Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 02.04.2024 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 05.04.2024 року. Позивач - [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.02.2024 року у справі відкрито провадження, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження. Позовна заява мотивована тим, що 02 жовтня 2021 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, який зареєстровано Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 02 грудня 2001 року (свідоцтво серії [NUMBER] ). У шлюбі у подружжя народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданого Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 02.03.2022 року. Позивач зазначає, що вони із відповідачем не проживають однією сім`єю, син проживає із нею в м. Ужгород та вони взяті на облік як ВПО, що підтверджується відповідними довідками від 05.07.2023 № 2106-5002847565 та від 05.07.2023 № 2106-5002847553 та перебуває повністю на її утриманні, так як відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку у відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України. Позивач зазначає, що добровільно виділяти кошти на утримання сина та її утримання [PERSON] відмовляється, витрачає гроші на свої потреби. Позивач зазначає, що у зв`язку із складним матеріальним становищем, потребує матеріальної допомоги на її утримання від відповідача. [PERSON] вказує на те що як їй відомо інших аліментних зобов`язань на сьогодні у боржника не має. На підставі вищевикладеного та відповідно до ст.ст. 180 - 184 Сімейного кодексу України ст.ст. 4, 27, 58, 174-178 ЦПК України, позивач просить суд: стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , аліменти на своє утримання у розмірі 25% від заробітку (доходу) відповідача починаючи стягнення з моменту подання позову до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] трьох років. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином. Через канцелярію суду від позивача надійшла зава про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. При цьому зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином шляхом надіслання судових повісток про виклик рекомендованими поштовими відправленнями, про причини неявки не повідомлено, відзив на позов не подано, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. Судом направлено електронні повістки на мобільний номер телефону вказаний відповідачем згідно відомостей вказаних у позовній заяві. Оголошення про виклик відповідача в судове засідання було розміщено на веб-сайті Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Судової влади України. За приписами ч. ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує позивач. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов до наступного висновку. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 02 жовтня 2021 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, який зареєстровано Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 02 грудня 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (копія міститься в матеріалах справи). У шлюбі у подружжя народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданого Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 02.03.2022 року (копія свідоцтва про народження міститься в матеріалах справи). Згідно наявних в матеріалах справи довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 05.07.2023 № 2106-5002847553 фактичне місце проживання/перебування позивача по справі [PERSON] , є [ADDRESS] ; та довідки від 05.07.2023 № 2106-5002847565 фактичне місце проживання/перебування [PERSON] , [INFO] , є [ADDRESS] . Вказане підтверджує, що позивач проживає разом із дитиною. [PERSON] вказує що дитина перебуває на її повному утриманні, разом із тим, її матеріальне становище є важким. На підтвердження отримання нею доходів до позовної заяви додано виписку із її банківського рахунку АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Так, з наданих доказів вбачається, що її щомісячний дохід складається із виплат за програмою «є Підтримка» та виплат соціального фонду, та становить 5860,00 грн. на місяць. Відомості про те, що відповідач підтримує матеріально дружину та сина в матеріалах справи відсутні. Відповідачем по справі відзиву на позовну заяву не подано, заперечень щодо обставин справи, розміру аліментів [PERSON] не подав. Позивач просить стягнути на її користь аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох річного віку у розмірі 25% від заробітку (доходу) відповідача починаючи стягнення з моменту подання позову до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] трьох років. Суд вважає за необхідне вказати на те, що відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Відповідно до ч.ч.1,2,4 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно ч.ч.1,2 ст. 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.ч.1,2,3 ст. 77 СК України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед. Відповідно до ч.ч.2,3,6 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Аналіз даних положень сімейного законодавства дає підстави вважати, що сімейним законодавством України передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. Відповідач є молодою працездатною особою і спроможній платити аліменти, як на утримання дочки, так і дружині, яка проживає зі спільною дитиною, і враховуючи відсутність в неї самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу дружині. Згідно ч.1 ст.79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Отже, оскільки позивач проживає з дитиною, яка не досягла трьох річного віку, суд дійшов висновку, що вона має право на утримання від чоловіка у вигляді аліментів, що відповідає приписам ч. 2 ст. 77 СК України. Таким чином, суд на підставі належним чином оцінених доказів, з урахуванням встановлених обставин і вимог статей12,81 ЦПК України, встановивши, що відповідач є батьком малолітнього [PERSON] , який проживає зі своєю матір`ю, вважає, що відповідач має обов`язок не лише утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але й обов`язок щодо утримання матері дитини до досягнення останньою трьох років. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд керується засадами справедливості, добросовісності та розумності, а також відповідно до моральних засад суспільства (ст.7 СК України) суд враховує: стан здоров`я платника аліментів, який є працездатного віку, втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами відповідача судом не встановлено, а тому суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти; матеріальне становище дружини, яка надала суду докази щодо розмірів її щомісячного доходу, є особою зі статусом ВПО; також те, що відповідач відзиву на позовну заяву не подавав. У постанові від 02 лютого 2022 року у справі № 333/1701/18 (провадження № 61-17737св21) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: зазначає, що визначальним на підставі ст. 84 СК України, є наявність у дружини права на утримання, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища. У постанові від 03 листопада 2021 року у справі № 487/5798/20 (провадження № 61-13023св21) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: зазначає, що тлумачення частини другої статті 84, частини другої статті 91 СК України свідчить, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких умов: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридичного значущого зв`язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу. Також варто зауважити, що відповідно до наявної в автоматизованій системі документообігу суду Д-3 інформації згідно судового наказу виданого Ужгородським міськрайонним судом 22.01.2024 Справа № 308/23208/23 - з відповідача [PERSON] , на користь позивача [PERSON] , стягнуто аліменти на утримання дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки його доходу щомісячно. Суд враховує, що звертаючись з позовом про стягнення на своє утримання аліментів у розмірі 25% з усіх заробітків відповідача, позивач не обґрунтувала заявлений розмір аліментів, їх достатність та співрозмірність з огляду на життєві потреби. У прохальній частині позивачем ставиться питання про стягнення з відповідача аліментів на її утримання у розмірі 25 % частини з усіх видів його доходу (заробітку), проте вказаний розмір стягнення не передбачений чинним сімейним законодавством України. Згідно ч.1 ст.80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно приписів ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Сторонами не надано належних та допустимих доказів щодо майнового стану відповідача та його стану здоров`я. Також суд враховує, що судовим наказом стягнуто з відповідача на користь позивача, аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку з тим, що малолітня дитина проживає з матір`ю (позивачем), вона має право на утримання від чоловіка - батька дитини коштів до досягнення дитиною трьох років. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, суд вважає можливим задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини частково та стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання дружини в розмірі 1/5 частки з усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд також враховує, що даний вид аліментних зобов`язань є недовготривалим, і призначається лише до досягнення дитиною трирічного віку, тому суд вважає, що розмір аліментів на дружину у розмірі 1/5 частки з усіх видів доходів щомісячно до досягнення дочкою трирічного віку буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам обох сторін. На думку суду, визначений розмір є достатнім та належним розміром аліментів на утримання дружини. При цьому слід зазначити, що згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. З приводу стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання саме із моменту звернення до суду із даним позовом, то слід зазначити, що вказані обставини чітко передбачені ч.1 ст. 79 СК України. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частино 6 вказаної норми передбачено, що: у раз якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на викладене, з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 1211 грн. 20 коп. На підставі викладеного, ст.ст. 180, 181 ч.1, 183, 184, 185, 191 ч.1 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.06.2006 року та,

Outcome: partial