Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

У серпні 2023 року Приватне підприємство «ШЕРИФ-ВІННИЦЯ» звернувся до Печерського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання послуг. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 01 серпня 2015 року між Приватним Підприємством «ШЕРИФ-ОХОРОНА» та [PERSON] укладено Договір № 864/КВ про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони. 11 жовтня 2022 року на підставі Рішення Приватного Підприємства «Шериф-Охорона» № 11/10/22 завіреного Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкодою Олександром Миколайовичем та зареєстровано в реєстрі за № 3631 було затверджено нове повне найменування Заявника: «Приватне Підприємство «Шериф-Охорона». Відповідно відбулася заміна в найменуванні юридичної особи з Приватного Підприємства «Шериф-Охорона» на Приватне Підприємство «Шериф-Вінниця» (копія Рішення № 11/10/22 від 11 жовтня 2022 року з Випискою додається). Відповідно до умов Договору, Виконавець надавав обраний Замовником перелік послуг визначених п.1.2., а саме: - «Охорона Об`єкта здійснюється шляхом спостереження за станом технічнихзасобів охорони-сигналізації (надалі - ТЗО) на Об`єкті та негайного виїзду Групи Мобільного Реагування при їх спрацюванні з метою вжиття заходів, спрямованих на встановлення причин спрацювання засобів сигналізації, а при необхідності - затримання осіб, які протиправно проникли на Об`єкт для наступної передачі їх правоохоронним органам.», Пунктом 1.1. Договору визначено, що послуги надавалися за адресою,- [ADDRESS] (далі - Об`єкт). Вартість обраних Замовником послуг, згідно пункту 7.1. Договору, складає 650,00 (шістсот п`ятдесят гривень 00 копійок) без ПДВ за один місяць їх надання. Згідно положень п.7.2. Договору, оплата за цим Договором здійснюється на умовах передоплати і проводиться Замовником щомісячно, протягом перших п`ятнадцяти календарнихднів місяця в якому надаються послуги. Крім того, п.п.8.1.- 8.2. Договору визначено, що цей Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє протягом календарного року, але у будь-якому випадку до моменту повного виконання обома Сторонами прийнятих на себе зобов`язань. Якщо за 15 днів до закінчення дії Договору жодна зі Сторін не вимагатиме його припинення, Договір вважається продовжений на той же термін, без обмежень кількості разів продовження дії Договору. З моменту підписання Договору відповідачем періодично допускалося прострочення по оплаті за надання послуг, проте з грудня місяця 2021 року та до 10 січня 2023 року (включно) відповідачем не здійснено жодної оплати, що підтверджується Детальним розрахунком ціни позову (заборгованості по Договору), у зв`язку з чим в останньої утворилась істотна заборгованість перед позивачем, за отримані по Договору послуги. Так, відповідач міг в любий час призупинити або розірвати дію Договору повідомивши Виконавця в будь-який зручний час, в телефонному режимі, оскільки представниками Виконавця регулярно велися перемовини, щодо існуючого боргу Оскільки, протягом тривалого часу відповідач не виконував грошові зобов`язання по сплаті вартості послуг, відповідачу неодноразово направлялися повідомлення про можливість Виконавця призупинити надання послуг та розірвання договору в разі непогашення існуючого боргу. В зв`язку з невиконанням грошових зобов`язань, позивачем на адресу відповідача 12 січня 2023 року направлено повторно повідомлення-вимогу вих. № 08-12/22-8 від 12.01.2023 р. про неналежне виконання зобов`язань за Договором, сплату грошових коштів. Вказаною вимогою відповідач був повторно проінформований про припинення надання послуг по Договору на підставі п. 3.1.1. з 11.01.2023 року. Проте, відповідач так і не виконує грошові зобов`язання по сплаті вартості наданих позивачем послуг. Станом на дату подачі позову сума заборгованості відповідача за отримані по Договору послуги складає 7 375,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. 12.09.2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі. В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Разом з цим, в прохальній частині позову зазначено про розгляд справи за відсутності представника позивача, вимоги підтримав. Щодо заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщенням оголошення на сайті Печерського районного суду м. Києва. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, про що зазначено у позовній заяві. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Частиною 1 ст. 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частина 2 ст. 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. «Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості» (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За правилами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Частиною 1 ст. 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Приписами ст. 978 ЦК України встановлено, що за договором охорони охоронець, який є суб`єктом підприємницької діяльності, зобов`язується забезпечити недоторканність особи чи майна, які охороняються. Володілець такого майна або особа, яку охороняють, зобов`язані виконувати передбачені договором правила особистої та майнової безпеки і щомісячно сплачувати охоронцю встановлену плату. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих їй житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, а стороною відповідача вони не були спростовані. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання і тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо втратили свою достовірність і повноту зі плином часу (пункт 51 рішення від 21 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати понесені позивачем з оплати судового збору в розмірі 2684,00 грн. підлягають стягненню з відповідача. З викладеного,

Outcome: approved