Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Смілянської міської ради в якому просить поновити їй термін для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті батька. На даний час позивач має намір оформити спадщину після смерті батька, однак пропустив строк для прийняття спадщини, так як починаючи з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан та внаслідок військової агресії росії, вимушена була залишити місце проживання та виїхати разом із сім`єю на проживання до Львівської області, оскільки хвилювалась за своє життя, а тому просити суд надати додатковий термін для прийняття спадщини, після смерті батька терміном в три місяці. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в письмовому клопотанні просив розгляд справи проводити у його відсутність. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] видане 09 листопада 2021 року. З повідомлення Смілянської держнотконтори від 05 жовтня 2022 року №1277/01-16 вбачається, що із заявами про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкуваннявиникає в день відкриття спадщини. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до положень ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач, згідно ст.1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом, оскільки є донькою померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача ІІ [NUMBER] від 07 квітня 1983 року. Зміна прізвища позивача відбулась внаслідок одруження, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 13 квітня 2011 року, номер витягу 00008937934, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12 травня 2014 року. В зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжено. Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (п. 24 рішення ЄСПЛ від 09.10.1979 у справі «Ейрі»; п. 32 рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України»). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства»). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини»). Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності»\~ як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства,\~ все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. У рішеннях Європейського судуз правлюдини «Спадея і Скалабріно проти Італії» від 1 вересня 1995 року (справа № 12868/87) та «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28 липня 1999 року (справа № 22774/93) зазначено, що втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету в суспільних інтересах. Але, окрім того, втручання, особливо коли воно має розглядатися в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має забезпечити «справедливу рівність» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Має бути розумне співвідношення між засобами, що використовуються, і поставленою метою. У відповідності до вимогст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленогостаттею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З огляду на викладене, судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємицею за законом першої черги після смерті [PERSON] , та пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця з поважної причини через введення воєнного стану в Україні, проживання в іншій області, та беручи до уваги, що наслідки пропущення нею строку для прийняття спадщини будуть непропорційними, оскільки остання втратить право на спадкування майна, яке залишилося після смерті [PERSON] , а втрата спадкового майна будуть для неї занадто надмірним тягарем, і при цьому буде порушено баланс між інтересами держави та фізичної особи. Отже, проаналізувавши зазначені вимоги закону, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: partial