Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області на підставі ухвали судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.01.2024 про передачу позовної заяви за підсудністю надійшла вказана позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 19.11.2005 він уклав шлюб з відповідачкою, який було зареєстровано у виконавчому комітеті Привільської сільської ради Слов`янського району Донецькій області, актовий запис № 8. Від цього шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Станом на час розгляду справи сторони спільне господарство не ведуть, та припинили подружні стосунки та спільне проживання. Вважає, що їх сім`я вже не може бути збережена, і шлюб необхідно розірвати. Спору про місце проживання дітей та поділ спільного сумісного майна між ними не має. Просить суд,\~шлюб,\~зареєстрований19.11.2005 з відповідачкою у виконавчому комітеті Привільської сільської ради Слов`янського району Донецькій області, актовий запис № 8 між ними, розірвати, залишити відповідачці прізвище « [PERSON] ». Позивач [PERSON] в судовому засіданні участі не приймав, про дату, час та спосіб проведення судового засідання повідомлялися належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] будучи належним чином повідомленою про дату, час та спосіб розгляду справи, шляхом направлення їй на номер мобільного телефону зазначений у позовній заяві, судової повістки в електронній формі за допомогою смс-повідомлення, в судовому засіданні участь не приймала, на адресу суду надіслала заяву в якій просила справу розглянути за її відсутністю та вказала, що позовні вимоги визнає, просила суд позов задовільнити та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони 19.11.2005 уклали шлюб, який було зареєстровано у виконавчому комітеті Привільської сільської ради Слов`янського району Донецькій області, актовий запис № 8. Від цього шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Їх сім`я фактично розпалася та сторони не підтримують сімейних стосунків, спільного господарства не ведуть. Спору про місце проживання дітей та поділ спільного сумісного майна між ними не має. В\~Постанові Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~зазначається, що при розгляді справ, які виникають у зв`язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень\~Конституції України, норм\~Сімейного кодексу України,\~Цивільного процесуального кодексу України,\~Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють сімейні відносини. Згідно ч. 1\~ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я\~є первинним та основним осередком суспільства. Згідно зі\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно\~ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї неможливе. Згідно ч. 1\~ст. 113 Сімейного Кодексу України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Однак, позивачка, після розірвання шлюбу, просила залишити прізвище « [PERSON] ». Позивач [PERSON] не вимагає від відповідачки компенсацію за понесені судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved