Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якої\~ представляє адвокат Винту Ю.М. звернулася до суду з позовом про визначення місця проживання малолітніх дітей до відповідача [PERSON] , де третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору є Орган опіки та піклування Новоселицької районної державної адміністрації та Служба у справах дітей Ванчиковецької сільської ради з посиланням на те, що 12 жовтня 2009 року сторони зареєстрували шлюб, від якого у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Позивач також вказує, що сімейні відносини між сторонами було припинено в лютому 2020 року в зв`язку із частими конфліктами, які виникали матірю відповідача, яка також вигнала позивача з будинку, в якому вони спільно проживали. Позивач вказує, що малолітні діти на даний час проживають разом з відповідачем в [ADDRESS] , а вона в свою чергу проживає окремо в с. Малинівка Чернівецького району Чернівецької області. Також, посилається на те, що Новоселицькою районною державною адміністрацією Чернівецької області було прийнято рішення від 07 серпня 2020 року № 19, яким орган опіки та піклування вважав за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей разом із батьком [PERSON] . Вважає, що такий висновок зроблений із порушенням норм закону, оскільки вказане рішення (висновок) прийнято виключно в інтересах батька.\~ Також, вважає, що відсутні жодні виняткові обставини, які б вказували на можливість визначення місця проживання дітей з батьком. На підставі викладеного просить визначити місце проживання малолітніх дітей разом з нею. Відповідач [PERSON] вимоги позовної заяви [PERSON] не визнав, заперечував щодо визначення місця проживання дітей разом з позивачем, в зв`язку з чим звернувся із зустрічним позовом, в якому просить визначити місце проживання дітей разом з ним.\~ Так, ухвалою Новоселицького районного суд від 28 січня 2021 року справу №720/1365/20 за позовом [PERSON] , інтереси якої представляє [PERSON] до [PERSON] , де третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору є Орган опіки та піклування Новоселицької районної державної адміністрації про визначення місця проживання дітей - об`єднано в одне провадження із справою № 720/2205/20 за позовом [PERSON] , інтереси якого представляє [PERSON] до [PERSON] де третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору є Орган опіки та піклування Новоселицької районної державної адміністрації та служба у справах дітей про визначення місця проживання дітей. Позовна заява [PERSON] мотивована тим, що спільні із відповідачем діти проживають разом із ним, в с. Черленівка Чернівецького району Чернівецької області, оскільки [PERSON] навіть під час подружнього проживання не доглядала малолітніх доньок та неодноразово на певний період часу залишала сімю. Крім того, рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 17 вересня 2020 року шлюб між ним та [PERSON] розірвано, питання щодо визначення місця проживання дітей не вирішувалось. Вважає, що у разі визначення місця проживання дітей разом із матір`ю, яка немає постійного місце проживання у якої відсутній регулярний дохід та яка самостійно усунулась від виконання своїх обов`язків по вихованню та утримання дітей віддавши пріоритет своїм особистим інтересам, не буде відповідати найкращим інтересам дітей. Також, посилається на те, що на підставі його звернення органом опіки та піклування було надано висновок, згідно якого останній вважав за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей саме з батьком. Позивач вказує, що також малолітні діти проживають разом із ним у належних умовах для проживання, він одноособово слідкує за станом здоров`я дітей, приводить їх на профілактичні огляди до сімейного лікаря. Для покращення емоційного стану дітей у зв`язку із сімейними обставинами та для покращення їх рівноваги, він разом із дітьми відвідував дитячого психолога. На підставі викладеного просить визначити місце проживання малолітніх дітей разом з ним\~ Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просила їх задовольнити. Вимоги позову [PERSON] щодо визначення місця проживання малолітніх дітей відповідач не визнала. Передставник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] підтримав вимоги зустрічного позову, просив їх задовольнити та підтвердив обставини на які він посилається. Крім того, заперечував щодо задоволення вимог позовної заяви [PERSON] та просив відмовити в їх задоволенні з посиланням на те, що відповідач на даний час проживає окремо, жодним чином не цікавиться вихованням та розвитком своїх дітей, не відвідує їх у визначений органом опіки та піклування час, таким чином самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітніх дітей. Представник відповідача підтримав вимоги позовної заяви [PERSON] , просив їх задовольнити та надав пояснення аналогічні викладеним в позові. Представник третьої особи органу та піклування Новоселицької районної державної адміністрації в Чернівецькій області суду пояснила що представниками органу опіки була проведена ретельна перевірка умов проживання дітей та виконання сторонами своїх батьківських обов`язків, в результаті проведеної перевірки було встановлено, що відповідач по місцю свого проживання характеризується позитивно, приділяє належну увагу у вихованні дітей, опікується їх здоров`ям та розвитком, створив належні умови для їх проживання. Натомість позивач немає постійного місця проживання, в неї відсутній регулярний дохід, вона жодним чином не намагається виконувати рішення органу опіки щодо побачення з дітьми, в зв`язку з чим комісія прийшла до висновку вважати за доцільне в інтересах малолітніх дітей визначити їх місце проживання разом з батьком за адресою [ADDRESS] . Згідно показів свідка [PERSON] , який працює соціальним працівником сільської ради с. Малинівка Чернівецького району Чернівецької області, встановлено, що позивач на даний час дійсно тимчасово проживає у вказаному населеному пункті в господарстві [PERSON] , де вони за допомогою мешканців села зробили ремонт. Допитана як свідок [PERSON] пояснила що вона знайома з позивачем по справі, їй відомо що остання на даний час проживає в с. Малинівка Чернівецького району Чернівецької області, де наявні необхідні умови для проживання малолітніх дітей. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона знайома з позивачем та вказала, що мати бажає дбати про своїх дітей та повернутися в сім`ю але у неї неприязні відносини зі свекрухою. Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона є мамою [PERSON] та проживає з ним та його дітьми на території одного господарства та вказала, що сім`я її сина розпалась з вини колишньої невістки. Свідок вказала, що [PERSON] за час спільного проживання однією сім`єю з її сином не дбала про дітей належним чином, упродовж останніх двох років мати практично не приймає участі у вихованні та утриманні дівчат та за весь час проживання окремо лише декілька разів принесла своїм донькам солодощі. Свідок пояснила, що її онучки знаходяться на повному утриманні [PERSON] , який дбає та піклується їх вихованням та розвитком, а також пояснила, що вона також приймає активну участь у їх вихованні, в зв`язку з чим вважає, що зміна місця проживання дітей може негативно вплинути на їх емоційний стан. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є родичкою [PERSON] та часто заходила до них. Вказує, що [PERSON] є безвідповідальною особою, постійно робить необдумані вчинки, внаслідок чого можуть постраждати інтереси малолітніх дітей. Вона періодично зникала з сім`ї та не дбала про дітей належним чином, не думаючи про наслідки намагалася кардинально змінити своє життя. В свою чергу позивач [PERSON] відповідально відноситься до своїх батьківських обов`язків та вихованню дітей, створює необхідні умови для їх всебічного розвитку. Свідок вказала, що дітей необхідно залишити проживати з батьком. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є рідною сестрою [PERSON] та часто заходила до них в гості. Вона дуже любить своїх племінниць і бажає для них найкращого. Коли вона заходила в гості то бачила, що позивач була байдужею до своїх доньок не реагувала на їхні потреби не готувала для них їжу та не піклувалася про них, всі ці обов`язки взяли на себе батько та бабуся. Сімя позивача, навіть не знайома з її племінницями вони жодного разу не заходили до них, тому вважає, що дівчатам найкраще буде проживати з батьком. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, представника третьої особи та покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками малолітніх: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які народились під час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про народження дітей (а.с.9-11). Згідно довідки Ванчиковецької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області № 389 від 28.04.2020 року сторони та їх малолітні діти зареєстровані в [ADDRESS] , де також зареєстрована та проживає мати позивача [PERSON] (а.с.27). Судом також встановлено, що малолітні діти виховуються в дошкільному навчально-виховному комплексі «Золота рибка» с. Черленівка Ванчиковецької сільської ради, що підтверджується довідкою від 17.11.2021 року ЗДО с. Черленівка.\~ Згідно характеристики вихованців ЗДО « Золота рибка» , малолітні [PERSON] та [PERSON] , відвідують садок регулярно, їх зовнішній вигляд благополучний та охайний. До садочку приводять та забирають дівчаток батько та бабуся, дорослі реагують на потребу дітей.\~ Мати дітей, яка проживає окремо, дитячий садочок не відвідувала. Як вбачається з письмових матеріалів справи, на час розгляду справи в суді, сторони припинили подружні стосунки і проживають окремо а малолітні діти проживають разом з позивачем та знаходяться на його утриманні. Згідно рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 17.09.2020 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.210). Після розірвання шлюбу та припиненням спільного проживання між сторонами виник спір щодо місця проживання їх спільних дітей. Згідно представленої позивачем акту з метою підтвердження фактичного місця проживання від 16 жовтня 2020 року виданого Малинівської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області [PERSON] проживає в [ADDRESS] (а.с.62 ).\~ Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно ч. 4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. У своєму рішенні від 07.08.2020 року № 19 орган опіки та піклування Новоселицької районної державної адміністрації Чернівецької області вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей разом із батьком [PERSON] . З вказаного рішення вбачається, що органом опіки під час розгляду питання щодо визначення місця проживання малолітніх дітей разом із батьком встановлено, що батьком створені відповідні умови для повноцінного розвитку та виховання дітей. Мати дітей на даний час доходу немає та не має постійного місця проживання (а.с.25-26). Відповідно до рішення від 07.08.2020 року № 20 Орган опіки та піклування Новоселицької районної державної адміністрації Чернівецької області вважає за доцільне визначити участь у вихованні та спілкуванні дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] жителів с. Черленівка Новоселицького району матір`ю [PERSON] [INFO] натупним порядком: - з 09..00 год. по 19.00 год. через день (в парні числа місяця) за місцем проживання дітей та за попередньою домовленістю та згодою сторін. (а.с. 25-26). Як вбачається з протоколом індивідуальної психологічної діагностики, з метою визначення емоційного стану дитини в сім`ї, виготовленого практичним психологом, [PERSON] , відносно [PERSON] , дитина була спокійною та веселою, одразу пішла на контакт, почала показувати свої іграшки, що свідчить відкритість дитини до спілкування з оточуючими. Дитина намалювала, батька, бабусю та свою сестру, маму вона намалювала на окремому аркуші, зообразивши людину червоним кольором, це одразу було визначено, що з боку матері над дитиною була здійснена агресія. Дівчинка намалювала себе та свою молодщу сестричку на тому аркуші, де на зворотній стороні листка зображені батько та бабуся, це може свідчити про те, що [PERSON] вважає що є одним цілим зі своєю сестричкою. У малюнку [PERSON] \~ зображений батько з яким дитина проживає і є свідченням того, що свідомість дитини прийняла ситуацію проживання з одним із батьків, оскільки відчуває себе у конфорті та безпеці. (а.с..31 т.2). Згідно з частинами другою, сьомою-дев`ятою ст..7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установленихКонституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), які стосуються застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованоїЗаконом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР. Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. При цьому ураховуючи тривалість проживання малолітніх дітей з батьком, сталість їх соціальних зв`язків з батьком, добросовісне виконання ним батьківських обов`язків, створення для дітей необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення їх усім необхідним, відсутність з боку батька перешкод у спілкуванні матері з дітьми та негативного впливу на їх виховання і розвиток, та рішення органу опіки та піклування, висновок про визначення місця проживання дітей разом із батьком, що за встановлених судом обставин найбільш відповідає інтересам дітей, що має першочергове значення при вирішенні цього спору. Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі необхідно брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09). Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. Висновок про те, які обставини підлягають обов`язковому дослідженню та правовій оцінці, має бути зроблено з урахуванням рішення Європейського Суду з прав людини у справі у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13): необхідність дослідження того, як національні суди вирішили питання захисту і безпеки дитини (пункт 79); ретельне вивчення того, чи існували підвищені ризики захисту і безпеки дитини під час проживання з матір`ю (пункт 82); дослідження стабільності середовища дитини для забезпечення її найкращих інтересів (пункти 83-84). До указаного вище рішення Європейського Суду з прав людини в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) відповідно до пункту 2 статті 45 Конвенції та пункту 2 правила 74 Регламенту Суду додана окрема думка судді Карло Ранзоні, яка зводиться до наступного. Презумпція на користь матері в справах про опіку над дитиною не підтримується ані практикою на рівні ООН після прийняття Декларації, ані судового практикою Європейського Суду з прав людини не відповідає позиції Ради Європи і більшості держав-членів. У 21 столітті методологія з такою презумпцією, яку можна відхилити лише за «виняткових обставин» більше не є раціональною в частині прав, що гарантуються Конвенцією.\~ Основна думка полягає в тому, що ця презумпція, за відсутністю доказів на користь зворотного, розглядає проживання дитини з батьком як таке, що не відповідає найкращим інтересам дитини (див. справу «Цаунеґґер проти Німеччини» з відповідними змінами, заява № 22028/04, § 46, 03 грудня 2009 року). Слід зазначити, що Декларація прав дитини від 20 листопада 1959 року не є міжнародним договором. Суд виходить з того, що Декларація прав дитини не є міжнародним договором. Разом з тим положення Конвенції про права дитини про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Коституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач не має протипоказань щодо проживання з дітьми, працює, отримує дохід, позитивно характеризуються за місцем проживання, ним створені всі необхідні умови для повноцінного розумового, фізичного та духовного розвитку дітей та сприятливе моральне оточення, з урахуванням рішення органу опіки та піклування, яким вирішено за доцільне визначити місце проживання дітей разом з батьком, суд приходить до висновку про визначення місця проживання малолітніх дітей саме з батьком [PERSON] . Так, згідно пояснень вказаних вище свідків вбачається, що виховання та утримання дітей здійснюється саме позивачем. Позивач в свою чергу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, вона не має постійного місця проживання та доходу, що додатково вказує на те, що в інтересах дітей є необхідність визначити місце їх проживання саме разом з позивачем. При винесенні рішення суд також бере до уваги те, що діти з народження проживають в [ADDRESS] та відвідують дошкільний навчальний заклад в с. Черленівка Чернівецького району Чернівецької області та вважає, що зміна місця їх проживання та зміна дошкільного закладу навчання може негативно вплинути на їх психічний розвиток, оскільки потрібно буде змінити звичне для них середовище в якому вони перебувають з народження. За наведених обставин, суд вважає, що вимоги позову [PERSON] щодо визначення місця проживання малолітніх дітей разом з ним підлягають до задоволення, оскільки це буде відповідати інтересам дітей. Враховуючи, що позивач не має постійного місця проживання, неналежно виконує свої батьківські обов`язки, не цікавиться життям, здоров`ям та вихованням дітей, систематично пропускає визначені рішення органу опіки та піклування години спілкування з дітьми, суд вважає, що в задоволенні вимог позову [PERSON] слід відмовити. Відповідно до\~вимог ст.ст.\~141,150,151,160,161\~Сімейного кодексу\~України,\~\~ст.\~29\~ЦК України,\~ст.ст.\~3,\~9,\~18\~Конвенції «Про\~права дитини»\~від 20\~листопада 1989\~року,\~яка набрала\~чинності для\~України 27\~вересня 1991\~року,\~ст.\~11\~ЗУ «Про\~охорону дитинства»,\~Пунктами 1,\~2\~статті 3,\~ст..9\~Конвенції про\~права дитини,\~

Outcome: dismissed