Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

До суду з позовною заявою звернулась [PERSON] , уповноважений представник: адвокат Минець Олександр Васильович, до [PERSON] про поділ житлового будинку між власниками (виділення частки), в якому просила провести поділ (виділення частки) житлового, будинку з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] , шляхом виділення належної частини майна у власність [PERSON] , [INFO] , а саме: житловий будинок А-1, який складається із: тамбуру, загальною площею 2,4 кв.м.; коридору, загальною площею 7,6 кв.м.; кухні, загальною площею 9,4 кв.м.; комори, загальною площею 3,9 кв.м.; житлової кімнати, загальною площею 19,6 кв.м.; житлової кімнати, загальною площею 15,5 кв.м.; житлової кімнати, загальною площею 7,5 кв.м.; житлової кімната, загальною площею 7,6 кв.м., загальною площею: 73,5 кв.м., житловою: 50,2 кв.м., із господарських будівель та споруд: сарай Б-1, гараж Г-1, гараж Г- 1-1, вартістю 96 912,00 грн. (дев`яносто шість тисяч дев`ятсот дванадцять гривень 00 копійок). Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона зверталась до відповідача з пропозицією про поділ (виділ) її частки в натурі житлового будинку, надвірних будівель, як об`єкта права спільної часткової власності, але остання не виявила бажання укласти відповідний договір, погодити його умови або ж вчинити будь-які інші дії. За таких обставин, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про поділ (виділ) в натурі житлового будинку, тому позивачка звернулась до суду за захистом свого майнового права, шляхом здійснення поділу житлового будинку та надвірних будівель, присадибної ділянки в натурі, відповідно до частки кожної із сторін у спільній власності з метою припинення права спільної часткової власності на це майно. Представник позивачки адвокат Минець О.В. позов підтримав та просив його задовольнити. Позивачка в підготовче судове засідання не з?явилась, в позовній заяві вказала про розгляд справи без їх участі, свої позовні вимоги підтримали. Відповідачка в підготовче судове засідання не з?явилась, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги визнала. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання. Відповідно до ч. ч. 3, 4\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що\~позовні\~вимоги підлягають\~задоволенню, як обґрунтовані та такі, що визнані відповідачем. Судом встановлено,\~що за договором купівлі-продажу квартири від 10 липня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Корюківського районного нотаріального округу Дремлюгою Р.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1429, [PERSON] набула у власність трикімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 58,9 кв.м., житловою площею - 39,8 кв.м.. Право власності на нерухоме майно відповідача, підтверджується: Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4116157 від 12 липня 2004 року, виданим Корюківським районним комунальним підприємством «РАМПА» бюро технічної інвентаризації. До свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 жовтня 2023 року, виданого державним нотаріусом Менської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 2516, [PERSON] прийняла спадок, який складається з: 9/22 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд (сарай Б-1, гараж Г-1, гараж Г [NUMBER] ), що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Право власності позивача, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав, індексний номер: 348808733, виданим Менською державною нотаріальною конторою Корюківського районного нотаріального округу Чернігівської області від 02 жовтня 2023 року, номер відомостей про речове право: 51956440. 9/22 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS] , входять надвірні споруди, які розміщені на земельній ділянці, площею 0,0540 га, кадастровий номер: 7422410100:01:003:0703 і становлять з ним одне ціле, а саме: сарай Б-1, гараж Г-1, гараж Г-1-1 та належать на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 жовтня 2023 року, виданого державним нотаріусом Менської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 2517. Таким чином, сторонами по справі набуто нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] 9/22 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та [PERSON] - трикімнатну квартиру [ADDRESS] . Відповідно до ст. 355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно ч.1 ст. 356 Цивільного кодексу України, є спільною частковою власністю. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми ст. ст. 317, 319 Цивільного кодексу України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Таким чином, з моменту набуття позивачем та відповідачами права спільної часткової власності на житловий будинок, сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуються спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені обома співвласниками. Тому, актами цивільного законодавства України надано право співвласникам на поділ та виділ майна, що є у їх спільній частковій власності, зокрема. У відповідності до ч.І та ч.2 ст. 367 Цивільного кодексу України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. За правилами п. 3 ст. 358 Цивільного кодексу України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 361 Цивільного кодексу України, співвласник має право самостійно розпорядитися часткою у праві спільної часткової власності. До ст.364 Цивільного кодексу України, співвласник має право на виділ в натурі частки майна, що є у спільній частковій власності. Наведені вище норми гарантують кожному із співвласників право на поділ (виділ) в натурі того майна, яке знаходиться у їх спільній частковій власності і після здійснення якого, право спільної власності припиняється, кожен із співвласників набуває право особистої приватної власності на майно, що утворюється в результаті його поділу (виділу), і зміст якого проявляється, перш за все, у здійсненні правомочності щодо володіння, користування та розпорядження майном за своєю волею, на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб. Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту. Такі висновки позивача ґрунтуються на положенні ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, відповідно до яких кожній особі гарантується право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права або застосування інших способів захисту, встановлених законом, зокрема поділу (виділу) в натурі майна, що є у спільній частковій власності. Позивачка зверталась до відповідача з пропозицією про поділ (виділ) її частки в натурі житлового будинку, надвірних будівель, як об`єкта права спільної часткової власності, але остання не виявила бажання укласти відповідний договір, погодити його умови або ж вчинити будь-які інші дії. За таких обставин, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про поділ (виділ) в натурі житлового будинку, позивач має право на звернення до суду за захистом свого майнового права, шляхом здійснення поділу житлового будинку та надвірних будівель, присадибної ділянки в натурі, відповідно до частки кожної із сторін у спільній власності з метою припинення права спільної часткової власності на це майно. Питання можливості поділу (виділу) частки в натурі житлового будинку, надвірних будівель по [ADDRESS] у власність позивача, визначено Висновком щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 23 січня 2024 року, складеного суб`єктом господарювання ФОП [PERSON] за яким визначено склад новоутворених об`єктів нерухомого майна і їх адреси: об`єкт № 1: [PERSON] - трикімнатна квартира [ADDRESS] , загальною площею 58,9 кв.м., житловою площею - 39,8 кв.м.; об`єкт № 2: [PERSON] - житловий будинок А-1, який складається із: тамбуру, загальною площею 2,4 кв.м.; коридор, загальною площею 7,6 кв.м.; кухня, загальною площею 9,4 кв.м.; комора, загальною площею 3,9 кв.м.; житлова кімната, загальною площею 19,6 кв.м.; житлова кімната, загальною площею 15,5 кв.м.; житлова кімната, загальною площею 7,5 кв.м.; житлова кімната, загальною площею 7,6 кв.м., а всього: загальна площа приміщень: 73,5 кв.м., житлова: 50,2 кв.м.. Із господарських будівель та споруд: сарай Б-1, гараж Г-1, гараж Г-М. Ринкова вартість частини нерухомого майна позивача за адресою: [ADDRESS] , становить 96 912,00грн., яка і є ціною позову. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. \~ \~ \~ \~Зважаючи на викладене вище, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в підготовчому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Згідно положень ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 605,60 грн. Решту сплаченого судового збору залишити за позивачем.

Outcome: approved