Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

I.\~Позиції сторін та учасників справ, заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі [PERSON] звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк», у якому просить стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на її користь переплату за кредитним договором № Z06.00204.003989676 від 01.06.2018, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] у розмірі 22646 грн 35 коп. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 01.06.2018 між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Z06.00204.003989676. На підставі даного договору [PERSON] було видано у безготівковій формі кредитні кошти у розмірі 100663 грн 00 коп., шляхом переказу на банківський рахунок. Вважаючи, що позичальником було порушено умови кредитного договору, банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 13.03.2023, позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 74743,98 грн, а також 1229,31 грн судового збору. Постановою Львівського апеляційного суду від 13.06.2023, згадане рішення Галицького районного суду м. Львова від 13.03.2023 скасоване та ухвалено постанову, якою у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Ідея Банк» відмовлено. Стягнуто з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь [PERSON] 1681,82 грн судового збору за подання апеляційної скарги. Позивач вказує, що зазначеними судовими рішеннями було встановлено, що пункти кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними, а відтак частина заборгованості, яка була предметом спору та нараховані на підставі умов договору, які є нікчемними, а саме прострочена плата за обслуговування кредиту у розмірі 168062 грн 92 коп., не підлягає сплаті. [PERSON] вважає, що нею за кредитним договором № Z06.00204.003989676 від 01.06.2018, фактично здійснено передоплату у розмірі 22646 грн 35 коп., які підлягають стягненню з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на її користь. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 15.09.2023 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 12.10.2023 від представника Акціонерного товариства «Ідея Банк» ? Гавриленко Я.Я. надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі, вважає їх безпідставними. Вказує, що зобов`язання [PERSON] по кредитному договору від 01.06.2018 № Z06.00204.003989676 були припинені у зв`язку з оплатою заборгованості по такому, зокрема зважаючи на рішення суду у справі № 461/95/23 за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. При цьому, надлишково сплачені [PERSON] кошти у розмірі 16489 грн 39 коп. були зараховані на транзитний рахунок останньої. Представник відповідача вказує, що розрахунок [PERSON] не відповідає дійсним фактичним обставинам справи. 21.12.2023 позивачем подано відповідь на відзив, зі змісту якої вбачається, що [PERSON] не погоджується з доводами представника відповідача. Наполягає на своєму розрахунку заборгованості та стверджує, що сума надлишково сплачених нею коштів становить 22646 грн 35 коп. 23.02.2024 від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог. [PERSON] вказує, що нею було знято з транзитного рахунку кошти у розмірі 16489 грн 39 коп. Таким чином, позивач просить стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» кошти у розмірі 6156 грн 96 коп. 29.02.2024 представником відповідача подано додаткові пояснення. Зі змісту цих пояснень вбачається, що Акціонерне товариство «Ідея Банк» просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача зауважує, що сплачені позивачем кошти було зараховано в повне погашення тіла кредиту 100663 грн 00 коп., процентів за користування цим кредитом 13373 грн 79 коп., пені у зв`язку із порушенням позивачем зобов`язань по кредитному договору 3 грн 50 коп., а 16489 грн 39 коп. повернуто позивачу. Таким чином, у відповідача відсутній обов`язок повернення коштів [PERSON] у розмірі 6156 грн 96 коп. У судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, у відповідності до\~ст.128 ЦПК України, що підтверджується наявними у матеріалах справи рекомендованими повідомленнями з відміткою про вручення поштового відправлення, а також довідками про доставку електронного листа на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи. Суд враховує, що сторони обізнані про дату, час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явився, матеріали справи містять клопотання учасників про розгляд справи у їх відсутності, відтак, з врахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, суд вважає, що наявних у справі матеріалів\~достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. При цьому, суд наголошує, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони провадження, а\~неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. II.\~Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.\~ Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист. Відповідно до\~ст.\~15\~ЦК України,\~кожна особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом1\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.\~\~ Судом встановлено, що 01 червня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №Z06.00204.003989676, за умовами якого банк надає позичальнику кредит на поточні потреби у сумі 100663,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), строком на 60 місяців, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти разом з процентами за річною змінюваною процентною ставкою, що визначається як змінна частина ставки, визначена рішенням Правління банку, яка станом на день укладення договору становить 9,5 %, збільшена на маржу банку в розмірі 12,49% та платою за обслуговування кредитної заборгованості. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 13.03.2023 було встановлено, що пункти кредитного договору № Z06.00204.003989676 від 01.06.2018, у яких передбачений обов`язок позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором є нікчемними, а відтак, у банку не виникало права нараховувати позичальнику плату за обслуговування кредиту. Львівський апеляційний суд у своїй постанові від 13.06.2023 дійшов висновку, що погашаючи заборгованість за кредитним договором, [PERSON] сплатила 130552,03 грн., з яких 57218.46 грн неправомірно стягнуті як плата за обслуговування кредиту, тому їх слід перерахувати на погашення заборгованості за тілом та відсотками. Для повного виконання умов кредитного договору №Z06.00204.003989676 від 01 червня 2018 року позичальнику необхідно сплатити заборгованість за тілом кредиту у розмірі 100663,00 грн. та заборгованості відсотками за період користування кредитними коштами, оскільки умови договору передбачають можливість дострокового повернення коштів. Станом на 31 жовтня 2019 року відповідачка повністю сплатила тіло кредиту у розмірі 100663,00 грн., а також відсотки за користування кредитним коштами у розмірі 29889,03 грн., що свідчить про належне виконання умов кредитного договору № Z06.00204.003989676 від 01 червня 2018 року та відсутність у неї заборгованості. Враховуючи те, що п. 3.2.2 кредитного договору № Z06.00204.003989676 від 01 червня 2018 року передбачено право позичальника достроково повернути всю суму кредиту, яка складається з тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, позичальником станом на 31 жовтня 2019 року повністю сплачено заборгованість за кредитними договором, а відтак зобов`язання відповідача припинилося його належним виконанням, таким чином, вимоги банку про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № Z06.00204.003989676 від 01 червня 2018 року є безпідставними та не підлягають до задоволення. Відповідно положень частини 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, вищезазначеними рішеннями встановлено,\~\~що з врахуванням нікчемності наведених пунктів кредитного договору у [PERSON] відсутня заборгованість перед АТ «Ідея Банк». Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні все, що вона одержала на виконання цього правочину. Як встановлено\~статтею 1212\~ЦК України,\~особа,\~яка набула\~майно або\~зберегла його\~у себе\~за рахунок\~іншої особи\~(потерпілого)\~без достатньої\~правової підстави\~(безпідставно\~набуте майно),\~зобов`язана\~повернути потерпілому\~це майно.\~Особа зобов`язана\~повернути майно\~і тоді,\~коли підстава,\~на якій\~воно було\~набуте,\~згодом відпала. Положення\~цієї глави\~застосовуються незалежно\~від того,\~чи безпідставне\~набуття або\~збереження майна\~було результатом\~поведінки набувача\~майна,\~потерпілого,\~інших осіб\~чи наслідком\~події. Положення\~цієї глави\~застосовуються також\~до вимог\~про: 1)\~повернення виконаного\~за недійсним\~правочином; 2)\~витребування майна\~власником із\~чужого незаконного\~володіння; 3)\~повернення виконаного\~однією із\~сторін у\~зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. З матеріалів справи вбачається, що банк 12.10.2023 надіслав до суду відзив до якого долучив детальний розрахунок за договором кредиту № Z06.00204.003989676 від 01.06.2018, відповідно до якого банк фактично провів перерахунок заборгованості з урахуванням встановлених постановою Львівського апеляційного суду від 13.06.2023. Так, з даного розрахунку встановлено, що надлишково сплачені [PERSON] кошти у розмірі 16489 грн 39 коп. були зараховані на транзитний рахунок останньої. Отже, банком на стадії судового розгляду даної справи фактично виконано позовну вимогу про стягнення надлишково сплачених коштів. Разом з тим, позивач не погоджується з розміром суми, яка підлягає поверненню та вважає, що АТ «Ідея Банк» не повністю повернув надлишково сплачені кошти та наводить свій розрахунок. Однак, суд з такими доводами [PERSON] не погоджується та відхиляє їх, з огляду на таке. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, такий не містить будь-яких первинних документів на підтвердження здійснення вказаних у розрахунку операцій (отримання коштів, їх погашення, зарахування коштів на ті чи інші обов`язкові платежі за договором та ін.), фактично таблиця, на яку посилається [PERSON] відображає лише арифметичні обчислення без належного обґрунтування їх здійснення. Водночас, слід відзначити, що відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №554/4300/16-ц від 25 травня 2021, яка може бути врахована у цій справі, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки по рахунками є належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Оцінюючи надані позивачем та відповідачем розрахунки, суд бере до уваги первинні документи банку, оскільки такі підтверджують здійснення позивачем операцій, нарахування заборгованості, отримання коштів, списання заборгованості, зарахування коштів на відповідні обов`язкові платежі, тощо. Деталізація розрахунку заборгованості чітко відображена у розрахунку за кредитним договором № Z06.00204.003989676 від 01.06.2018 наданим АТ «Ідея Банк» /а.с. 55/. Розрахунок заборгованості підписаний директором Департаменту кредитного адміністрування [PERSON] та скріплений печаткою АТ «Ідея Банк». Позивачем не спростовано наданий відповідачем детальний розрахунок, зокрема наведенням відповідних доводі та наданням належних доказів, а відтак, підстав вважати такий розрахунок неналежним чи недопустимим доказом у суду немає. Таким чином, з огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі. Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до положень ч.1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.3\~ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів»,\~позивач звільнена від сплати судового збору. Оскільки, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, витрати щодо сплати судового збору слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed