Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

29 грудня 2021 року [PERSON] звернулася до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову [PERSON] посилалася на те, що 03 березня 2004 року разом із своїм сином на підставі рішення Виконавчого комітету Краматорської міської ради від 03.03.2004 року № 88 набули право користування квартирою [ADDRESS] . 11 липня 2007 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , у зв`язку з чим їй було присвоєно прізвище [PERSON] , який в подальшому між ними було розірвано. 06 жовтня 2017 року позивач зареєструвала шлюб із [PERSON] ,у зв`язку з чим їй було присвоєно прізвище [PERSON] . Позивак вказує, що 27 липня 2016 року ОСББ «Лагідний дім» відповідно до рішення Краматорської міської ради № 12/vii-337 отримало на утримання будинок [ADDRESS] . На теперішній час спірна квартира не приватизована, що підтверджується довідкою БТІ у м. Краматорську про відсутність реєстрації права власності на квартиру. В зазначеній квартирі зареєстрованийсин позивача, тобто відповідач [PERSON] , [INFO] , який з літа 2014 року в спірній квартирі не проживає, житловим приміщенням не користується, його місце знаходження їй невідоме. В зв`язку з наведеним, посилаючись на вимоги ст.ст.\~64, 71,72 ЖК України, [PERSON] суд:визнати [PERSON] [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме\~\~- квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 07 лютого 2022 року відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 26 вересня 2023 року на підставі Розпорядження Верховного Суду № 8/0/9-22 від 15.03.2022 року «Про заміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» відповідно до ч. 7 ст. 147 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» зазначену справу було передано за підсудністю до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2023 рокудану цивільну справу прийнято до свого провадження, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, згідно заяви просила слухати справу без її участі, вимоги підтрималав повному обсязі, просила задовольнити позов, у разі повторної неявки відповідачане заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв та клопотань від останнього на адресу суду не надходило. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у\~разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що у березні 2004 року позивач [PERSON] у березні 2004 року разом із своїм сином, тобто відповідачем [PERSON] , [INFO] на підставі рішення Виконавчого комітету Краматорської міської ради від 03.03.2004 року № 88 набули право користування квартирою [ADDRESS] . Встановлено, що позивач за цей період двічі перебувала в зареєстрованому шлюбі та змінювала прізвище, а саме: 11 липня 2007 року зареєструвала шлюб із [PERSON] , актовий запис № 444, у зв`язку з чим їй було присвоєно прізвище [PERSON] , який рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 14.10.2013 року у справі № 234/12748/13-ц, провадження № 2/234/4561/13 було розірвано; 06 жовтня 2017 року позивач зареєструвала шлюб із [PERSON] ,у зв`язку з чим їй було присвоєно прізвище [PERSON] . Відповідно до рішення Краматорської міської ради № 12/vii-337 від 27 липня 2016 року ОСББ «Лагідний дім» отримало на утримання будинок [ADDRESS] . Встановлено, що на теперішній час спірна квартира не приватизована, що підтверджується довідкою КП БТІ Краматорської міської ради Донецької області від 28.12.2021 року за вих. № 2846 про відсутність реєстрації права власності на квартиру. Згідно довідки від 31 січня 2021 за № 7747, виданоїКраматорською міською радою Донецької області, в квартирі [ADDRESS] з 19 грудня 1990 року по теперішній час зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] . Факт реєстрації відповідача у спірній квартирі також підтверджується довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 26 липня 2021 року за № 37388. В той\~же час,\~з акту\~перевірки фактичного\~непроживання від\~24\~грудня 2021\~року за\~вих.№\~01-25/21,\~складеного головою\~комітету мікрорайону\~№ 3\~ [PERSON] \~та секретаря\~комітету мікрорайону\~№ 3\~Нетеси О.О.\~в присутності\~сусідів:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] \~слідує,\~що у\~квартирі [ADDRESS] [PERSON] ,\~ [INFO] зареєстрований, але фактично з 2014 року в ній не проживає, його місце знаходження невідоме. Так, приписами ч.ч. 1, 2 ст.64 ЖК України передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно\~ст. 163 Житлового Кодексу України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктом 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою\~ст. 71 Житлового Кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст. 71 Житлового Кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до\~ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] , [INFO] не проживає в зазначенійспірній квартирі більше 6 (шести) місяців, витрат по утриманню житла та сплати комунальних послуг не несе, не надав суду доказів наявності поважних причин, які перешкоджають йому користуватися житловим приміщенням, суд приходить до переконання, що у відповідності до вимог частини 1 статті 71, ст. 72 ЖК України, він може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації\~місця\~проживання\~особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Тобто спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», підзаконними нормативними актами, визначено позасудовий порядок вирішення і оформлення питань зняття з реєстрації місця проживання особи, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та інших органів державної влади. Таким чином, рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання зазначених осіб, що відноситься до компетенції органів місцевого самоврядування. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку , що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~ На підставі викладено та

Outcome: approved