Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

31 жовтня 2023 року до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшла позовна заява, в якій позивач [PERSON] просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист у справі №904/4707/19, виданий Господарським судом м. Дніпро 10 січня 2020 року та припинити виконавче провадження ВП №61212150 від 10.02.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь Райффайзен Банк Аваль 59452,46 грн., виконавчий збір 5945,24 грн., виконавчі витрати 571,37 грн. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що 10.01.2020 року на виконання рішення Господарського суду було видано виконавчий лист по справі № 904/4707/19. На підставі виконавчого листа було відкрито виконавче провадження № 6112150. Приватним виконавцем Щигарцевим І.В. було видано постанову від 13.04.2020 року про повернення виконавчого документа без виконання. Позивач [PERSON] надав письмову заяву, в якій просив задовольнити позовні вимоги та розглянути справу без його участі. Представник відповідача Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, взявши до уваги позицію позивачки, представника відповідача, вивчивши письмові докази по справі, вважає що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях зазначає, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції (рішення від 28.07.1999 у справі «ІммобільяреСаффі» проти Італії», рішення від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції»). Відповідно до частини 1 статті 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Згідно частини 2 статті 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Згідно правового висновку Верховного Суду в постанові від 16 січня 2018 року у справі №755/15479/14-ц, підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання. Норма частини 2 статті 432 ЦПК України має чітку конструкцію й передбачає, що у разі якщо виконавчий лист було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Таким чином, порядок розгляду заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, передбачений спеціальним розділом ЦПК України, зокрема Розділ VI Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб). Згідно з вимогами частини 1, 5 та 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, вимога позивача про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа справі №904/4707/19, виданого Господарським судом м. Дніпро 10 січня 2020 року, не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Відмовляючи в задоволенні позову, суд на підставі статей 133, 137, 141 ЦПК України покладає на позивача за понесені ним судові витрати по справі.

Outcome: dismissed