Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-24 00:00:00

Позиція позивача. 26 червня 2023 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до ПАОП «Промінь», в якому просить: 1) стягнути з Приватно аграрно-орендного підприємства «Промінь» заборгованість зі сплати орендної плати за 2019-2022 роки в сумі 57393,59 грн. та інфляційних нарахувань в сумі 11422,58 грн., всього 68816,17 грн. за договором оренди земельної ділянки №377 від 01.11.2006 року; 2) припинити договір оренди землі №377 від 01.11.2006 року шляхом розірвання, який зареєстрований 23.03.2007 року за №040769800318 у Красноградському районному відділі Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», укладеного строком на 25 років між ПАОП «Промінь» та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,13 га, кадастровий номер 6323381200:14:000:0051, яка належить їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ХР №059868. На обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначила, що в її власності знаходиться земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,13 га, кадастровий номер 6323381200:14:000:0051, яка належить їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ХР №059868 виданого 22 серпня 2001 року. Між [PERSON] та ПАОП «Промінь» в 2006 році був укладений договір оренди земельної ділянки за №377 від 01.11.2006 року строком на 25 років. Відповідно до п. 4.1 договору, орендна плата нараховується орендарем у розмірі 1,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік. За умовами договору оренди земельної ділянки за №377 від 01.11.2006 року зокрема п. 4.7 Договору вбачається, що відповідач взяв на себе зобов`язання сплачувати орендну плату протягом дії договору але не пізніше як у термін з 01 серпня до 31 грудня кожного року. Згідно п. 4.5 Договору оренди внесення орендної плати оформляється письмово. П. 4.9 Договору оренди у разі невиплати орендарем орендної плати передбаченої договором та у встановлені строки з вини орендаря, нараховується пеня у розмірі 0,01 % від суми заборгованості за кожен прострочений день виплати належної орендодавцю суми. Умовами договору оренди земельної ділянки не визначений порядок сплати відповідачем орендної плати, однак відповідно до ч. 1 ст. 96 ЗК України до зобов`язань землекористувача віднесено своєчасну сплату земельного податку та орендної плати. Відповідач зобов`язаний був щороку сплачувати йому орендну плату за місцем проживання позивача, а у випадку неможливості виконувати своє зобов`язання за місцем його проживання, внести орендну плату за договором оренди землі на депозит нотаріуса. Крім того, відповідач відповідно до «Правил надання послуг поштового зв`язку» затверджених постановою КМУ №270 від 05.03.2000 року мав можливість сплатити орендну плату поштовим переказом. Пунктом 14.4 Договору визначено що дія договору припиняється в разі несплати орендної плати в установлений цим договором термін. 10 червня 2013 року було укладено Додаткову угоду про зміни до Договору оренди земельної ділянки № 377 від 01 листопада 2006 року. Пункт 4.1 договору викладено у наступній редакції: «За користування вказаною в Договорі земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцю щороку орендну плату розмір якої з урахуванням коефіцієнту 1,756 складає 3 % від грошової оцінки». 1 грудня 2016 року було укладено Додаткову угоду про зміни до Договору оренди земельної ділянки № 377 від 1 листопада 2006 року. Пункт 4.1 договору викладено у наступній редакції: «За користування вказаною в Договорі земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцю щороку орендну плату розмір якої з урахуванням коефіцієнту 1,756 складає 6,5 % від грошової оцінки». Доповнено Договір оренди пунктом 14.16, яким орендар має право самостійно без погодження з орендодавцем підвищувати процент нарахування розміру орендної плати. Відповідач в порушення умов договору оренди земельної ділянки не сплатив позивачу орендну плату за використання земельної ділянки у строки визначені договором за період користування земельною ділянкою протягом 2019-2022 років, що підтверджується Відомістю з державного реєстру фізичних осіб платників податку про суми виплачених доходів та утриманих податків від 01.02.2023 року та 18.04.2023 року. Оскільки відповідач не сплатив орендну плату за 2019-2022 роки у строки з 01 серпня по 31 грудня кожного року користування земельною ділянку вважає, що спірний договір відповідно до вимог земельного законодавства є припиненим. ПАОП «Промінь» на день подачі позову до суду не сплачено орендну плату за 2019, 2020, 2021, 2022 роки. Згідно інформації з державного реєстру фізичних осіб - платників податку про суми виплачених доходів та утриманих податків від 01 лютого 2023 року виданною Державною податковою службою України в грудні 2019 року нараховано орендну плату в сумі 1677,02 грн, але не виплачено; в грудні 2019 року нараховано орендну плату в сумі 1117,49 грн, але не виплачено; перший квартал 2020 року нараховано 11552,79 грн., але не виплачено; четвертий квартал 2020 року нараховано 14347,83 грн, але не виплачено; в лютому 2021 року - знято як дохід 14347,83 грн.; грудень 2021 року нараховано 28696,73 грн., але не виплачено; грудень 2022 року нараховано 14349,23 грн., але не виплачено. Так відповідачем не виплачено орендну плату за 2019 рік - 14347,30 грн., за 2020 рік - 14347,83 грн., за 2021 рік - 14349,23 грн., за 2022 рік в сумі 14349,23 грн. В зв`язку з цим [PERSON] просить стягнути заборгованість з орендної плати за 2019-2022 роки 57393,59 грн, індекс інфляції за несвоєчасну оплату орендної плати - 11422,58 грн., а всього 68816,17 грн. Рух справи в суді. Ухвалою судді Красноградського районного суду Харківської області від 29.06.2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання по розгляду позовної заяви. Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 20.09.2023 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Заяви учасників процесу по суті справи та клопотання. Представник відповідача ПАОП «Промінь» - адвокат Кадун П.В. подав до суду відзив на позовну заяву в якому позов не визнав, вказує на те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Вказує, що укладаючи договір оренди земельної ділянки сторони погодились, що розмір орендної плати складає 1,5% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки. Також підписувались додаткові угоди до договору оренди землі про підвищення орендної плати. ПАОП «Промінь» перераховувало засобами поштового зв`язку грошові кошти в сумі 34652,00 грн. [PERSON] , але дані грошові кошти були повернуті ПАОП «Промінь» в зв`язку з неотриманням позивачем. В зв`язку з цим ПАОП «Промінь» не несе відповідальність за ухилення позивача від отримання орендної плати. Дані дії позивача свідчать про навмисні дії позивача щодо штучного створення умов для розірвання договору оренди. ПАОП «Промінь» зверталось до нотаріусів у Красноградському районі щодо внесення коштів на депозит, але їм було повідомлено, що вони такі дії не проводять. Також від представника позивача [PERSON] адвоката Лобач Н.І. надійшла відповідь на відзив в якій вказує, що представник відповідача у відзиві не заперечував, що факту, що орендна плата не була виплачена. Лише 26.12.2022 року поштовим зв`язком були перераховані кошти, які 14.02.2023 року повернуті підприємству. Але позивач не була повідомлена про надходження коштів у відділення поштового зв`язку, в зв`язку з чим не могла їх отримати. Крім того, систематична несплата орендної плати є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки. В судове засідання учасники судового процесу не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку. Від представника позивача [PERSON] , адвоката Лобач Н.І., 16.10.2023 року до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від представника відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача, позовні вимоги не визнає. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Позиція суду. Суд дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Фактичні обставини, встановлені судом. В ході розгляду справи судом встановлено, що у власності [PERSON] знаходиться земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,13 га, кадастровий номер 6323381200:14:000:0051, яка належить їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ХР №059868 виданого 22 серпня 2001 року. Між [PERSON] та ПАОП «Промінь» в 2006 році був укладений договір оренди земельної ділянки за №377 від 01.11.2006 року строком на 25 років. Відповідно до п. 4.1 договору орендна плата нараховується орендарем у розмірі 1,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік. За умовами договору оренди земельної ділянки за №377 від 01.11.2006 року зокрема п. 4.7 Договору вбачається, що відповідач взяв на себе зобов`язання сплачувати орендну плату протягом дії договору але не пізніше як у термін з 01 серпня до 31 грудня кожного року. Згідно п. 4.5 Договору оренди внесення орендної плати оформляється письмово. П. 4.9 Договору оренди у разі невиплати орендарем орендної плати передбаченої договором та у встановлені строки з вини орендаря, нараховується пеня у розмірі 0,01 % від суми заборгованості за кожен прострочений день виплати належної орендодавцю суми. 10 червня 2013 року було укладено Додаткову угоду про зміни до Договору оренди земельної ділянки № 377 від 01 листопада 2006 року. Пункт 4.1 договору викладено у наступній редакції: «За користування вказаною в Договорі земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцю щороку орендну плату розмір якої з урахуванням коефіцієнту 1,756 складає 3 % від грошової оцінки». 1 грудня 2016 року було укладено Додаткову угоду про зміни до Договору оренди земельної ділянки № 377 від 1 листопада 2006 року. Пункт 4.1 договору викладено у наступній редакції: «За користування вказаною в Договорі земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцю щороку орендну плату розмір якої з урахуванням коефіцієнту 1,756 складає 6,5 % від грошової оцінки». Доповнено Договір оренди пунктом 14.16, яким орендар має право самостійно без погодження з орендодавцем підвищувати процент нарахування розміру орендної плати. Надаючи правову оцінку встановленим фактам, суд вважає наступне. