Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання правочину дійсним, за участю третьої особи - Одеська універсальна товарна біржа "Центр", мотивуючи свої вимоги тим, що 25.06.1996 між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , від імені яких на підставі довіреності, діяв [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна № Н/96-0674, а саме квартири загальною площею 63,35 кв.м., яка складається з 3 кімнат житловою площею 38,02 кв.м., а також: кухні, туалета, ванної, коридора, вбудованої шафи, 2-х балконів, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала відповідачам на підставі свідоцтва про право власності на житло, що видано Одеським припортовим заводом 21 травня 1996 року за № 966, зареєстрованим Южненським БТІ 21 травня 1996 року за№ 46. Вищевказаний договір було укладено відповідно з вимогами, встановленими ст.15 Закону України «Про товарну біржу», та зареєстровано на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» в Журналі реєстрації договорів по об`єктах нерухомості, реєстраційний № Н/96-0674 від 25 червня 1996 року. На час укладення договору, у червні 1996 року, сторони не знали, що правочин у відповідності до ст. 47 ЦК України (1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст. 15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають. Між сторонами було досягнуто згоди по всім істотним питанням щодо передачі нерухомого майна у власність. Відповідачі передали,\~а позивач\~прийняла у\~власність квартиру\~ [ADDRESS] \~та використовує\~її вже\~протягом двадцяти\~семи років. За вказану квартиру позивачем було сплачено 2600000000 (два мільярди шістсот мільйонів) карбованців, відповідачі прийняли ці кошти та підписанням біржового договору підтвердили відсутність претензій. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 03.01.2024 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 29.01.2024 відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві, не заперечували проти винесення заочного рішення. Сторона позивача не наполягала на витребуванні інформації від ДПС, оскільки факт відсутності відповідачів та їх ухилення від належного оформлення договору підтверджується показами свідків та іншими письмовими доказами. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи були сповіщені належним чином, в тому числі через оголошення, причини неявки суду не відомі, із заявами та клопотаннями не звертались. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що проживають в [ADDRESS] з 1996 року (час прийняття будинку в експлуатацію). Весь цей час у квартирі [ADDRESS] проживала рідна сестра позивачки із сім`єю, при цьому свідкам відомо, що власницею квартири являється [PERSON] та відомо, що через відсутність відповідачів вона не може належним чином оформити своє право власності на вказану квартиру. Як вбачається з матеріалів справи, 25.06.1996 між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , від імені яких на підставі довіреності, діяв [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна № Н/96-0674, а саме квартири загальною площею 63,35 кв.м., яка складається з 3 кімнат та розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала відповідачам на підставі свідоцтва про право власності на житло, що видано Одеським припортовим заводом 21 травня 1996 року за № 966, зареєстрованим Южненським БТІ 21 травня 1996 року за№ 46 (а.с.6-9). На вказаному договорі вчинено реєстраційний напис Южненського МБТІ від 30.07.1996 (а.с.9). Покупець і продавці цілком виконали умови договору купівлі-продажу відповідно до норм установлених цивільним законодавством. Позивачем заключено договори про надання послуг з вивезення побутових відходів та користування електричною енергією (а.с.16-21). Яких-небудь суперечок між покупцем і продавцями судом не встановлено, протизаконних умов угода не містить та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Однак порушена форма угоди, тому що при її оформленні не була дотримана нотаріальна форма договору, передбачена ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року. Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК України, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Враховуючи те, що правовідносини між сторонами виникли під час дії\~Цивільного кодексу України 1963 року, тому мають регулюватися саме його нормами. Відповідно до\~ст.153 ЦК Української РСР 1963 року\~договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. За положеннями\~ст.227 ЦК Української РСР 1963 року, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Разом з тим, згідно ст.15 Закону України «Про товарні біржі» № 1957 XII від 10 грудня 1991 року в редакції, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу в 1995 році, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ч.2\~ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою виконавчої сторони визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується. Згідно із\~ст.328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.2\~ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Судом встановлено, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями\~218\~та\~220 ЦК України. Згідно\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що між сторонами дійсно був укладений договір купівлі-продажу квартири та всі істотні умови даного договору сторонами були виконані, що підтверджується фактом проживання за зазначеною адресою саме рідної сестри позивача по справі та те, що відповідачі за вказаною адресою зняті з реєстраційного обліку. При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу квартири, правочини були реальними і вчинені у формі, дозволенній чинним законодавством України в 1996 році. При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги правомірні, підтверджені нормами\~ст.47 ч.2 ЦК\~в редакції 1963 року, що регулювала дані правовідносини на час укладення договору купівлі-продажу і підлягають задоволенню. Оскільки, судом встановлено, що [PERSON] придбала квартиру у свою власність у відповідачів, виконавши взяті на себе зобов`язання за договором купівлі продажу, а відповідачі в свою чергу виконали зобов`язання по передачі квартири позивачу. Оскільки зазначений вище договір купівлі-продажу цілком виконаний сторонами, але порушена його форма, суд вважає, позов підлягає задоволенню, шляхом визнання даного договору дійсним.

Outcome: approved