Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

У лютому 2024 року [PERSON] звернулась до\~суду з\~зазначеним позовом\~до [PERSON] , посилаючись на те, що відповідач є її рідним сином, якого вона все своє життя виховувала. Інших дітей у неї не має. Зазначила, що вона працює, отримує мінімальну пенсію, яка повністю витрачається нею на її лікування із-за проблем зі здоров`ям, оскільки вона страждає на ішемію та гіпертонію. Вказувала, що відповідач до грудня 2023 року ніде не працював, але як їй стало відомо, що з січня 2024 року він став неофіційно працювати на СТО та отримувати достатню заробітну плату. Єдиним способом її існування є її мінімальна пенсія, якої їй не вистачає, оскільки вона вимушена її витрачати на своє проживання, лікування та придбання ліків, а також сплату комунальних платежів, їжі та одягу. Стверджувала, що син не надає їй матеріальну допомогу, хоча має фінансові можливості, оскільки працює та матеріально забезпечений. Вважає, що відповідач зобов`язаний відповідно до ст. 202 СК України утримувати своїх батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд винести рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти у розмірі 1700,00 грн., щомісяця, починаючи з дня подання позову. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2024 року було відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання (а.с. 19-20). Позивачка та її представник, діючий на підставі ордеру від 15 лютого 2024 року, в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 15). Відповідач, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, надав до суду заяву про визнання позову (а.с. 27). Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи позивачки, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Статтею 51 Конституції України визначено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Згідно ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, що є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом 1, 2 чи 3 групи. Відповідно до коментаря ст. 202 СК України потреба у матеріальній допомозі означає брак коштів, необхідних для підтримки нормальної життєдіяльності особи і має визначатися відповідно до прожиткового мінімуму, встановленого законом. Крім того, зі змісту ст. 202 СК України можливо зробити висновок, що оскільки обов`язок батьків утримувати дитину не залежить від їхнього матеріального стану, то і обов`язок сина, дочки щодо матері, батька не пов`язуються з цією обставиною. Судом встановлено,\~що позивачка [PERSON] , [INFO] , є рідною матір`ю [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що [PERSON] , [INFO] є пенсіонеркою, що підтверджується посвідченням від 04 грудня 2008 року (а.с. 5). Зі змісту позову вбачається, що позивачка отримує мінімальну пенсію але доказів суду не надала. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] ,[INFO] , за віком є непрацездатною особою, потребує матеріальної допомоги, оскільки хворіє та потребує лікування. Встановлено, що відповідач працює на СТО та отримує дохід, достатній для того, що б надавати матеріальну допомогу позивачці. Встановлено, що сторони проживають та зареєстровані в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується паспортом позивачки та відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру №456219 від 20 лютого 2024 року (а.с. 8, 18). В силу ст. 204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. В судовому засіданні не був встановлений факт ухилення позивачки, як матері від виконання своїх батьківських обов`язків відносно відповідача. Згідно ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Як вбачається з норм Сімейного законодавства України потреба у матеріальній допомозі має визначатися відповідно до прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність в 2024 році складає 2361,00 грн. Суд вважає, що встановлений державою розмір прожиткового мінімуму і сума пенсії, яку отримує позивачка не може вважатися достатніми для нормальної життєдіяльності особи, оскільки в результаті інфляції дані суми знецінені. За таких обставин, суд вважає. що в силу людяності, та закону, відповідач, як рідний син повинен допомагати своїй рідній матері, яка є людиною похилого віку, непрацездатною і за станом свого здоров`я потребує матеріальної допомоги. Обов`язок повнолітніх дітей, щодо утримання батьків, які потребують матеріальної допомоги і є непрацездатними за станом здоров`я (інвалідами 1, 2 і 3 групи), зберігається протягом усього строку інвалідності, а щодо батьків, які потребують матеріальної допомоги і є непрацездатними за віком, - довічно. За загальним правилом, якщо кошти на утримання непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги, стягуються у судовому порядку, це робиться з моменту пред`явлення позову. Встановлено, що відповідач визнав позовні вимоги [PERSON] ,[INFO] , та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання матері в розмірі 1700,00 грн. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі 1700,00 грн., щомісяця, починаючи з 19 лютого 2024 року - довічно. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається у разі задоволення позову - на відповідача. Судовий збір по справі становить 1211,20 грн., які слід стягнути з відповідача на користь держави. \~ \~ \~ \~ На підставі ст.ст. 202, 205 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved