Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що шлюб між нею та відповідачем було укладено 14 травня 2021 року та зареєстровано виконкомом Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області України, за актовим записом № 47. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні та вихованні. Вона як мати малолітньої дитини, здійснює постійний догляд та виховання за дитиною і по закону до досягнення 3-х річного віку сина [PERSON] , тобто до 10 серпня 2024 року відповідач [PERSON] зобов`язаний надавати і їй грошові кошти. Відповідач виїжджає на сезонні роботи в Чеську Республіку, де отримує не офіційні дохід в розмірі близько 1500-2000 доларів США, і оскільки він працює неофіційно, то надати суду офіційну інформацію про його доходи вона не може, а він приховує від неї їх розмір. Стан здоров`я відповідача задовільний, він молодий за віком, інших непрацездатних осіб на утриманні не має, а тому, вважає, що він спроможний і зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] та на її утримання до досягнення сином трьохрічного віку. Вона власного житла не має, проживає у будинку матері, ніде не працює так як знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, і їй самій важко утримувати дитину та створити для нього нормальні умови для його духовного та фізичного розвитку. Враховуючи викладене, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] по\~5000\~гривень щомісячно\~до досягнення\~ним повноліття,\~а також\~стягувати з\~відповідача аліменти на її утримання в розмірі 3000 гривень щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трьохрічного віку, а саме до 10 серпня 2024 року. 09 жовтня 2023 року ухвалою Тячівського \~районного суду\~Закарпатської області відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву не скористався. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, згідно поданої заяви, просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, за таких обставин суд визнав можливим провести розгляд справи у його відсутності. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 14 травня 2021 року виконавчим комітетом Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області, за актовим записом № 47 (а.с.4). Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , батьком якої згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] значиться відповідач (а.с.5). Довідкою №947 від 04 жовтня 2023 року виданою Калинівським старостинським округом №2 Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, підтверджується, що позивачка [PERSON] протягом більше ніж трьох місяців виховує самостійно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . (а.с.2). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 03 жовтня 2023 року, складеного депутатом Дубівської селищної ради виборчого округу №1 Тячівського району Закарпатської області Ребар Н.О., вбачається, що сімя позивачки [PERSON] складається із двох чоловік. Дана сімя проживає у будинку батьків позивачки. Матеріально-побутові умови сімї задовільні. [PERSON] виховує малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Зі слів позивачки, із своїм чоловіком і батьком дитини разом не проживає більше трьох місяців (а.с.3). Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України та є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ч. 2\~ст. 150\~СК України,\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Статтею 180 СК України,\~встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України,\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.\~ Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, як це передбачено ч. 1\~ст. 184 СК України. У відповідності до ч. ч. 1, 2\~ст. 182 СК України,\~при визначенні розміру аліментів суд враховує:\~1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;\~2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;\~3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;\~3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;\~3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;\~4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною 2\~ст.\~182\~СК України,\~встановлено,\~що розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом\~ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року\~і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Також, частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як роз`яснено в п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Також, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Разом з цим, відповідно до ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина,\~з якою\~проживає дитина,\~має право\~на утримання\~від чоловіка\~-\~батька дитини\~до досягнення\~дитиною трьох\~років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. У відповідності з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно до ст. 184 СК України, суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачкою. Отже, при визначенні розміру аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку, суд враховує майновий стан відповідача, який є молодим та працездатним за віком, а тому відповідно може виконувати передбачений законом обов`язок щодо утримання дитини та дружини, однак при цьому зазначає, що відповідачем не надано жодних доказів про рівень його доходів, стану здоров`я, наявність на його утриманні інших осіб, непрацездатність, тощо. Однак, суд зазначає, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на її утримання у розмірі 3 000 гривень та на утримання сина у розмірі 5000 гривень є завищеними та не доведено можливість сплати відповідачем аліментів у заявленому позивачкою до стягнення розмірі. Таким чином, враховуючи всі наведені обставини, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, положення ст. 84 СК України, відповідно до якого дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від батька дитини до досягнення дитиною трьохрічного віку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина в розмірі 1900 гривень, щомісячно, починаючи з 05 жовтня 2023 року і до повноліття, а також аліменти на утримання дружини в розмірі 1400 гривень, щомісячно, починаючи з 05 жовтня 2023 року і до досягнення дитиною трьохрічного віку, оскільки\~така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити їх хоча б найнеобхіднішим, а в решті позовних вимог слід відмовити. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивачка, відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, то з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 гривень.

Outcome: partial