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно пункту 7 частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини та оцінка доказів, наданих сторонами. Частиною першою статті 2 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду нагадує, що у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) зроблено висновок, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)». Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За приписами статті 1 ЗУ «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до статті 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до частини першої статті 15 ЗУ «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Положеннями статей 24, 25 ЗУ «Про оренду землі» визначено права та обов`язки орендодавця і орендаря, а саме: орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку. Орендар, у свою чергу, має право зокрема самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, отримувати продукцію і доходи та зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, але не раніше державної реєстрації відповідного права оренди. Згідно з частинами третьою, четвертою статті 31 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Частиною першою статті 32 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Стаття 141 ЗК України передбачає таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати. Аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеній у постанові від 06 березня 2019 року у справі №183/262/17, провадження № 61-41932сво18. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зазначено, що: «у пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться». Разом з тим, відповідно до частин першої та другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Виходячи з системного аналізу наведених положень законодавства та враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України у постанові від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1449цс17, а також у постанові від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) міститься висновок, що: «враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку у справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не вбачає. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність». За змістом наведених норм, істотним слід визнавати таке порушення, що тягне за собою для іншої сторони неможливість досягнення мети договору, тобто, вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. Отже, стороною, якою заявлено вимоги про розірвання договору, повинно бути доведено наявність істотного порушення договору та наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, тобто існування цих двох умов у їх сукупності. Позивач [PERSON] не заперечує договірних відносин з ПАОП «Промінь» щодо оренди її земельної ділянки, в той час обґрунтовуючи підстави для дострокового припинення договору оренди, позивач зазначила, що відповідач систематично протягом 2019-2022 років не виплачує їй оренду плату за користування земельною ділянкою, що на її думку є підставою для розірвання договору оренди землі. Відповідно до спірного договору та чинного законодавства однією із підстав розірвання договорів оренди землі може бути невиконання однією із сторін умов договорів. На підтвердження невиплати відповідачем орендної плати за 2019-2022 роки [PERSON] надає Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 01.02.2023 рік за період з першого кварталу 2019 року по третій квартал 2022 року та Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 18.04.2023 рік за період з четвертого кварталу 2022 року по четвертий квартал 2022 року. З Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 01.02.2023 рік за період з першого кварталу 2019 року по третій квартал 2022 року в третьому кварталі 2019 року [PERSON] нараховано орендну плату в сумі 1677,02 грн. та виплачено її; в четвертому кварталі 2019 року нараховано орендну плату в сумі 1117,49 грн. та виплачено її; в першому кварталі 2020 року нараховано 11552,79 грн. та виплачено її; в четвертому кварталі 2020 року нараховано 14347,83 грн. та зазначено, що виплачено її, але в лютому 2021 року - знято як дохід 14347,83 грн.; в грудні 2021 року нараховано 28696,73 грн., але не виплачено орендну плату. З Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 18.04.2023 рік за період з четвертого кварталу 2022 року по четвертий квартал 2022 року встановлено,що в грудні 2022 року нараховано 14349,23 грн., але не виплачено орендну плату. Отже з Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 01.02.2023 рік за період з першого кварталу 2019 року по третій квартал 2022 року встановлено, що відповідачем ПАОП «Промінь» було виплачено позивачу [PERSON] орендну плату за 2019 рік в загальній сумі 14347,30 грн. (а.с.23). Також з даних відомостей встановлено, що [PERSON] не отримувала дохід від зданої в оренду ПАОП «Промінь» земельної ділянки в 2020-2022 роках (а.с. 24-25). Відповідач заперечуючи позовні вимоги вказує, що орендна плата позивачу була перерахована засобами поштового зв`язку 26.12.2022 року в сумі 34652,00 грн., але вона її не отримала, в зв`язку з чим грошові кошти були повернуті ПАОП «Промінь» в підтвердження чого надали інформацію АТ «УКРПОШТА». Позивач в свою чергу зазначила, що вона не була повідомлена про надходження даних коштів до поштового відділення. Та зазначила, що відповідачем все одно порушено умови договору щодо своєчасної сплати орендної плати так як кошти були надіслані на поштове відправлення лише 26.12.2022 року. За умовами Договору оренди земельної ділянки за №377 від 01.11.2006 року зокрема п. 4.7 Договору вбачається, що відповідач взяв на себе зобов`язання сплачувати орендну плату протягом дії договору але не пізніше як у термін з 01 серпня до 31 грудня кожного року. Відповідно до пункту 14.4 Договору дія договору припиняється у разі несплати орендної плати в установлений цим договором термін. Згідно п. 14.5 Договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором. Як вбачається з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 01.02.2023 року та відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 18.04.2023 року, відповідач систематично (більше двох разів) допускав порушення умов договору щодо виплати позивачу орендної плати, а саме - мала місце несплата передбаченої договором орендної плати за 2020-2022 роки. Крім того ПАОП «Промінь» надав до суду копії документів з АТ «УКРПОШТА» щодо перерахування засобами поштового зв`язку грошових коштів 26.12.2022 року в сумі 34652,00 грн. [PERSON] , але дані грошові кошти були повернуті ПАОП «Промінь» в зв`язку з неотриманням позивачем. Таким чином, сам факт систематичного порушення договору оренди землі щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи вищевикладене судом встановлено факт систематичної несплати орендної плати за земельну ділянку відповідачем ПАОП «Промінь», а саме в 2020-2022 роках, що відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі», пункту д) частини першої статті 141 ЗК України, статті 651 ЦК України та умов договору є правовою підставою для розірвання цього договору. Виплата орендної плати є істотною умовою договору оренди, систематичне невиконання якої є підставою для його розірвання. Зазначені висновки суду, узгоджуються із правовою позицію, викладеною у постановах Верховного Суду України: від 12 грудня 2012 року №6-146цс12, від 28 вересня 2016 року №6-977цс16, від 11 жовтня 2017 року №6-1449цс17. Крім того, суд не приймає до уваги надані відповідачем пояснення, що позивач навмисне не отримала орендну плату, перераховану поштовим переказом АТ «УКРПОШТА» 26.12.2022 року в сумі 34652,00 грн., так як не надано доказів про сповіщення позивача про надходження даного грошового переказу. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Також з відповідача на корись позивача слід стягнути несплачену суму орендної плати за користування земельною ділянкою за 2020 рік - 14347,83 грн, за 2021 рік - 14349,23 грн, за 2022 рік - 14349,23 грн, а всього 43046,29 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем грошового зобов`язання по виплаті орендної плати за 2020-2022 роки на користь позивача на підставі статті 625 ЦК України слід стягнути інфляційні втрати. Інфляційні втрати за прострочення внесення орендної плати за 2020 рік підлягають стягненню у сумі 6385,74 грн., розрахунок є таким: 14347,83 x 1.44507 -14347,83. Інфляційні втрати за прострочення внесення орендної плати за 2021 рік підлягають стягненню у сумі 4498,68 грн., розрахунок є таким: 14349,23 x 1.31351 -14349,23. Інфляційні втрати за прострочення внесення орендної плати за 2022 рік підлягають стягненню у сумі 538,16 грн., розрахунок є таким: 14349,23 x 1.03750 -14349,23. Тобто на користь позивача з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати за прострочення внесення орендної плати за 2020-2022 роки в сумі 11422,58 грн. Суд погоджується з розрахунком інфляційних втрат, наданий позивачем. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 54468,87 грн., з яких: орендна плата за 2020-2022 роки в сумі 43046,29 грн., індекс інфляції за несвоєчасну сплату орендної плати - 11422,58 грн. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Висновки за результатами розгляду справи. Судом встановлено факт систематичної несплати орендної плати, та позивачем доведено, що їй відповідачем завдана шкода, яка значною мірою позбавляє її того, на що вона розраховувала при укладенні договору, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання договору оренди розірваними з підстав заявлених в позові. Також частковому задоволенню підлягає вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати, а саме за 2020-2022 роки в сумі 43046,29 грн., так як за 2019 рік орендна плата за користування земельною ділянкою була сплачена відповідачем. Крім того, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають інфляційні втрати за прострочення внесення орендної плати за 2020-2022 роки в сумі 11422,58 грн. Розподіл судових витрат. Згідно платіжних доручень при пред`явленні позову до суду позивачем понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2147,20 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог на суму 54468,87 грн., то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1696,93 грн. Позивачем в позовній заяві зазначено, що попередній розрахунок витрат на правову допомогу складає 10000 грн., але ніяких доказів в підтвердження даних витрат до суду не надано.

Outcome: partial