Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом суду про визнання за нею в порядку спадкування за заповітом після померлого батька [PERSON] право власності на 7/8 частини земельної ділянки з кадастровим номером 5324080500:00:013:0050, площею 5,6 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області, що належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ № 055160 від 11.03.2000 року, виданого Василівською сільською радою Полтавського району Полтавської області. В обґрунтування поданого позову позивачка посилається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] . [PERSON] за життя був складений заповіт, посвідчений секретарем Василівської сільської ради Полтавського району Полтавської області 15 червня 2015 року, згідно якого все належне йому майно заповідалось Позивачу - [PERSON] . Оскільки позивач є не єдиною спадкоємицею, 15 липня 2021 року державним нотаріусом Полтавської нотаріальної контори винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з причин існування спору між спадкоємцями, зокрема, між Позивачем та відповідачем [PERSON] , яка заявила про прийняття обов`язкової частки в спадщині за законом, та відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. У зв`язку з відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, позивач вимушена звернутися з даним позовом до суду. У судове засідання позивачка та її представник адвокат Ткачов В.В. надали заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримали просили задовольнити. Відповідач [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала в повному обсязі та не заперечувала проти його задоволення. Представник відповідача Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області надали заяву про розгляд справи без їх участі, позов визнали в повному обсязі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі, проти позовних вимог не заперечувала. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши подані заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню повністю. Так, судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . На підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ № 055160 від 11.03.2000 року, виданого Василівською сільською радою, йому належала земельна ділянка площею 5,6 га. з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В подальшому вказана земельна ділянка була зареєстрована в установленому порядку з присвоєнням кадастрового номеру 5324080500:00:013:0050. [PERSON] за життя був складений заповіт, посвідчений секретарем Василівської сільської ради Полтавського району Полтавської області 15 червня 2015 року, згідно якого все належне йому майно заповідалось Позивачу - [PERSON] 23 лютого 2021 року Полтавською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу № 76/2021, номер у спадковому реєстрі 67245591. 15 липня 2021 року державним нотаріусом Полтавської нотаріальної контори винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з причин існування спору між спадкоємцями, зокрема, між Позивачем та Відповідачем [PERSON] , яка заявила про прийняття обов`язкової частки в спадщині за законом, та відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідач [PERSON] будь-яких дій щодо оскарження заповіту не вчинила. На момент подання даного позову спадщину після смерті [PERSON] ніхто не приймав. У постановах Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/ 16-ц, від 28 грудня 2022 року в справі № 15/236/21, зроблено висновок про те, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку його відсутності, усунення від права на спадкування, неприйняття ним спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. В даному спорі таким органом виступає Коломацька сільська рада, яка є правонаступником Василівської сільської ради та на території якої розташовано вказана земельна ділянка. До першої черги спадкоємців за законом померлого [PERSON] відносились його дружина [PERSON] , донька [PERSON] (Позивач), донька Відповідач [PERSON] та донька [PERSON] . З огляду на наявність 4 спадкоємців майна померлого [PERSON] , частка, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом, становить 1/4, відповідно, розмір обов`язкової частки у спадщині становить 1/8. [PERSON] відмовилась від спадщини, а донька [PERSON] - не прийняла її протягом встановленого строку. Отже, з урахуванням викладеного, частка Позивача у спадковому майні як спадкоємця за заповітом складає 7/8 частини, частка Відповідача 2 як спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині - 1/8 частину. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з статтею 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно У відповідності до п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року , видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав. Судові витрати віднести за рахунок позивача. Таким чином, враховуючи визнання позову відповідачами, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved