Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-21 00:00:00

В грудні 2023 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] на підставі судового наказу № 263/6993/18 виданого 27.06.2018 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/6 частки зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних позивач вказав, що 05 жовтня 2013 року між [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис за № 806 та який за рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області по справі № 263/5527/18 від 29 травня 2018 року було розірвано. Під час цього шлюбу у нас народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із відповідачкою на тимчасово окупованій території. Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області 27.06.2018 року винесено судовий наказ № 263/6993/18 про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 29.05.2018 року. Аліменти стягуються із його грошового забезпечення, заборгованість зі сплати аліментів відсутня. 24 липня 2020 року він вдруге уклав шлюб з [PERSON] , який зареєстрований у Центральному районному у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис за № 199. [INFO] у них народився син [PERSON] , про що Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) було складено актовий запис за № 319. Його дружина не працює, доглядає за дітьми. На сьогоднішній день, у нього на утриманні перебувають двоє його дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та його дружина [PERSON] . Крім того, він періодично допомагаю своїй матері, яка залишилася на тимчасово окупованій території у місті Маріуполі. Зважаючи на вищевикладене вважає, що за рішенням суду повинно бути зменшено розмір аліментів, що стягуються на користь відповідача. Вважає, що для забезпечення потреб дочки [PERSON] , [INFO] , доцільним є зменшити розмір аліментів до 1/6 частки від усіх його доходів, що становитиме розмір більший чим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більш ніж 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги перебування на його утриманні непрацездатних та малолітніх осіб вважає за необхідне звернутися за зменшенням розміру аліментів, які стягуються за судовим наказом на утримання малолітньої дитини. Позивач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав заяву, в якій просив позовну заяву задовольнити, а розгляд справи провести без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В судовому засіданні встановлено, що Судовим Наказом Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2018 року у справі №263/6993/18 стягнуто з боржника [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 29.05.2018 року. Згідно з\~ч.\~2\~ст.\~150\~СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З частин 1-2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, утримання відповідачем своєї дитини є не його правом, а його обов`язком. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також положеннями ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України встановлено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Так, статтею 23 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 зазначено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Ураховуючи наведене, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених в судовому порядку підстав, передбачених статтею 192 СК України, зокрема зміни матеріального або сімейного стану, або стану здоров`я платника або одержувача аліментів. Вищевказане повністю узгоджується з висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 20 грудня 2019 року у справі № 288/168/19 (провадження № 61-17537св19), з якою можливо ознайомитись за посиланням: https://reyestr.court.gov.ua/Review/86505738. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1-2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 1-2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. В своїй позовній заяві позивач просив зменшити розмір аліментів у зв`язку з тим, що він має другу малолітню дитину від другого шлюбу, а також не має у своїй власності нерухомого майна, а має лише засоби для щоденного проживання. Так, дійсно, з матеріалів справи вбачається, що позивач має ще одну малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження дитини (а.с. 14). За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим зменшити розмір аліментів, що стягуються за Судовим Наказом Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2018 року у справі №263/6993/18 з боржника [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] до 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved