Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити факт постійного проживання з спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , визнати за ним право власності на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , земельну ділянку, площею 0,0550 га, розташованою за адресою: [ADDRESS] , банківські вклади. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що з 1980 року і до часу відкриття спадщини він проживав зі своєю матір`ю. В лютому 2023 року позивач [PERSON] звернувся на прийом до Сьомої Харківської нотаріальної контори з наміром зареєструвати право власності на спадкове майно, однак йому було відмовлено в прийомі до нотаріуса з вимогою звертатися до суду, бо згідно додатку до паспорта з 2019 року він був зареєстрований за іншою адресою. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.08.2023 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31.01.2024 року закрито підготовче судове засідання по справі та призначено справу до розгляду. У судовому засіданні позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував та просив їх задовільнити. Представник третьо особи - Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 29). [INFO] померла [PERSON] , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова) 08.10.2021 року складено відповідний актовий запис №18563. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія -ХР №080661 [PERSON] належить земельна ділянка, площею 0,0550 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки від 20.05.1992 року виданої Житлово-будівельним кооперативом ім. Костичева квартира [ADDRESS] належить [PERSON] . Відповідно до постанови про відмову у вчиненні приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Чуєва Д.В. від 25.09.2023 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, що залишилося після смерті його матері, [PERSON] , [INFO] , , яка померла [INFO] , на час смерті проживала в [ADDRESS] . Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України). У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою (частина перша статті 1277 ЦК України). У справах про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем у разі наявності спору, належними відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 травня 2021 року у справі № 175/891/19 (провадження № 61-7081св20) зазначено, що: «належним відповідачем за вимогою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем мають бути спадкоємці, які прийняли спадщину, а при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття - територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини». Відповідно до постанови Верховного суд 759/19779/18 провадження № 61-4523св21 10 листопада 2021 року у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У справах про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майноу разі наявності спору, належними відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину. Враховуючи, що після смерті [PERSON] спадкоємці спадщину не прийняли, належним відповідачем у даній справі має бути Харківська міська рада. Визначення відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача. Обсяг процесуальних прав, наданих відповідачу є більшим ніж обсяг процесуальних прав третьої особи. Зазначене не перешкоджає позивачу повторно звернутися до суду з таким позовом до належного відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed