Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з даним позовом, зважаючи на наступне. В період з 22 червня 2011 року по 30 липня 2014 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, мають спільну малолітню доньку, [PERSON] , [INFO] . Після народження доньки відносини між сторонами стали напружені. Відповідач вів той спосіб життя, який не поєднується з наявністю малолітньої дочки в сім`ї, не цікавився станом здоров`я дитини, не допомагав позивачу в піклуванні за дочкою, ігнорував загальні потреби дитини. Вищезазначене призводило до систематичних сварок та скандалів, що врешті-решт призвело до припинення фактичних шлюбних відносин. 19 червня 2021 року позивачка змінила прізвище на [PERSON] , у зв`язку із реєстрацією шлюбу. Позивач вважає, що подальше перебування Відповідача у статусі Батька дитини порушує ряд соціальних та економічних прав дитини та є підставою для позбавлення батьківських прав.Починаючи з липня 2014 року відповідач жодного з покладених законом обов`язків батьків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, трудової або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Ніяким чином не піклується про доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами у навчанні, станом здоров`я, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування. Як відомо Позивачеві зі слів друзів, Відповідач приблизно у 2017-2018 роках виїхав за кордон з означеного часу, будь-яка інформація щодо Відповідача - відсутня. Відтак відповідача який свідомо не приймає участі у вихованні дитини та не виконує батьківських обов`язків, [PERSON] просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . На виконання вимог ст. 31 ЦПК України ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 11.05.2023 р. матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав передано до Шевченківського районного сулу м. Києва для розгляду за територіальною підсудністю. Провадження у справі відкрито 05.07.2023 р., відповідно до приписів ст.ст. 19, 2174 ЦПК України вирішено питання про її ролзгляд за правилами загального позовного провадження. В судове засідання [PERSON] , її представник не з`явились. ПРедставник позивача просить суд розглянути справу за їх відсутності та задовольнити позов.НЕ заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у спосіб, передбачний ЦПК України. Заяв та клопотань від нього в адроесу суду не надходило. Правом подати відзив на позову заяву [PERSON] не скористався. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без участі представника та висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. За таких обставин, суд вважає за можливе провести заочний справи за відсутності сторін, на підставі наявних доказів та, відповідно до положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення за відсутності заперечень всторони позивача. Дослідивши наявні в справі докази, та надавши їм відповідну оцінку суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 22 червня 2011 року між громадянином України [PERSON] та громадянкою України [PERSON] було укладено шлюб та зареєстровано у Лівобережному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, про що складений актовий запис відповідний актовий запис за №889. Після шлюбу Позивачу було присвоєно прізвище - [PERSON] . У шлюбі у сторін народилася донька, [PERSON] , [INFO] . Факт батьківства підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 23 листопада 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис за №3981. Як зазначається в позові після народження доньки відносини між сторонами стали напружені. Відповідач не цікавився станом здоров`я дитини, не допомагав позивачу у вихованні дитини, ігнорував навіть загальні потреби дочки. Зазначене призводило до систематичних сварок та скандалів, що врешті-решт призвело до припинення фактичних шлюбних відносин. Так, як свідчать матеріали справи, 30 липня 2014 року рішенням Дніпровського районного суду міста Києва у справі №755/11052/14-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, а також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 24.04.2014 року. 01 вересня 2014 року постановою державного виконавця Іванеко Віктором Вікторовичем державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження [NUMBER] на примусове виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини. 19.06.2021 р. позивач уклада шлюб з [PERSON] та отримала прізвище чоловіка. Подружяя має спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 12 жовтня 2021 року Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), актовий запис за №2142. Як свідчить характреристика, надана Спеціалізованою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №316 з поглибленим вивченням української мови 17 лютого 2023 року [PERSON] навчається в спеціалізованій школі № 316 2022 року За час навчання зарекомендувала себе здібною ученицею. Батьки: мама [PERSON] та тато [PERSON] приділяють належну увагу у вихованні доньки. Систематично відвідують збори піклувальної ради. З відповіді вищезазначеного навчального закладу на адвокатський запит вбачається, що спілкується з класною керівницею Македонською Вікторією Валеріївною щодо навчання, виховання, успіхів дитини, відвідує засідання піклувальної ради класу лише мати дитини [PERSON] - [PERSON] . Відомості про здійснення [PERSON] батьківських прав щодо своєї малолітньої доньки [PERSON] у Спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №316 з поглибленим вивченням української мови відсутні. Відповідно до інформації, яка надана листом ФОП [PERSON] від 24.02.2023, [PERSON] проходить додатково навчання з англійської мови у онлайн школі JustSchool. Уроки проходять з 07 грудня 2022 року. За час навчання [PERSON] показала себе як старанна та кмітлива учениця, завжди проявляє активність, зацікавленість та старанність у навчанні. Оплату за навчання [PERSON] з англійської мови здійснює [PERSON] . Відповідно до виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 15 березня 2023 року та відповіді на адвокатський запит від 14 квітня 2023 року, [PERSON] перебуває під наглядом сімейного лікаря Кемпінської Єлизавети Мірчівни з 30.05.2021 року, усі візити на прийом були здійснені мамою [PERSON] , саме вона приймала рішення щодо вакцинації, медичних призначень та профілактики здоров`я дитини. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.2 ст.157 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Разом з тим, під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про участь [PERSON] у життя дитини, її розвитку. Доказів на спростування тверджень позивача щодо невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітньої дитини отримано не було. Натомість, відповідно до інформації, яка надана Адміністрацією державної прикордонної служби України від 28.12.2023 року на запит суду, [PERSON] перетнув державний кордон України, востаннє перетнув пункт пропуску Шегині 19.06.2021 року. Відомості щодо повернення відповідача на територію України відсутні. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п. 2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема якщо він якщо вона, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Дарницька районна в місті Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Такий висновок зроблено у зв`язку із тим, що востаннє батько бачив дитину у липні 2014 року. Обов`язки батька дитини виконує чоловік матері. Також з висновку вбачається, що [PERSON] , яка була присутня на засіданні комісії, пояснила, що не спілкується з батьком, не пам`ятає його, вважає його чужою людиною та не заперечує щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Суд вважає за необхідне наголосити на приписах ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З іншого боку Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Верховний Суд у постанові від 13.03.2019 р. у справі № 631/2406/15-ц зазначив, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). В свою чергу Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув справу № 641/2867/17-ц та встановив, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Разом з тим, слід зазначити не було встановлено обставин, які б свідчили про наявність зацікавленості відповідача у прийнятті участі в житті дитини,. При цьому, під час розгляду справи не було отримано доказів, які б свідчили про те, що матір`ю дитині [PERSON] чиняться перешкоди щодо виконання останнім батьківських обов`язків. Також не було отримано і доказів, які б давали суду підстави вважати, що поведінка батька по відношенню до доньки може змінитися. Крім того, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 квітня 2022 року у справі № 520/8264/19, зроблено висновок, що поведінка особи, яка свідомо змінює країну проживання, не бере участі у вихованні дитини, свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків у розумінні ст. 164 СК України і може бути підставою для позбавлення цієї особи батьківських прав щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» в п. 16 роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не створюють умов отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінюватись, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За встановлених обставин, беручи до уваги положення чинного законодавства України, з огляду на викладене в позові, докази долучені до матеріалів справи, враховуючи відсутність доказів на спростування доводів позивача, суд приходить до висновку, що [PERSON] свідомо самоусунувся від виховання своєї доньки, піклування про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створення належних умов для розвитку її природних здібностей та готування до самостійного життя, що в свою чергу вказує на наявність підстав для позбавлення батьківських прав. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про задоволення заявлених [PERSON] вимог. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved