Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

Позивач звернулася\~до суду\~з позовом до\~відповідача про\~відшкодування шкоди\~в порядку\~регресу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04.04.2020 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/170700022. У відповідності до умов вказаного Полісу страхування ПрАТ «УПСК» взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Ford», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 14.09.2020 року приблизно о 19 год. 30 хв., у м. Покров по вул. Соборній, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ford», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] та автомобіля «Skoda» державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Skoda» державний реєстраційний номер « [NUMBER] » було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля матеріального збитку. На підставі страхового акту №555/037/003896/20/1 від 18.11.2020 року ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі: 6 096 грн. 27 коп.. Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «УПСК» склав: 6 096 грн. 27 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, надали заяви, згідно яких просять розглянути справу за їхньою відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала відзив, згідно якого проти задоволення позовних вимог позивача заперечує в повному обсязі. Так, на момент скоєння ДТП, яке сталося 14.09.2020р. в 19.30 по вулиці Соборна в місті Покров Нікопольського району Дніпропетровської області, в неї діяв Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з компанією ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» № ЕР/170700022 від 04.04.2020 р. Цей Поліс передбачав: страхову суму на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 260 тис.грн; за шкоду, заподіяну майну 130 тис.грн; розмір франшизи 0,00 грн. Таким чином, вона була впевнена, що оформлення зазначеного Поліса забезпечує їй захист з боку ПАТ «УПСК» від будь-яких дорожніх пригод з її автомобілем. ДТП сталось недалеко від дитячого майданчика, де вона знаходилась зі своєю онукою, якій виповнилось на той час 1,5 роки, і сестрою. Так як на вулиці вже стемніло, вона закінчила прогулянку з онукою, і збиралась відвести її додому до батьків. Автомобіль «Skoda» державний номер [NUMBER] припаркувався позаду її автомобіля дуже близько. Виїхати було дуже важко, а онука вже плакала, вередувала, і в неї не було часу і можливості чекати повернення власника автомобіля «Skoda номер [NUMBER] , в машині та поблизу неї його не було. Вона виконувала маневр, щоб виїхати зі стоянки, і здаючи заднім ходом, трохи зачепила припаркований майже впритул автомобіль. Після скоєння цього ДТП вона біля півгодини знаходилась на місці і нікуди не від зжала, хоча онука вже сильно плакала, проте власника автомобіля «Skoda» номер [NUMBER] так і не було. В неї не було можливості чекати довше, тому вона поїхала відвести онуку додому. В той же вечір вона зустрілась з представниками поліції і були оформлені всі документи за фактом ДТП, а саме: Протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 330911 від 14.09.2020 року, схема місця ДТП від 14.09.2020 року, письмові пояснення правопорушника та потерпілого. Фактично Компанія ПАТ «УПСК» сплатила потерпілому хазяїну автомобіля «Skoda» держ.номер [NUMBER] шкоду в розмірі 6 096,27 грн., що складає менше 5% від страхової суми Поліса, та відповідає висновку суду відносно малозначності правопорушення. Тому вона здивована щодо пред`явлення їй ПАТ «УПСК» регресу на повну суму, враховуючи нульову франшизу її страхового Полісу, а також виконання нею в повному обсязі судових рішень від 01.10.2020р та 12.10.2020р. Крім того, заперечує проти стягнення з неї витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 3 тис. гривень, оскільки вважає, що адвокатські витрати в розмірі 50% від суми загального позову це забагато. У свою чергу, позивач надав до суду відповідь на відзив, згідно якого в матеріалах справи наявна постанова Орджонікідзевського міського суду від 12.10.2020 року по справі №184/1614/20 відповідно до якої зазначено, що 14.09.2020 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, Відповідач керуючи автомобілем «Ford» допустила зіткнення з автомобілем «Skoda», після чого залишила місце дорожньо-транспортної пригоди. Так, суддею Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст.122-4 КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю. Також, суддею Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 КУпАП. Дані Постанови суду оскаржені Відповідачем в апеляційному порядку не були. Крім того, безпідставним є твердження Відповідача про те, що згідно Полісу №ЕР/170700022 від 04.04.2020 року страхова сума заподіяна майну становить 130 тис. грн., тобто виплата страхового відшкодування була проведене в межах ліміту. Так, згідно ч.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Однак, відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик - ПрАТ «УПСК» після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов. Зокрема, підпунктом «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що СТРАХОВИК після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди (п. п. «в»). Водночас, як вбачається з Постанови Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12.10.2020 року, Відповідач керуючи автомобілем «Ford», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », здійснила зіткнення з автомобілем «Skoda» державний реєстраційний номер « [NUMBER] », після чого самовільно залишила місце ДТП. З огляду на вищезазначене в розумінні ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.1166, 1187, 1191 ЦК України, у Відповідача виникло зобов`язання відшкодувати ПрАТ «УПСК» завдані збитки в порядку регресу у розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування за Полісом №ЕР/170700022. Однак, в подальшому право вимоги було відступлено Новому кредитору ФОП [PERSON] на підставі Договору про відступлення права вимоги від 03.03.2023 року. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Як встановлено\~в судовому\~засіданні,\~вбачається з\~матеріалів справи\~та не\~заперечується сторонами, 04.04.2020 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/170700022. У відповідності до умов вказаного Полісу страхування ПрАТ «УПСК» взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Ford», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 14.09.2020 року приблизно о 19 год. 30 хв., у м. Покров по вул. Соборній, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ford», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] та автомобіля «Skoda» державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Skoda» державний реєстраційний номер « [NUMBER] » було завдано механічних пошкоджень, а власника вказаного автомобіля матеріального збитку. Відповідно до Постанови Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 01.10.2020 року та Постанови Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12.10.2020 року, [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП та закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду строків. Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. З огляду на вищевказане, власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу «Skoda» державний реєстраційний номер « [NUMBER] » звернувся до ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом № ЕР/170700022. Так, на підставі страхового акту №555/037/003896/20/1 від 18.11.2020 року ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі: 6 096 грн. 27 коп., що підтверджується платіжним дорученням №15685 від 19.11.2020 року. Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «УПСК» склав: 6 096 грн. 27 коп. Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Підпунктом «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди (п. п. «в»). Водночас, як вбачається з Постанови Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12.10.2020 року, [PERSON] керуючи автомобілем «Ford», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », здійснила зіткнення з автомобілем «Skoda» державний реєстраційний номер « [NUMBER] », після чого самовільно залишив місце ДТП. Як відомо, транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а відтак на підставі ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З огляду на вищезазначене в розумінні ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.1166, 1187, 1191 ЦК України, у [PERSON] виникло зобов`язання відшкодувати ПрАТ «УПСК» завдані збитки в порядку регресу у розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування за Полісом № ЕР/170700022. Відповідно до ч. 6 ст. 261 Цивільного кодексу України, за регресним зобов`язанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у ПрАТ «УПСК» з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто 19 листопада 2020 року, що підтверджується платіжним дорученням №15685 від 19.11.2020 року. З метою досудового врегулювання спору, [PERSON] було направлено Вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, однак ніяких дій зі сторони останньої проведено не було, щодо погашення заборгованості в добровільному порядку. 03.03.2023 року, між ПрАТ «УПСК» та Фізичною особоюпідприємцем [PERSON] укладено Договір №03/03/2023 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом № ЕР/170700022 від 04.04.2020 року. Згідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори та інші правочини. Так, відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи вказане, до [PERSON] перейшло право вимоги щодо стягнення з [PERSON] вищевказаної суми боргу. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. Щодо твердження відповідача про те, що вона не залишала місце ДТП, суд відноситься критично, оскільки дане твердження не знайшло свого підтвердження в ході розгляду справи. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь понесені ним витрати на правову допомогу в сумі 3000,00 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ст..137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. \~Так, позивач просить стягнути на свою користь судові витрати в сумі 3000,00 грн., які були понесені ним при звернення до суду. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем на підтвердження понесених ним витрат надано копію договору про надання правової допомоги №30/01/19 від 30.01.2019р.; копію додаткової угоди до договору про надання правової допомоги №30/01/19 від 30.01.2019р.; акт здачі-прийняття робіт від 23.06.2023р.; платіжна інструкція на суму 3000,00 грн. Оцінюючи характер наданої адвокатом клієнту правової допомоги відповідно до представлених документів, суд враховує, що ця справа не є складною справою, а судова практика у цій категорії спорів є виробленою, зрозумілою та сталою. Тобто, дана справа є типовою та незначної складності. При цьому, суд враховує обсяг матеріалів, які отримані адвокатом для додання їх до позовної заяви, а тому вважає, що складення позову у даній справ необґрунтовано оцінене в 3 000 грн. Суд не має застережень до кваліфікації адвоката чи якості виконання ним обов`язків, підготовлених ним документів. Разом з тим, суд, враховуючи складність та категорію цієї справи, дійшов висновку, що заявлений до відшкодування за рахунок відповідача розмір витрат на правову допомогу є завищеним та неспівмірним із складністю справи. Суд визнає, що позивач вільний у виборі представника та у визначенні розміру його гонорару за домовленістю сторін, проте цей вибір не повинен бути надмірно обтяжливим для іншої сторони процесу при вирішенні судом питання про розподіл судових витрат. Підсумовуючи свої міркування, суд вважає справедливим відшкодування позивачу його судових витрат на правничу допомогу у сумі 1 500 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved