Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , де третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Тересвянської селищної ради, про позбавлення батьківських прав. В позовній заяві зазначила, що на підставі рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 18 червня 2013 року в цивільній справі №307/2094/13-ц шлюб з відповідачем [PERSON] було розірвано. Від даного шлюбу в них народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка являється дитиною - інвалідом підгрупи «А» з 11 лютого 2012 року. 27 липня 2013 року вона уклала шлюб з [PERSON] , і переїхала проживати до чоловіка в м.Тячів. Вказує на те, що як під час шлюбу, так і після його розірвання, відповідач взагалі не приймав участі у вихованні доньки. Не дбав про її розвиток, не піклується про її матеріальне забезпечення. Неодноразові її звернення до відповідача змінити своє ставлення до хворої доньки, бажаного результату не дали. Відповідач і на даний час умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків та виїхав за межі України. З метою забезпечена виконання відповідачем батьківських обов`язків, вона була вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Однак, не дивлячись на наявність рішення суду, відповідач і надалі умисно ухилявся від його виконання, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, згідно якого сукупний розмірі заборгованості станом на 14.07.2023 року становить 60000 гривень. Таким чином, з наведеного вбачається, що відповідач умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї доньки [PERSON] , а всі вживані до нього заходи, про зміну свого ставлення до рідної дитини, бажаного результату не дали. Просить суд позбавити відповідача [PERSON] , [INFO] , уродженця смт. Тересва, Тячівського району, Закарпатської області, України, батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Представник позивачки [PERSON] - адвокат Матіко Р.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Тересвянської селищної ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ста. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч 7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані виховувати і утримувати дитину до досягнення повноліття, піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 13 липня 2023 року за №000040522161 вбачається, що на підставі рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 18 червня 2013 року реєстратором відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції у Закарпатській області 2 липня 2013 року зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за №001034622249 (а.с.5). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] позивачка [PERSON] 27 липня 2013 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , та після реєстрації шлюбу змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції у Закарпатській області складено актовий запис №85 (а.с.8). Згідно посвідчення серії [NUMBER] , виданого 15 вересня 2022 року Тячівським УСЗН [PERSON] , [INFO] , являється дитиною - інвалідом підгрупи «А» з 11 лютого 2012 року (а.с.7) В акті обстеження матеріально-побутових умов, складеного 29 серпня 2023 року депутатом Тячівської міської ради, зазначено, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані та фактично проживають заявник [PERSON] , чоловік [PERSON] , його мати [PERSON] , донька [PERSON] , син [PERSON] , в квартирі, що належить його матері на праві власності; дочка [PERSON] , яка являється дитиною - інвалідом, потребує постійного догляду зі сторони батька (а.с.9). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов, складеного 01 серпня 2022 року депутатом Тересвянської селищної ради, встановлено, що за адресою [ADDRESS] , колишній чоловік [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , мешканець [ADDRESS] , на даний час відсутній по місцю проживання, зі слів свекрухи [PERSON] перебуває в Чеській Республіці на сезонних роботах (а.с.10). Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 18 січня 2022 року (справа №307/4692/21) вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 2500 гривень, але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 грудня 2021 року і до її повноліття (а.с.11). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів виданого Тячівським ВДВС у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 14 липня 2023 року сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] , станом на 14 липня 2023 року, становить 60000 гривень (а.с.12). З характеристики від 29 серпня 2023 року, виданої Тячівською міською радою, вбачається, що [PERSON] проживає в м. Тячів з 2013 року, зареєстрована в [ADDRESS] . На даний час проживає разом із сім?єю в квартирі в [ADDRESS] . За цей час зарекомендувала себе з позитивної сторони, бере посильну участь в громадському житті населеного пункту. В 2007 році закінчила Тересвянську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів, а в 2009 році - здобула кваліфікацію юриста в Хмельницькому інституті соціальних технологій. 27 липня 2013 року уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] . 3 14 вересня 2008 року по 18 червня 2013 року перебувала в шлюбі з колишнім чоловіком [PERSON] . Від цього шлюбу має доньку [PERSON] , [INFO] , яку виховує та утримує сім?я [PERSON] . Згадана донька є дитиною-інвалідом, підгрупа «А». Крім цього до складу сім?ї входить син [PERSON] , [INFO] . [PERSON] працювала в 2008 - 2009 роках у виконавчій службі Тячівського району, зараз веде догляд за дитиною інвалідом (а.с.13). Корінцем із медичного висновку від 14 червня 2022 року за №2 про дитину інваліда віком до 18 років, виданим Комунальним некомерційним підприємством «Тячівська консультативна поліклініка» підтверджується те, що [PERSON] , [INFO] , хворіє на захворювання: синдром Ретта, підгрупа «А» (а.с.17). Випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 27 червня 2023 року, виданою Комунальним некомерційним підприємством «Тячівська консультативна поліклініка» [PERSON] , [INFO] , встановлено діагноз: синдром Ретта, підгрупа «А», рекомендовано відвідувати реабілітаційні центри, заняття з психологом та логопедом (а.с.20). Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини Тересвянської селищної ради, затвердженої рішенням виконавчого комітету Тересвянської селищної ради від 6 лютого 2024 року, дано згоду на позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] , відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.81, 83). Відповідно до ст. 164 ч.1 п.2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Виходячи з тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Згідно з пунктами 15 та 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Пунктом 18 вказаної Постанови передбачено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а тому суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. У постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року в справі №461/7387/16-ц (провадження № 61-29266св18) вказано, що «звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтована підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, приймають участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (ст. 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на від 03 грудня 1986 року)». Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування, а ч. 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Судом встановлено, що на даний час відповідач [PERSON] дійсно не проживає зі своєю дитиною [PERSON] та позивачкою [PERSON] , оскільки перебуває за кордоном та не перебуває у шлюбі з позивачкою [PERSON] . Суд не бере до уваги висновок комісії з питань захисту прав дитини Тересвянської селищної ради від 06 лютого 2024 року, яким рекомендовано позбавити відповідача [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , батьківських прав, оскільки він не достатньо обґрунтований та не свідчить про умисне ухилення відповідача [PERSON] від утримання та виховання своєї неповнолітньої дитини, у зв`язку з чим потребує застосування до нього такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав. Суд приходить до висновку, що окреме проживання позивачки та відповідача та посилання позивачки та її представника [PERSON] на те, що відповідач [PERSON] не бажає приймати участь у вихованні та утриманні дитини, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що матеріалами справи не доведено факт умисного ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню і утриманню своєї неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , підстав для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , не має, а тому в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , де третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Тересвянської селищної ради про позбавлення батьківських прав слід відмовити. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed