Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

21.11.2023 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Кулиничі-1» та просила визнати безпідставними нарахування Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Кулиничі-1» заборгованості з комунальних послуг з обслуговування теплових мереж та зобов`язати Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Кулиничі-1» списати заборгованість, а також просила стягнути з відповідача судовий збір. В обґрунтування вимог позивач зазначила, що їй на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . У зазначеній квартирі було підключено автономне опалення відповідно до Наказу Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005. Проте, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Кулиничі-1» продовжує вимагати оплати за теплопостачання, включаючи до рахунків обслуговування теплових мереж та нараховувати заборгованість. Відповідач посилається на Наказ «Про затвердження Порядку відключення споживачів від мереж централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води від 26.07.2019 №169, проте автономне опалення було підключено в 2010 році, до набрання чинності відповідним нормативно-правовим-актом. Це змусило позивача звернутися за захистом свого порушеного права до суду. Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова Шевченко Г.С. від 22.11.2023 р. позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова Шевченко Г.С. від 30.11.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін. 19.12.2023 р. до суду надійшов відзив представника відповідача, в якому представник просив відмовити в задоволенні позову, посилалась на те, що твердження позивача не відповідає дійсності. Так, діяльність Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Кулиничі-1» здійснюється згідно ЗУ «Про ОСББ», у якому чітко регламентується захист права та виконання обов`язків співвласників щодо утримання будинку. Також, ОСББ знаходиться на самозабезпеченні, тому документом, що регламентує утримання будинку є кошторис, затверджений рішенням загальних зборів. Рішення, прийняте загальними зборами ОСББ є обов`язковим для всіх співвласників будинку. Обов`язок сплачувати внески виникає по праву власності. Наявність у квартирі автономного опалення не звільняє власника від відповідальності за утримання та ремонт комунікації теплопостачання у будинку. У квартирі є труби опалення, що проходять через квартиру транзитом. Вирізати їх неможна, вони загальнобудинкові, а значить це спільна власність, і позивач зобов`язаний їх утримувати. Крім того, КП «ХТМ» у квитанціях за послугу з постачання теплової енергії у розділі «Технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем» нарахувань не здійснює. Отже, очевидним є те, що обслуговування та поточний ремонт тепломережі здійснюється за рахунок власників у межах затвердженого кошторису. Крім того, 27.06.2023 р. видано судовий наказ про стягнення з позивача заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 4300, 80 грн., але за заявою позивача від 27.07.2023 р. вказаний наказ скасовано. Наразі, в провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Кулиничі-1» до [PERSON] про стягнення заборгованості. 29.02.2024 р. до суду надійшла відповідь на відзив сторони позивача, аналогічна викладеному в позовній заяві. Крім того, позивач зазначила, що починаючи з липня 2020 р. відповідач став нараховувати їй внесок за утримання будинку та прибудинкової території по 2 грн. за 1 кв.м, вона намагалась добитись від відповідача пояснень та розрахунків з цього приводи, проте всі її запити ігнорувались без пояснень. Відповідач посилається на наявність в її квартирі труб опалення, дійсно ці труби проходять через її квартиру, але вони «замуровані» і тепла в її квартирі не дають. Також, заборонено стягнення заборгованості за комунальні послуги, яка утворена після 24.02.2022 р. до дати завершення бойових дій. Крім того, у м. Харкові були скасовані всі нарахування за комунальні послуги за період з 24.02.2022 р. по 01.06.2022 р. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, у якій зазначила, що свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] проти задоволення позову заперечували та просили відмовити у задоволенні позову повністю. Заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд вважає, що даний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] на підставі договору дарування (серія та номер 3-574 від 06.03.2007 року), що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №16559822 від 22.01.2014 р. Відповідно до Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 22.11.2023 р. за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] . Обслуговування будинку за адресою: [ADDRESS] здійснює ОСББ «Кулиничі-1». Позивач посилалась на те, що на її думку, ОСББ «Кулиничі-1» вимагає від неї оплати за теплопостачання, включаючи до рахунків обслуговування теплових мереж та нараховує заборгованість, що є безпідставним, оскільки з 2010 року у неї в квартирі підключено автономне опалення. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Згідно частини другої статті 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - ОСББ, об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Частиною другою статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України. Відповідно до частини першої статті 85 ЦК України непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками. Отже, зазначений Закон визначає ОСББ як юридичну особу, створену власниками для сприяння використання їх власного майна, управління, утримання і використання неподільного та загального майна. Загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад (частина перша статті 98, частина перша статті 99 ЦК України). Згідно статті 14 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник має право брати участь в управлінні об`єднанням у порядку, визначеному цим Законом і статутом об`єднання; одержувати в установленому порядку інформацію про діяльність об`єднання. Так, порядок здійснення права власності у багатоквартирному будинку регламентує ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», відповідно до ч. 1 ст. 7 якого співвласники зобов`язані, зокрема, виконувати рішення зборів співвласників та своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Частиною другою статті 7 цього ж Закону передбачено, що кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 12 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Також, за п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» до житлових послуг відноситься послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає: 1) забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; 2) купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; 3) поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 4) інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку. За змістом положень ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» житлові послуги у багатоквартирних будинках надаються споживачам управителем багатоквартирного будинку. Одночасно статтею 12 Закону ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання співвласників багатоквартирного будинку через свої органи управління. Статтею 22 Закону ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, отримання послуги з управління побутовими відходами, об`єднання за рішенням загальних зборів має право задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення. Самостійне забезпечення об`єднанням утримання і експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у багатоквартирному будинку може здійснюватися безпосередньо співвласниками, а також шляхом залучення ОСББ фізичних та юридичних осіб на підставі укладених договорів. Для фінансування самозабезпечення ОСББ співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. Згідно ст. 16 вказаного Закону ОСББ має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, а відповідно до ст. 23 Закону - власник квартири та/або нежитлового приміщення зобов`язаний відповідно до законодавства забезпечити використання, утримання, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт приміщень або їх частин без завдання шкоди майну і порушення прав та інтересів інших співвласників. Внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів. Статтею 10 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що вищим органом управління ОСББ є загальні збори. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Рішення загальних зборів оприлюднюється. У передбачених статутом або рішенням загальних зборів випадках воно може бути надане співвласникам під розписку або направлене поштою (рекомендованим листом). Співвласники мають право знайомитися з рішеннями (протоколами) загальних зборів, затвердженими такими рішеннями документами та робити з них копії. До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема, питання про використання спільного майна, визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, прийняття рішення про реконструкцію та ремонт багатоквартирного будинку або про зведення господарських споруд. Рішення загальних зборів може бути оскаржене в судовому порядку (ВП ВС від 01.02.2022 р. у справі №910/5179/20). Відповідно до статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - це приміщення, призначенні для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення). Згідно частини другої статті 382 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язанні брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно, до своєї частки у майні будинку. Відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від такої участі. Відповідно до положень ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. За ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до внутрішнього переконання. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. З боку позивача, окрім доказів на підтвердження права власності та документів, що підтверджують її особу жодного іншого доказу надано не було. Позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо розміру заборгованості, її періоду, не надано доказів на підтвердження оскарження рішення загальних зборів ОСББ про встановлення розміру внесків на утримання багатоквартирного будинку. За обставин цієї справи рішення загальних зборів ОСББ про встановлення розміру внесків на утримання багатоквартирного будинку є чинними та судом не скасовувалися, відтак посилання позивача на те, що ОСББ не мало підстав виставляти рахунки співвласникам на оплату витрат на утримання будинку (в тому числі обслуговування та поточного ремонту теплових мереж), а також на те, що визначений відповідачем борг містить зайві нарахування, є безпідставними. Відповідно до положень ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженим тими доказами, які б були досліджені в судовому засіданні. Отже, в даному випадку, суд дійшов висновку про те, що з боку позивача не надано належних, достовірних та достатніх доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, а тому вимоги позову є недоведеними. З огляду на викладене, у суду відсутні правові підстави для їх задоволення. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн. Суд розподіляє понесені сторонами судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, та у зв`язку із відмовою у задоволенні позову понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору на відповідача не покладаються.

Outcome: dismissed