Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив визнати за ним право власності на нежитлові будівлі (гаражі), загальною площею 85,2м.кв., які знаходяться в [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до протоколу №026 проведення відкритих прилюдних біржових торгів на ТБ «НАША» він став переможцем. Зазначає, що 21.02.2008р. на товарній біржі уклав договір купівлі-продажу № Н-026-8, нежитлові приміщення гаражу за ціною 7400грн. та сплатив вказані кошти продавцю на підставі прибуткового касового ордера №10. Виконкомом Сокальської міської ради 30.10.2023р. прийнято рішення за №346, згідно якого присвоєно поштову адресу нежитловим приміщенням (гаражам) [ADDRESS] . 06.06.2023р. КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» виготовлено технічний паспорт на нежитлові приміщення, згідно якого такі складаються з: кладова 23м.кв., гараж 32,8м.кв., гараж 29,4м.к.в., всього 85,2м.кв. Зазначає, що в даний час зареєструвати право власності на будівлі не може у зв`язку із змінами законодавства та ст. 650 ЦК України передбачено особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо. Вказує, що біржова угода на час складання договору нотаріального посвідчення не потребувала, у зв`язку з чим він не може зареєструвати право власності на приміщення.\~ Представник позивача адвокат Чернявський Р.І. в судове засідання не прибув, у наданій суду заяві просив розгляд справи проводити у відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача Сокальської міської ради Львівської області в судове засідання не прибув, у наданій суду заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності, при постановленні рішення покладається на розсуд суду.\~ Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.\~ Дослідивши докази у справі суд приходить до наступного висновку. Предметом спору в даній справі є визнання за позивачем права власності на об`єкти нерухомого майна на підставі статті 392 ЦК України, яка передбачає, що позов про визнання права власності може бути пред`явлено, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою або якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності. Тобто, передумовою для звернення з позовом про визнання права власності на майно на підставі названої статті є сумніви у належності позивачеві цього майна, які виникають у інших осіб, неможливість реалізації позивачем свого права власності у зв`язку з наявністю таких сумнівів чи втрата належних правовстановлюючих документів на майно. Право власності, як і будь-яке інше суб`єктивне право, виникає при наявності певних юридичних фактів та конкретних обставин, з якими закон пов`язує виникнення права власності на конкретне майно у певних осіб. Підстави виникнення права власності поділяються на такі, що не залежать від прав попереднього власника на майно, тобто первісні, та похідні, за якими право власності на майно переходить до власника від його попередника в порядку правонаступництва. Відповідно до статі 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Одним зі способів захисту права та інтересу є, зокрема, визнання права. З огляду на те, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав та у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт і чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 ЦК України, слід враховувати, що за змістом вказаної статті судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його. Таким чином, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності за статтею 392 ЦК України у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права власності особи щодо майна, право власності на яке оспорюється або не визнається іншою особою, а також підтверджене належними доказами порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно, оскільки підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності відповідно до статті 392 ЦК України є саме оспорення або невизнання існуючого права, а не намір набути таке право за рішенням суду. Як вбачається з матеріалів справи, спір виник відносно нерухомого майна, належного ТзОВ «Маяк», виставленого на продаж на аукціоні в провадженні у справі про банкрутство, проведеного товарною біржою "НАША. Позивач прийняв участь в аукціоні з продажу майна та став переможцем аукціону по лоту №3 1) нежитлове приміщення гаражу, 2)нежитлове приміщення гаражу, 3)прибудова,\~ що розташовані в с. Смиків, Сокальського району Львівської області, вартістю 74000грн. 21.02.2008р. між членами біржі в інтересах ТзОВ «Маяк» в особі керуючого-ліквідатора Боляк І.В., який діяв на підставі ухвали господарського суду Львівської області від 26.07.2007р. та членів біржі в інтересах [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу №Н-026-8, щодо придбання: 1) нежитлове приміщення гаражу, 2)нежитлове приміщення гаражу, 3)прибудова, що розташовані в с. Смиків, Сокальського району Львівської області, вартістю 74000грн. Договором передбачено, що передача майна продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна та оформляється актом приймання-передачі, що підписується сторонами. [PERSON] здійснив оплату за придбане на аукціоні майно, що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера. Згідно зі статтею 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. Порядок продажу майна в провадженні у справі про банкрутство, на час виникнення спірних правовідносин, був визначений Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон). Зокрема статті 44, 49-75 Закону передбачали реалізацію майна банкрута в ліквідаційній процедурі шляхом проведення торгів у формі аукціону ліквідатором самостійно або із залученням організатора аукціону на конкурсній основі на підставі укладеного з ним договору про проведення аукціону. Негайно після оголошення переможця або закінчення аукціону без виявлення переможця організатором аукціону складався протокол про проведення аукціону. До протоколу додавався засвідчений організатором текст договору, вказаний в оголошенні про проведення аукціону. Протокол надавався переможцю аукціону негайно після його складення та у той же день надсилається (вручається) замовнику аукціону. Один примірник протоколу залишався в організатора аукціону (частини 1, 4, 5 статті 69 Закону). В частині 3 та 4 статті 71 Закону, визначено, що протягом п`яти днів з дати підписання цього протоколу замовник аукціону надсилає переможцеві торгів пропозицію щодо укладення договору купівлі-продажу майна разом з проектом цього договору відповідно до поданої переможцем торгів пропозиції щодо встановлення ціни цього майна. У разі придбання переможцем кількох лотів договір укладається окремо на кожний лот. Переможець торгів повинен протягом п`яти днів з дня одержання проекту договору підписати його та перерахувати кошти за придбане майно на зазначений у протоколі номер банківського рахунка. Відповідно до статті 50 Закону, продаж майна на аукціоні оформлюється договором купівлі-продажу, який укладається власником майна чи замовником аукціону з переможцем торгів. Укладений на аукціоні договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню. Вимогу щодо обов`язкового нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна містить також стаття 657 ЦК України. Згідно з частинами 3 та 4 статті 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Статтею 182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Оскільки у даній справі об`єктом продажу на аукціоні було саме нерухоме майно, то оформлення продажу за результатами проведеного аукціону мало відбуватися шляхом укладення договору купівлі-продажу з його нотаріальним посвідченням та проведенням державної реєстрації переходу права власності. Виходячи зі змісту статей 334, 657 ЦК України, виникнення у позивача права власності на спірне нерухоме майно пов`язане з укладенням договору купівлі-продажу, його нотаріальним посвідченням та відповідної державної реєстрації права власності. Частина третя статті 640 ЦК України передбачає, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню є укладеним з дня такого посвідчення. У даному випадку договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчений. Окрім того статтею 75 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", чинного на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що передача майна замовником аукціону і прийняття його покупцем здійснюється за передавальним актом, що підписується сторонами і оформлюється відповідно до законодавства. Акт про передання права власності на куплене нерухоме майно разом із протоколом про проведення аукціону не пізніше трьох робочих днів після повної сплати переможцем запропонованої ним ціни передається нотаріусу, а копії акта не пізніше наступного дня разом із відомостями про нотаріуса надсилаються (вручаються) покупцю, замовнику аукціону та продавцю. За невчасне передання акта нотаріусу організатор торгів сплачує покупцю пеню у розмірі 0,5 відсотка на день від ціни продажу за період прострочення. Нотаріус видає покупцю свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні в порядку, встановленому законом. Порядок видачі нотаріусом свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні при продажі майна в провадженні у справі про банкрутство передбачений п. 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Так, придбання нерухомого майна на аукціоні при його продажі в провадженні у справі про банкрутство оформлюється нотаріусом відповідно до статті 75 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» за місцезнаходженням такого майна шляхом видачі набувачу відповідного свідоцтва. Свідоцтво про придбання майна на аукціоні видається нотаріусом на підставі акта про передання права власності на придбане майно, що підписується сторонами, та протоколу про проведення аукціону, складеного організатором аукціону. Водночас видане нотаріусом свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) відповідно до п. 4 ч.1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для державної реєстрації права власності. Повноваження щодо проведення державної реєстрації прав відповідно до статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» належить суб`єктам державної реєстрації прав. Позивачем не надано суду доказів звернення до державного реєстратора щодо\~\~ державної реєстрації майна, чи відмови у проведенні такої.\~ Водночас матеріали справи також і не містять доказів відмови нотаріуса у вчиненні відповідної нотаріальної дії. Оскільки матеріали справи не містять доказів набуття позивачем права власності на спірне нерухоме майно, суд вважає, що відсутнє порушення права власності позивача, а позов спрямований не на визнання права власності, як перебачено в статті 392 ЦК України, а фактично на набуття права власності, що не відповідає наведеній правовій нормі. Разом з тим, суд не може перебирати на себе функцію, яка законом віднесена до повноважень конкретного суб`єкта або замінювати такий суб`єкт шляхом відміни визначених законом вимог щодо реєстрації прав на нерухоме майно. З огляду на зазначені обставини, суд дійшов висновку про відмову у позові. Розподіляючи судові витрати, суд керується частиною першої статті 141 ЦПК України та враховуючи відмову у позові, покладає судові витрати у виді судового збору, понесені позивачем на останнього. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed