Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №209506382 у розмірі 13\~961,12 грн, з яких 5\~498,67 грн заборгованість за основною сумою боргу, 8\~462,45 грн заборгованість за відсотками; заборгованість за кредитним договором №01713-05/2020 у розмірі 9\~672,00 грн, з яких 2 800,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 6\~872,00 грн заборгованість за відсотками, а всього стягнути заборгованість за кредитними договорами у сумі 23\~633,12 грн; стягнути судові витрати з оплати судового збору. В обґрунтування вимог вказано, що 29.03.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №209506382. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №209506382. 20.10.2022 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20102022, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги до відповідача в сумі 13\~961,12 грн, з яких 5\~498,67 грн заборгованість за основною сумою боргу, 8\~462,45 грн заборгованість за відсотками. 30.05.2020 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено кредитний договір №01713-05/2020. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 21.05.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №21052021, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги до відповідача в сумі 9\~672,00 грн, з яких 2 800,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 6\~872,00 грн заборгованість за відсотками. Однак, всупереч умовам кредитних договорів, відповідач не виконала свого зобов`язання та заборгованість не погасила. Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованості за кредитними договорами та судові витрати. Ухвалою суду від 08.01.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Заяв по суті справи до суду не надійшло. Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Згідно з ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п.3 частини першої\~ст.3 ЦК України. Приписи частин першої та третьої ст.509 ЦК України\~передбачають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст.ст.626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статями\~1049,\~1050 ЦК України\~передбачено,що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частин першої та другої ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною третьою\~ст.207 ЦК України, визначено, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно з частиною другою\~ст.639 ЦК України,\~якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». У статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особi, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дiй чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, i це роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 12, ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Статтею\~611\~та частиною першою ст.612 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України\~встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст.517 ЦК України,\~первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Статтею 76 ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша\~ст.77 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За положеннями\~ст.79 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до\~ст.80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з положеннями\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 29.03.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №209506382, відповідно до умов якого товариство надає позичальнику кредит на суму 5 500,00 грн, строком на 25 днів, зі сплатою 1,16% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Строк, на який був наданий кредит, був продовжений додатковими угодами від 21.04.2020, 06.05.2020, 20.05.2020, якими також встановлено розмір відсотків за користування кредитом на період продовження строку кредиту. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01. 20.10.2022 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20102022. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу, позивач набув право вимоги до відповідача на суму 13\~961,12 грн, з яких: 5\~498,67 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8\~462,45 грн - сума заборгованості за відсотками. 30.05.2020 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №01713-05/2020, відповідно до умов якого товариство надає клієнту кредит на суму 2 800,00 грн, строком на 17 днів, тобто до 15.06.2020, зі сплатою 1095,0% річних від суми кредиту в розрахунку 3,00% на добу. 21.05.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №21052021. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу, позивач набув право вимоги до відповідача на суму 9 672,00 грн, з яких 2 800,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 6 872,00 грн заборгованість за відсотками. Договір про надання фінансового кредиту №01713-05/2020 від 30.05.2020, укладений між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] , та кредитний договір №209506382 від 29.03.2020, укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] підписані електронними підписами одноразовими ідентифікаторами. Відповідно до п. 1 ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Приписами п. 2 ст. 1046 ЦК України встановлено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У пункті 1.1 кредитного договору №209506382 від 29.03.2020, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , сторони погодили, що товариство зобов`язалося надати позичальнику кредит на суму 5 500,00 грн. Відповідно до копії платіжного доручення від 29.03.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на рахунок [PERSON] №4149-49ХХ-ХХХХ-7044 кошти у сумі 5\~500,00 грн згідно з договором №209506382 від 29.03.2020. Отже, належними та допустимими доказами доведено, що кредитний договір №209506382 від 29.03.2020 укладений та на виконання пункту 1.1 цього договору відповідачу перераховані кошти в сумі 5 500 грн на її карту. Зворотного матеріали справи не містять. Враховуючи вищевикладене, із відповідача належить до стягнення тіло кредиту в сумі 5\~498,67 грн за кредитним договором №209506382 від 29.03.2020. Разом із тим, спір стосується кредитних правовідносин та сума заборгованості із її складовими належить до предмета доказування. З метою доведення сум, що підлягають до стягнення з позичальника у судовому порядку, позивачем наданий розрахунок заборгованості за кредитним договором №209506382 від 29.03.2020,\~згідно з яким заборгованість [PERSON] станом на 30.11.2023 становить суму 13\~961,12 грн, з яких 5\~498,67 грн заборгованість за основною сумою боргу, 8\~462,45 грн заборгованість за відсотками. Відповідно до положень частини третьої ст.12\~та частини першої ст.81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною четвертою ст.12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Верховний Суд у постанові від 02.10.2020 у справі №911/19/19 висловив правову позицію,\~за якою суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Отже, обґрунтований розрахунок заборгованості повинен надавати суду можливість здійснити його перевірку. З огляду на наведене, такий розрахунок повинен містити, зокрема: обчислення суми боргу, ставки проценту, початок періоду нарахування основного боргу або процентів, закінчення періоду нарахування основного боргу або процентів, кількість днів прострочення, нарахування основного боргу або процентів, розрахунок основного боргу або процентів, розмір основного боргу або процентів та порядок нарахування відповідних сум за кожним відмінним критерієм заборгованості (додавання, множення, нарахування процентів, підсумок тощо) та підстави такого нарахування, передбачені умовами договору. Водночас, наданий позивачем розрахунок заборгованості не містить порядку нарахування процентів, як складової частини заборгованості відповідача, чим виключена можливість здійснення судом перевірки такого розрахунку, а тому безпідставно вважати доведеною суму процентів за кредитним договором у розмірі 8\~462,45 грн, а тому в стягненні заборгованості за відсотками за кредитним договором №209506382 від 29.03.2020 належить відмовити. Щодо договору про надання фінансового кредиту №01713-05/2020 від 30.05.2020, укладеного між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] , суд зазначає наступне. У пункті 1.1 договору сторони погодили, що товариство зобов`язалося надати позичальнику фінансовий кредит на суму 2 800,00 грн. Кредит надається клієнту у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом (п. 1.4). При цьому, позивачем не надано жодних доказів того, що ТОВ «ФК «Інвеструм» дійсно були надані відповідачу кошти у розмірі та порядку, визначених умовами договору про надання фінансового кредиту №01713-05/2020 від 30.05.2020. Крім того, заявляючи вимогу про стягнення з відповідача відсотків за договором про надання фінансового кредиту №01713-05/2020 від 30.05.2020 у розмірі 6\~872,00 грн, позивачем не надано обґрунтованого розрахунку зазначеної складової заборгованості, з якого було б можливо встановити порядок нарахування заборгованості за відсотками, за який період та у якому порядку нараховані відсотки, що позбавляє суд можливості встановити обґрунтованість нарахування зазначеної суми заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме до стягнення з відповідача підлягає тіло кредиту в сумі 5\~498,67 грн за кредитним договором №209506382 від 29.03.2020. У решті позову слід відмовити, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. \~Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial