Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з матір`ю [PERSON] , посилаючись на те, що [INFO] вона померла. На випадок своєї смерті [PERSON] у 2008 році склала заповіт, яким заповіла йому частку у праві спільної сумісної власності на квартиру. З вересня 2005 року він проживав разом з мамою, оскільки внаслідок похилого віку та хронічних хвороб вона потребувала догляду. Оскільки після смерті його матері відкрилась спадщина, проте при зверненні до нотаріуса йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, мотивуючи тим, що він пропустив передбачений шестимісячний строк для прийняття спадщини, а матеріали спадкової справи не підтверджують того факту, що він на момент відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем, [PERSON] просить суд встановити факт його постійного проживання разом з [PERSON] на момент її смерті за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі. Заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] надіслали до суду свої пояснення, в яких просили розгляд справи проводити без їх участі, не заперечували проти задоволення заяви. Представники Київської міської ради та Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, а тому з урахуванням положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за їхньої відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви, виходячи із наступного. Судом установлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 17.01.1994 року квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та членам її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 17). Як вбачається з витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 34969803 від 29.08.2013 року [PERSON] помер у 2001 році, а [PERSON] успадкував його майно, що складалось з квартири [ADDRESS] (а.с. 20). 09.01.2008 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона матиме право за законом, заповіла [PERSON] (а.с. 15). Згідно витягу зі спадкового реєстру № 74950335 від 30.11.2023 року заповіт [PERSON] , від 09.01.2008 року чинний. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 10). Постановою державного нотаріуса двадцять першої київської державної нотаріальної контори від 27.12.2012 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, що залишилося після смерті [PERSON] , останнє місце проживання якої було в [ADDRESS] , оскільки спадкоємцем був пропущений передбачений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини. [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] у письмових поясненнях вказала на те, що її колишній чоловік [PERSON] дійсно протягом останніх семи років життя [PERSON] постійно проживав разом з нею за адресою: [ADDRESS] , оскільки покійна потребувала постійного догляду. Зазначає про відсутність спору щодо спадкового майна (а.с. 54-55). [PERSON] у письмових поясненнях зазначає, що є рідною донькою [PERSON] та підтверджує постійне проживання батька з [PERSON] у квартирі [ADDRESS] протягом 7 років до моменту смерті [PERSON] . Спір щодо спадкового майна відсутній (а.с. 57-58). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно із ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Частиною 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Як роз`яснено у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки /реєстрації/ самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи те, що факт, який просить встановити [PERSON] має для нього юридичне значення й підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, можливість у інший спосіб підтвердити цей факт у заявника відсутнє, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved