Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] ) в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є дочкою [PERSON] , який помер [INFO] . На день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] (колишній [ADDRESS] ). Після смерті батька, [PERSON] , відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Матір`ю позивача є [PERSON] . Батьки одружились 25.07.1992 року. Разом проживали за адресою: [ADDRESS] до 1993 року. Мати не була зареєстрована за цією адресою, їх шлюб було розірвано 11 червня 1996 року. [PERSON] вказує, що вона є єдиною спадкоємицею після смерті батька. Батьками [PERSON] є [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] . Батьками діда позивача є [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] . Як вказує позивач, після смерті батька вона єдина звернулася у встановлені законом строки для прийняття спадщини до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М. із заявою про прийняття спадщини, однак, у зв`язку з відсутністю у неї документів, які посвідчують право власності спадкодавців на нерухоме майно, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності. Позивач надала заяву, вказавши, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, розгляд справи просить провести без її участі. Відповідачем, Дергачівською міською військовою адміністрацією Харківського району Харківської області до суду надано заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, проти задоволення позову заперечень не має. За правилами п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст.247ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, а відповідно до ч.4 ст.206 цього кодексу у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку, про задоволення позову, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтями15,16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що позивач, [PERSON] , [INFO] , (прізвище до шлюбу - [PERSON] ), є дочкою [PERSON] , який [INFO] народився, а помер [INFO] . На день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] (колишній [ADDRESS] ). Згідно свідоцтво про смерть від 29.12.2022, серія [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Після смерті, [PERSON] , відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач в позовній заяві зазначила, що її матір`ю позивача є [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] одружились 25.07.1992 року. Разом проживали за адресою: [ADDRESS] до 1993 року. [PERSON] не була зареєстрована за вказаною адресою. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 11.06.1996 серія [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 11 червня 1996 року. Позивач, [PERSON] , є дочкою [PERSON] та [PERSON] . Зазначений факт підтверджується відомостями свідоцтва про народження від 04 серпня 1993 року, серія [NUMBER] . Батьками [PERSON] є [PERSON] , який помер [INFO] (свідоцтво про смерть від 06 вересня 2013 року, серія [NUMBER] ) та [PERSON] , яка померла [INFO] (свідоцтво про смерть від 23 січня 2020 року, серія [NUMBER] ). Батьками [PERSON] є [PERSON] , який помер [INFO] (свідоцтво про смерть від 03 січня 1977 року, серія [NUMBER] ) та [PERSON] , яка померла [INFO] (свідоцтво про смерть від 23 жовтня 1975 року, серія [NUMBER] ). Позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Коробець Олени Миколаївни із заявою про прийняття спадщини, однак, у зв`язку з відсутністю у неї документів, які посвідчують право власності спадкодавців на нерухоме майно, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності. Зазначене підтверджується постановою приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Коробець Олени Миколаївни про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 31 липня 2023 року. В постанові про відому у вчиненні нотаріальних дій нотаріусом [PERSON] було зазначено наступне. 14 серпня 2020 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Коробець Оленою Миколаївною за заявою [PERSON] , [INFO] , заведена спадкова справа № 106/2020 щодо майна його матері, [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , яка на день смерті була зареєстрована за адресою : [ADDRESS] . 02 травня 2023 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Коробець Оленою Миколаївною за заявою [PERSON] , [INFO] , заведена спадкова справа № 111/2023 щодо майна батька [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , який на день смерті був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . 31 липня 2023 року до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Коробець Олени Миколаївни звернулася [PERSON] з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] ). Для вчинення нотаріальної дії [PERSON] надала документи, що підтверджують факт смерті спадкодавців, час, місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства. При цьому було повідомлено, що документи, які посвідчують право власності на зазначене нерухоме майно, відсутні і тому нотаріусу вони не надані. Відповідно до Інформаційної довідки, виданої комунальним підприємством технічної інвентаризації «Інвенрос» № 361 від 20.06.2023 року будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] ) в 1/2 частці зареєстровано за [PERSON] , померлою [INFO] , на підставі рішення суду Дергачівського району Харківської області від 24.09.1957 року № 2-566 та в 1/2 частці - за [PERSON] , померлим [INFO] , на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Дергачівської селищної ради Харківської області від 23.02.1949 року, після смерті яких спадкоємцем був їх син [PERSON] , померлий [INFO] , спадкоємцем якого у свою чергу були дружина, [PERSON] , померла [INFO] та син, [PERSON] , померлий [INFO] . Позивач повідомила, що на момент її звернення до приватного нотаріуса у неї було відсутнє рішення суду, про яке йдеться в інформаційній довідці, а також свідоцтва за 1942 рік. В подальшому після мого звернення до суду мені була видана копія рішення суду Дергачівського району від 24 вересня 1957 року, відповідно до якого визнано право власності на даний будинок за [PERSON] та [PERSON] - за кожним в 1/2 частині. Вказане рішення суду постановлено після видачі свідоцтва про право власності від 23.02.1949. Згідно відповіді завідувача сектору архівної роботи архівного відділу Харківської РДА № 06-33/42 від 23.10.2023 надати архівні ксерокопії рішень виконкому Дергачівської міської ради від 23.02.1949 не вбачається можливим у зв`язку з відсутністю архівного фонду за ці роки. Також, відповідно до інформаційної довідки прибудова «А1-1», прибудова «а», тамбур «а1», ганок «а2», сарай «Б», вбиральня «В», сарай «Г», гараж «Д», вигрібна яма «З», збудовані до 05.08.1992, не підлягають введенню в експлуатацію згідно наказу №404 від 04.08.2012 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України. Оглядова яма «Л», навіс «И», навіс «М», колонка «N4», не підлягають введенню в експлуатацію згідно з постановою КМУ від 07.06.2017 року № 406 «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію». Номер будинку змінено згідно з рішенням Дергачівської селищної ради від 16.06.1966 р. протокол №13. Назву провулку змінено згідно з рішенням Дергачівської міської ради І сесії VІІ скликання від 20.11.2015 №31. Про перейменування вулиць, провулків та в`їздів міста Дергачі». Згідно відповіді завідувача Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Маслій А. від 14.12.2023 №1871/01-16 після померлого [INFO] [PERSON] , Дергачівською державною нотаріальною конторою Харківської області спадкова справа не заводилася, заповітів від [PERSON] посвідчених Дергачівською державною нотаріальною конторою Харківської області не було. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Статтею 1218ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 ст.1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до п.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч.1 ст.1297 ЦК України). Пленум Верховного Суду України у постанові від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину в судовому розгляді не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (п. 23). Згідно з ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, адже ці вимоги належним чином обґрунтовані та підтверджуються наявними матеріалами справи. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі На підставі викладеного,

Outcome: approved