Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що кредитна спілка є фінансовою установою, відповідно до ЗУ «Про кредитні спілки» від 21 грудня 2001 року та статуту, які надають право провадити господарську діяльність з надання кредитів серед власних членів, 18 січня 2022 року уклали з [PERSON] кредитний договір № 46/6-22.01, за умовами якого останньому було надано кредит на суму 22\~000 грн. 00 коп., строком на 24 місяці: з 18 січня 2022 року по 18 січня 2024 року. Вказаний договір встановлює платність та строковість кредиту. Згідно п.3.3. Кредитного договору, відповідач зобов`язувався сплачувати борг, згідно з графіком погашення кредиту та сплачувати відсотки кожного місяця. Однак, позичальник свої зобов`язання не виконує, не сплачує встановлену договором та графіком суми заборгованості, порушуючи, при цьому, умови вищевказаного договору - порушення терміну повернення кредиту, встановленого графіком погашення кредиту. Тому, на підставі викладеного, у нього, станом на 10 лютого 2023 року, виникла заборгованість в розмірі 29 315 грн. 91 коп., яка складається з: 22\~000 грн. 00 коп. тіло кредиту; 7 315 грн. 91 коп. - проценти за користування. З метою забезпечення виконання зобов`язання за договором кредиту, було укладено договір поруки 46/6-22.01 від 18 січня 2022 року, згідно п.п.2.1, 3.1 та 3.2 якого відповідачі [PERSON] та [PERSON] зобов`язались солідарно відповідати перед кредитором за невиконання позичальником його зобов`язань за договором кредиту і за письмовою вимогою кредитора сплатити грошове зобов`язання позичальника протягом десяти банківських днів після дати відправлення вимоги. У зв`язку з невиконанням позичальником умов договору по поверненню суми кредиту, позивач звернувся до поручителів з вимогою про сплату заборгованості по одержаному позичальником кредиту. Однак, на даний час, кошти відповідачами не повернуті, заборгованість не погашено, тому позивач змушений звернутись до суду та просить розглянути справу за відсутності представника відповідача, при цьому, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на їх задоволені наполягає. В судове засідання представник позивача не прибув, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує та на їх задоволенні наполягає (а.с.66). Відповідачі про розгляд справи були повідомлені належним чином, однак, в судове засідання не прибули, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористались. Проте, як вбачається з матеріалів справи, в судове засідання, яке було призначено на 06 грудня 2023 року, прибув відповідач [PERSON] , який просив суд розгляд справи відкласти, у зв`язку з врегулюванням спору мирним шляхом. Тому, розгляд справи було відкладено до 25 березня 2024 року, однак, станом на зазначену дану, будь-які заяви чи клопотання від представника позивача або відповідачів на адресу суду не надходили. Враховуючи ту обставину, що відповідачі, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, в судове засідання не прибули та будь-які заяви не надали, суд, з урахуванням розумності та тривалості судового розгляду, вважає за необхідне ухвалити рішення по даній справі. Зважаючи на ці обставини, суд керується\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, яка згідно з частиною першою\~статті 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені\~ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк, обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п.1 ст.6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п.52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п.40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Судом було встановлено, що 18 січня 2022 року між Кредитною спілкою «Єднання через Природний Закон» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 46/6-22.01, за умовами якого останньому було надано кредит на суму 22\~000 грн. 00 коп., строком на 24 місяці - з 18 січня 2022 року по 18 січня 2024 року. Вказаний договір встановлює платність та строковість кредиту. Згідно п.3.3. Кредитного договору, відповідач зобов`язувався сплачувати борг, згідно з графіком погашення кредиту, та сплачувати відсотки кожного місяця. Однак, позичальник свої зобов`язання не виконує, не сплачує встановлену договором та графіком суми заборгованості, порушуючи, при цьому, умови вищевказаного договору - порушення терміну повернення кредиту, встановленого графіком погашення кредиту (а.с.15-18). З метою забезпечення виконання зобов`язання за договором кредиту, 18 січня 2022 року між Кредитною спілкою «Єднання через Природний Закон» та [PERSON] і [PERSON] було укладено договір поруки 46/6-22.01, згідно п.п.2.1, 3.1 та 3.2 якого, відповідачі зобов`язались солідарно відповідати перед кредитором за невиконання позичальником його зобов`язань за договором кредиту і за письмовою вимогою кредитора сплатити грошове зобов`язання позичальника протягом десяти банківських днів після дати відправлення вимоги. Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідачами умови договору не виконані, кошти не повернуті, заборгованість не погашено і станом на 10 лютого 2023 року становить суму в розмірі 29 315 грн. 91 коп., яка складається з: 22\~000 грн. 00 коп. тіло кредиту; 7 315 грн. 91 коп. - проценти за користування (а.с.19-20). Згідно\~ст.526 ЦК України,\~зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1\~ст.530 ЦК України,\~якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 \~ст.639 ЦК України,\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Частиною першою\~ст.1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1\~ ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Частиною першою ст.554\~ЦК України передбачено, що,\~у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ст.ст.15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно зі статтями\~76, 81 ЦПК України, \~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з того, що до теперішнього часу відповідачі свої зобов`язання перед позивачем не виконали за договором кредиту та за договором поруки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. \~Статтею 141 ЦПК України\~ передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved