Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

АТ «Ідея Банк» звернулося до Галицького районного суду м. Львова з відповідним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 06.10.2021 року між АТ «Ідея Банк» та гр. [PERSON] було укладено договір кредиту та страхування №Е07.00408.008782834 (надалі Кредитний договір). Згідно Кредитного договору відповідач отримала кредит в розмірі 78000,00 грн, зі сплатою 10,99% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно Кредитного договору. Однак, відповідач не виконує свої зобов`язання, передбачені договором кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 112112,84 грн. Вказана заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку та довідкою-розрахунком заборгованості. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 23 лютого 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 13 березня 2024 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Тішуніна О.А. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити в задоволені позовних вимог та у порядку застосування наслідків виконання нікчемного правочину зобов`язати ПАТ "Ідея Банк" здійснити перерахунок заборгованості [PERSON] за договором кредиту та страхування № Е07.00408.008782834 з огляду на нікчемність п. 1.9. договору, п.п. 9.8.2. пункту 9.8 Розділу 9 «Умов споживчого кредитування без забезпечення» та п. 2 договору, що забезпечує захист інтересу відповідача у правовій визначеності. В обгрунтування відзиву представник позивача зазначає, що Акціонерне товариство «Ідея Банк» не мало права встановлювати такий платіж у договорі, за дії, які банківська установа вчиняє на власну користь, тому що отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами. Таким чином, позовна вимога АТ «Ідея Банк» про стягнення з відповідачки заборгованості зі сплати платежів за обслуговування кредиту у розмірі 31916,00 грн., є необґрунтованою і в цій частині позов задоволенню не підлягає. Вказує, що відповідач сплатила позивачеві комісію у розмірі 17764,99 грн. З огляду на викладене, щодо нікчемності умов договору стосовно платежів за послуги банку, у порядку застосування наслідків виконання нікчемного правочину АТ "Ідея Банк" зобов`язаний здійснити перерахунок заборгованості відповідачки та сплачену відповідачкою суму у розмірі 17764,99 грн. за обслуговування кредиту зарахувати в якості погашення заборгованості по кредиту. 21 березня 2024 року від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив. Згідно даної відповіді, представник позивача вказує, що чинне на момент укладання Кредитного договору законодавство України передбачало можливість включення до договорів про споживче кредитування, умов, що передбачають сплату споживачами плати за обслуговування кредиту чи кредитної заборгованості. Разом з тим представником відповідача долучено до відзиву детальний розрахунок заборгованості по Кредитному договору із перерахунком заборгованості за Кредитним договором з моменту його укладання, зарахуванням сплаченої відповідачем плати за обслуговування кредитної заборгованості відповідно до умов Кредитного договору та ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування, і відповідно до якого заборгованість відповідача за Кредитним договором становить 60912,54 грн. Щодо доводів сторони відповідача щодо нікчемності Договору в частині страхових відрахувань, а також вимоги про здійснення перерахунку цих коштів, зазначає, що нанесенням власноручного підпису під договором Страхувальник акцептував оферту ТДВ «СК «АРКС ЛАЙФ» від імені якого діє Страховий агент та укладає Договір добровільного страхування життя №07.00408.008782834 від 06.10.2021 для клієнтів АТ «Ідея Банк», який договором приєднання згідно ст. 634 ЦК України. Звертає увагу суду на те, що АТ «Ідея Банк» діяв від імені та за дорученням страховика, як це й було передбачено умовами Кредитного договору, та не може бути відповідачем щодо позовних вимог про здійснення перерахунку та зарахування страхового внеску у якості погашення заборгованості, оскільки фактично не отримував ці кошти, а за дорученням клієнта перераховував ці кошти страховику. В позовній заяві представник позивача просить проводити розгляд справи за його відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги заперечив з підстав наведених у відзиві. При цьому не заперечив, щодо стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 60912,54 грн, яка визначена у наданому представником позивача детальному розрахунку заборгованості по Кредитному договору із перерахунком заборгованості за Кредитним договором з моменту його укладання, зарахуванням сплаченої відповідачем плати за обслуговування кредитної заборгованості. Заслухавши доводи представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до такого висновку. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.\~ Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист. Відповідно до\~ст.\~15\~ЦК України,\~кожна особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 06.10.2021 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту та страхування №Е07.00408.008782834. Згідно Кредитного договору відповідач отримала кредит в розмірі 78000 грн, зі сплатою 10,99% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно Кредитного договору, що підтверджується меморіальними ордерами № 2191629 та 2191633 від 06.10.2021, які долучені до матеріалів справи. Відповідач умов договору у встановлений договором термін не виконала. Судом також встановлено, що відповідач не повернула отриманий кредит у встановлений термін та не сплатила нараховані відсотки та комісію, у зв`язку з чим, відповідно до довідки-розрахунку заборгованості сума заборгованості станом на 20.12.2023 становить 112112,84 грн. та складається із наступного: прострочений борг 68928,8 грн., прострочені проценти 11268,04 грн. При цьому, в розмір заборгованості, заявленої у позові, позивачем було включено прострочену плату за обслуговування кредиту в розмірі 31916,00 грн. 02.11.2023 на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Однак, відповідач жодним чином не відреагував на вимогу банку та зобов`язань за вищезгаданим договором кредиту не виконав. Частиною 1\~статті 627 ЦК України\~визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частинами першою - третьої, п`ятою\~статті 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до частин 1 та 2\~ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування»\~після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч. 5\~ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 вирішувала питання: чи можливе встановлення комісії за обслуговування кредиту згідно Закону України «Про споживче кредитування; чи має кваліфікуватися умова договору, що передбачає комісію, як дійсна /нікчемна/оспорювана. Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові вказала, що\~Законом України «Про споживче кредитування»\~безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, а згідно з п. 3.2.4 кредитного договору позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості. Разом з тим зробила висновок про нікчемність в цілому пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, зокрема не лише щодо щомісячного інформування про розмір заборгованості, але й опрацювання запитів позичальника, надання інформації по рахунку. Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування»\~(10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 ст.11, ч. 5 ст.12\~цього\~Закону. Зокрема, оскільки позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Вказаний висновок Великої Палати Верховного Суду має бути врахований під час розгляду даної справи. З врахуванням вищенаведеного, аналізуючи зміст кредитного договору, укладеного між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , суд дійшов висновку про те, що останній встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено, пункти кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними, а відтак частина заборгованості, яка є предметом спору та нарахована на підставі умов договору, які є нікчемними, а саме прострочена плата за обслуговування кредиту не підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до долученого до матеріалів справи детального розрахунку заборгованості по Кредитному договору із перерахунком заборгованості за Кредитним договором з моменту його укладання, зарахуванням сплаченої відповідачем плати за обслуговування кредитної заборгованості, сума заборгованості відповідача за кредитним договором № Е07.00408.008482834 становить 60912,54 грн. та складається із наступного: прострочений основний борг 52882,42 грн., прострочені проценти 8030,12 грн. Представник відповідача у судовому засіданні не заперечив щодо стягнення з [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості визначеної у вищевказаному розрахунку, а саме 60912,54 грн. Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ «Ідея банк» та стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 60912,54 грн, тобто суми заборгованості по кредитному договору із перерахунком заборгованості за Кредитним договором з моменту його укладання, зарахуванням сплаченої відповідачем плати за обслуговування кредитної заборгованості. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1645,16 грн. (з розрахунку 60912,54 / 112112,84 х 3028,00 = 1645,16).

Outcome: partial