Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

У лютому місяці 2024 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона із відповідачем перебуває з 11 червня 2022 року у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Фактично сімейні відносини припинено з жовтня 2023 року, сторони не проживають разом. Сімейне життя між сторонами не склалося у зв`язку з різними характерами, різними поглядами на сімейне життя, різними баченнями майбутнього, відсутності спільних інтересів, взаєморозуміння та взаємоповаги. Шлюб існує формально. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до вимог ст.ст. 19, 279 ЦПК України постановлено ухвалу суду від 14 лютого 2024 року, якою відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. 07.03.2024 року на адресу суду надійшов від відповідача відзив на позовну заяву. В обґрунтуванні поданого відзиву зазначивши, що проти розірвання шлюбу з позивачем не заперечує та просить не надавати строк для примирення. Також зазначив, за час шлюбу весь час працював та забезпечував їх сімю матеріально, купував усе необхідне для дитини та дружини, оплачував вартість орендованих квартир та комунальних послуг. Відповідач заперечував проти твердження позивачки, що дитина знаходиться на її утриманні. Відповідач в поданому відзиві зазначив, що заперечує проти залишення позивачі прізвища « [PERSON] ». Таке заперечення обґрунтоване тим, що це питання стосується його особистих міркувань, так як це прізвище його батька та самого відповідача, він не бажає, щоб позивачка продовжувала іменуватися та використовувати прізвище « [PERSON] », а відновила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] ». У судове засідання позивачка не з`явилась, була повідомлена належним чином про дату, місце та час розгляду справи, На адресу суду надала заяву якою просила розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягала. Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, місце та час розгляду справи, заявою просив розглянути справу за його відсутності, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України, на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до переконання, про задоволення позову на підставі наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , сторони по справі, перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11 червня 2022 року Миронівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що, складено відповідний актовий запис № 87, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с.5). Сторони по справі спільних дітей мають неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження виданого Обухівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видане 12 листопада 2022 року про що, складено відповідний актовий запис № 362, серія [NUMBER] (а.с. 13). Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З огляду на викладене, ураховуючи, що надії на збереження сім`ї немає, причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу обґрунтовані, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, відсутні підстави для надання подружжю строку для примирення, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами . Щодо вимоги [PERSON] про залишення позивачці прізвища після розірвання шлюбу, то в цій частині суд роз`яснює, що у відповідності ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За вказаних обставин, суд не наділений повноваженнями вирішувати це питання у рішенні суду. Частиною 1 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачено 1211 гривень 20 копійок судового збору. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд покладає понесені позивачем витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 гривень на відповідача.

Outcome: approved