Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-21 00:00:00

Позивач у грудні 2023 року звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за договором про споживчий кредит № 318556370802 від 07.10.2022 в розмірі 224\~024 грн. 38 коп. та 3360 грн. 37 коп. судових витрат. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що\~07.10.2022 між акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Чернігівського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит, відповідно до якого останньому було надано кредит у сумі 194 200 грн. на споживчі цілі зі сплатою 56 % річних строком на 60 місяців з терміном останнього повернення кредиту не пізніше 07.10.2027. 23.05.2023 між сторонами укладено заяву про реструктуризацію заборгованості за кредитом за договором про споживчий кредит, а також Додатковий договір № 1 до договору про споживчий кредит від 07.10.2022 № 318556370802. Відповідно до умов договору позивач виконав свої зобов`язання, а відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, внаслідок чого станом на 06.12.2023 виникла заборгованість за кредитним договором у загальною сумою 224\~024,38 грн., з яких: 182\~175,48 грн. основна сума боргу за кредитом, 41\~848,9 грн. сума процентів за користування кредитом. Ухвалою судді 29.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, постановлено розгляд справи проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 20.03.2024 позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, згідно з якою позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 218\~398,74 грн., а також 3360,37 грн. витрат по сплаті судового збору. Сторони в судове засідання не з`явились. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі та визнання позовних вимог. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст.247\~ЦПК\~України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, і дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 07.10.2022 між акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Чернігівського обласного управління АТ «Ощадбанк" та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №318556370802, відповідно до якого останньому було надано кредит у сумі 194 200 грн на споживчі цілі зі сплатою 56 % річних строком на 60 місяців з терміном останнього повернення кредиту не пізніше 07 жовтня 2027 року (а.с.29-37). 23.05.2023 між сторонами укладено додатковий договір № 1 до Договору про споживчий кредит від 07.10.2022 № 318556370802, згідно з яким сторони погодили термін остаточного повернення кредиту не пізніше 07.10.2028, якщо інший строк не буде встановлено згідно з умовами цього договору. Згідно п.п. 3.3.3.1- 3.3.3.2 п. 3.3.3 кредитного договору, в редакції Додаткового договору № 1 від 23.05.2023, позичальник зобов`язується здійснювати: - повернення кредиту рівними частинами в розмірі 3236,26 грн. в місяць щомісячно до 25 числа місяця починаючи з листопада 2023 року; - сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з травня 2023 року. Пунктом 4.3.3. Кредитного договору у випадку порушення умов договору позичальник зобов`язаний достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, комісійні винагороди, а також сплатити неустойку (штрафні санкції), а також відшкодувати банку в повному обсязі збитки. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість. Відповідно до повідомлення акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Чернігівського обласного управління АТ «Ощадбанк" на адресу [PERSON] , останнього повідомлено про заборгованість за договором про споживчий кредит №318556370802 від 07.10.202 та необхідність її сплати в 30 денний строк (а.с.17). Відповідачем було частково погашено заборгованість, що вбачається із заяви про уточнення позовних вимог. Станом на 18.03.2024 борг складає 218\~398,74 грн., з них: заборгованість за основним боргом (кредитом) 176 549 грн 84 коп., заборгованість по процентах 41848 грн 90 коп. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Стаття 530 ЦК України встановлює, що якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. З огляду на викладене, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, зважаючи на те, що відповідач допустив порушення умов договору щодо своєчасної та повної сплати кредиту та плати за користування ним, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. Згідно з вимог ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі, 50% судового збору підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України, що становить 1680 грн. 18 коп., а решта 50% витрат понесених на сплату судового збору при подачі позовної заяви до суду, тобто 1680 грн. 18 коп. підлягають стягненню з відповідача

Outcome: approved