазначається. Виходячи з наданого розрахунку, слід дійти висновку що відповідач здійснював погашення за вказаним договором, оскільки сума кредиту яку просить стягнути позивач значно менша за суму наданого кредиту, разом з тим, позивачем у вказаному розрахунку не відображено інформацію про те, коли та в якому розмірі здійснювалось погашення, не вказано на куди направлялись кошти за погашення кредиту, не зазначено яку суму відсоткової ставки та за який період застосувує позивач при здійсненні розрахунку заборгованості. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що надані документи не є належними доказами на підтвердження існування у позичальника заборгованості за кредитним договором у розмірі 3582,52 грн., у матеріалах справи відсутні інші докази, які б підтверджували правильність здійсненого кредитором розрахунку, зокрема первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», виписки з особових рахунків клієнта тощо. Також, слід зазначити, що відсутність інформації про погашення заборгованості у розрахунку заборгованості позбавляє можливості суду здійснити власний розрахунок заборгованості. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі 3582,52 грн. за кредитним договором №1561372 від 31 січня 2021 року є необгрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню. 09 березня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено Кредитний договір №06008-03/2021, з електронним підписом одноразового ідентифікатора W69583. (а.с. 42-43). Згідно п. 1.1 Договору, Товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 1500,00 грн.. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 1.2, Договору, кредит надається строком на 29 днів, тобто до 06.04.2021 року. Пунктом 1.3 Договору кредиту встановлено, що за користування кредитом клієнт сплачує Товариству 803,0000000000001 % річних від суми кредиту в розрахунку 2.20 % на добу. 29 жовтня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №29102021, відповідно до умов якого, до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги за кредитним договором №06008-03/2021 від 09 березня 2021 року. (а. с. 46-47) Згідно витягу з реєстру прав вимоги від 29.10.2021 року до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»» перейшло право вимоги за кредитним договором №06008-03/2021 від 09 березня 2021 року, укладеного між ТОВ «ФК Інвеструм» та [PERSON] (а. с. 49) Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого стороною позивача, відповідач порушив умови договору в частині повернення грошових коштів, внаслідок чого, у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за прострочену суму заборгованості за кредитом у розмірі 1500,00 грн., що підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», в той же час, відповідач не скористався процесуальним правом подати відзив на позовну заяву, яким спростувати наданий стороною позивача розрахунок заборгованості. Відповідно до позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 3927,00 грн. заборгованості за нарахованими процентами. Однак, суд не погоджується з наданим стороною позивача розрахунком заборгованості на вважає навести свій розрахунок виходячи з доданих до матерів справи документів та умов договору, з урахуванням норм діючого законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В порядку ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно положень частини першої статі 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, проценти за користування грошовими коштами мають сплачуватись позичальником з моменту отримання грошових коштів і до закінчення дії договору позики, в даному випадку до дати повернення грошових коштів, після закінчення дії договору, позикодавець має право нараховувати відсотки встановлені ст. 625 ЦК України. Згідно п. 1.1 Договору, Товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 1500,00 грн.. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 1.2, Договору, кредит надається строком на 29 днів, тобто до 06.04.2021 року. Пунктом 1.3 Договору кредиту встановлено, що за користування кредитом клієнт сплачує Товариству 803,0000000000001 % річних від суми кредиту в розрахунку 2.20 % на добу. За наведених осбавин, здійснивши власний розрахунок заборгованості, виходячи з умов договору, відповідач мав сплатити на користь позичальника суму кредитних коштів у розмірі 1500,00 грн.. та проценти за користування кредитом виходячи з 2,2 % на день за 29 дня користування кредитними коштами, тобто 957,00 грн. (1500,00 грн. * 2,2 %/100 * 29 дня). Також, 17 березня 2021 року [PERSON] підписав за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатору 2L3Z8W акцепт оферти ТОВ «Інфінанс» від 17 березня 2021 року на укладення Договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінаснового кредиту №0973521748/1 від 17 березня 2021 року та отримання кредиту згідно та заявки - анкети №3535782 від 17 березня 2021 року.(а. с. 55) Відповідно до основних умов договору, [PERSON] отримав суму кредиту в розмірі 2000,00 грн. зі строком користування кредитом 29 днів; строк дії договору - 3 роки, з відсотковою ставкою у розмірі 1,75% за один день користування кредитом, застосовуються за умови належного виконання умов Договору та відсутності пролонгації; максимальною відсотковою ставкою у розмірі 3,5% за один день користування кредитом, застосовується за мови неналежного виконання умов Договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України, Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Таким чином, між [PERSON] , та ТОВ «Інфінанс» було укладено кредитний договір, яким визначено розмір кредиту, строк дії кредитного договору та відсоткову ставку за користування кредитними коштами, а також інші умови договору, які зазначені в правилах ТОВ «Інфінанс» які позивачем не долучено до матеріалів справи. Згідно з квитанції про сплату , ТОВ «Інфінанс» перерахувало на рахунок [PERSON] грошові кошти в сумі 2000 грн. (а. с. 60) 22 червня 2022 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Інфінанс» укладено Договір факторингу №22/06-22 відповідно до умов якого, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. (а. с. 62-64) Згідно з витягу з реєстру боржників від 22.06.2022 року до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»» перейшло право вимоги за кредитним договором №0973521748 від 17 березня 2021 року, укладеного між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] (а. с. 66) Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого стороною позивача, відповідач порушив умови договору в частині повернення грошових коштів, внаслідок чого, у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за прострочену суму заборгованості за кредитом у розмірі 2000,00 грн., що підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», в той же час, відповідач не скористався процесуальним правом подати відзив на позовну заяву, яким спростувати наданий стороною позивача розрахунок заборгованості. Відповідно до позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 23030,00 грн. заборгованості за нарахованими процентами. В розділі «основні умови кредиту» акцепту оферти від 17 березня 2021 року на укладення Договору надання позики №0973521748/1 від 17 березня 2021 року вказано наступне: строк користування кредитом 29 дні; строк дії договору - 3 роки, відсоткова ставка у розмірі 1,75% за один день користування кредитом, застосовуються за умови належного виконання умов Договору та відсутності пролонгації; максимальна відсоткова ставка у розмірі 3,5% за один день користування кредитом, застосовується за мови неналежного виконання умов Договору Таким чином, умовами договору встановлено 2 строки дії кредитного договору: 29 днів; та 3 роки. В постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 352/1950/15-ц (провадження № 61-2973св22) зазначено, що договір, як приватноправова категорія, є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, має на меті забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Тлумачення правочину - це з`ясування змісту дійсного одностороннього правочину чи договору (двостороннього або багатостороннього правочину), з тексту якого неможливо встановити справжню волю сторони (сторін). Потреба в тлумаченні виникає в разі різного розуміння змісту правочину його сторонами, зокрема при невизначеності і незрозумілості буквального значення слів, понять і термінів. Згідно з частиною першою ст. 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до ст. 213 цього Кодексу. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 травня 2022 року у справі № 944/3046/20 (провадження № 61-19719св21) зроблено висновок, що у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у ч.ч. 3, 4 ст. 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення "contra proferentem". "Contra proferentem" (лат. "verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem") - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгоджені" ("no individually negotiated"), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї зі сторін". Тобто contra proferentem має застосовуватися у разі, якщо є два різні тлумачення умови (чи умов) договору, а не дві відмінні редакції певної умови (умов) договору, з врахуванням того, що: contra proferentem має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище. Оскільки саме вона допустила таку двозначність, contra proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань); contra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь в процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою; у разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань. Отже, при стягненні заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, якими визначено ціну кредиту і строк кредитування саме у 2000 гривень та в 29 днsd відповідно, а не завуальованими умовами, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації. Це не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного роз`яснення положення другої рецензії преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 вказував, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому принципу захисту у відповідних правовідносинах, викликає дію рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено в ст. 8 Конституції України. Відповідно до ч.4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За наведених обставин, виходячи з умов договору, позичальник мав сплачувати відсотки за користування кредитними коштами виходячи із суми кредиту у розмірі 2000,00 грн. на протязі 29 днів з розрахунку відсоткової ставки у розмірі 1,75 % на день. Таким чином, у зв`язку з тим, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, грошові кошти до цього часу не повернув, розмір процентів за користування кредитним коштами буде становити суму у розмірі 2168,25 грн. (2000,00 грн. * 1,75% / 100 * 29 день), що підлягає стягненню з відповідача користь позивача. 04 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №3032213991/644375, відповідно до умов якого, товариство надає клієнту фінансовий кредит в межах суми 4000,00 грн. зазначеної клієнтом у заявці, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 1.2 Договору, кредит надається строком на 15 днів, тобто до 18.03.2021 року. 18.03.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] укладено додаткову угоду №2, відповідно до якої, сторони угодили пролонгацію договору до 17.04.2021 року. 21 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Європейська агенція боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» укладено договір факторингу №21012022. (а. с. 76-78) Згідно з Витягу з реєстру боржників від 21 січня 2022 року до договору факторингу №21012022 від 21 січня 2022 року, до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги за кредитним договором №3032213991/644375 від 04 березня 2021 року, укладеного між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та [PERSON] (а. с. 80) Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем порушено умови договору в частині своєчасного повернення грошових коштів, на час звернення позивача до суду відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором позики, грошові кошти позивачу в повному обсязі не повернув, в порядку ст.1051 Цивільного кодексу України, відповідач не заявляв вимог з приводу оспорювання договору, тому позивачем правомірно пред`явлено вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №3032213991/644375 від 04 березня 2021 в розмірі 4000,00 грн.. Звертаючись з даним позовом до суду, позивач окремо просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за нарахованими відсотками за кредитним договором №3032213991/644375 від 04 березня 2021 у розмірі 12000,00 грн.. Відповідно до ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Договором про надання фінансового кредиту №3209219455/752539 від 13.12.2022 визначено, що: п. 1.3 Договору, за користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % на добу; З урахуванням додаткової угоди №2, договір діє до 17.04.2021 року. Як зазначалось вище, при стягненні заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, якими визначено ціну кредиту і строк кредитування саме у 4000 гривень та в 45 днів відповідно, та чітко встановленими відсотками за користування кредитом, які становлять 2,50% за добу. Таким чином, у зв`язку з тим, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, грошові кошти до цього часу не повернув, розмір процентів за користування кредитним коштами буде становити суму у розмірі 4500,00 грн. (4000,00 грн. * 2,50% / 100 * 45 день), що підлягає стягненню з відповідача користь позивача. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню, ухвалюючи рішення суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором №06008-03/2021 від 09 березня 2021 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] у розмірі 2457,00 гривень, з яких: заборгованість по кредиту - 1500,00 гривень; заборгованість за відсотками - 957,00 гривень; заборгованості за кредитним договором №0973521748 від 17 березня 2021 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та [PERSON] у розмірі 3015,00 гривень, з яких: заборгованість по кредиту - 2000,00 гривень; заборгованість за відсотками - 1015,00 гривень; заборгованості за Кредитним договором №3032213991/644375 від 04 березня 2021 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] у розмірі 8500,00 гривень, з яких: заборгованість по кредиту - 4000,00 гривень; заборгованість за відсотками - 4500,00 гривень, в іншій частині позовних вимог - відмовити. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 466 грн. 20 коп. пропорційно задоволеним позовним вимогам. Враховуючи наведене та

Outcome: partial