Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» суму в якості страхового відшкодування (шкоди, заподіяної внаслідок ДТП) в розмірі 209\~312,50 грн. та судовий збір у розмірі 3\~139,69 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 27.11.2020 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] , було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № АМ.159421, згідно умов даного Договору страхування, позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER] . 23.03.2021 року у м. Одеса, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Chevrolet», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , транспортного засобу «Renault», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Суворівського районного суду м. Одеси по справі № 523/6215/21 від 22.06.2021 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER] , який на підставі Договору добровільного страхування був застрахований у позивача. 24.03.2021 року, [PERSON] , водій транспортного засобу «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER] звернулась до позивача із Заявою про настання страхового випадку по договору страхування Авто КАСКО № АМ.159421. Позивач на підставі Страхового акту № UA2021032300023/L01/01 від 16.04.2021 року, Розрахунку страхового відшкодування від 16.04.2021 року, враховуючи Рахунок-Фактуру № АдСЧТ01365 від 15.04.2021 року, здійснив виплату страхового відшкодування на рахунок СТО в розмірі 337\~812,50 грн. Під час дослідження страхового випадку, стало відомо, що на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу «Chevrolet», державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована за полісом ОСЦПВВНТЗ № 201004386 у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». Позивач звернувся до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» із Вимогою в порядку суброгації № 907/2021 від 16.11.2021 року. На підставі Вимоги в порядку суброгації № 907/2021 від 16.11.2021 року, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» здійснило виплату у розмірі 128\~500,00 грн. Станом на момент подання позову, сума яка підлягає відшкодуванню становить 209\~312,50 грн. 31.03.2023 року на адресу відповідача була направлена Претензія щодо відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП, вих. № 2003544 від 31.03.2023 року. Однак жодних дій, спрямованих на врегулювання даного питання в досудовому порядку з боку відповідача здійснено не було. Оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання в досудовому порядку, це призвело до порушення прав позивача на відшкодування шкоди, що і\~стало підставою\~для зверненняпредставника позивача до суду з вказаним позовом. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області від 15 січня 2024 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача до судового засідання не з`явився, але в матеріалах справи міститься його клопотання про розгляд справи без позивача та його представників, в якому просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 82). Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини не явки суд не повідомив, також в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідно до частин 3, 11 ст. 128 ЦПК України (а.с. 80, 87-88), в судове засідання не з`явився без поважних причин, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідача, судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України. Судом, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд прийшов до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, 27.11.2020 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № АМ.159421, згідно умов даного Договору страхування, позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 45). 23.03.2021 року у м. Одеса, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Chevrolet», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , транспортного засобу марки «Renault», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу марки «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що підтверджується копією довідки, виданої Управлінням патрульної поліції в Одеській області, про дорожньо-транспортну пригоду № 3021291434164698 (а.с. 51). У скоєнні вказаного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, був визнаний винним відповідач по справі [PERSON] , відповідно до постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 22.06.2021 року по справі № 523/6215/21 (а.с. 54-55). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 24.03.2021 року потерпіла особа [PERSON] звернулася до позивача з заявою про настання страхового випадку по договору страхування Авто КАСКО (а.с. 46-50). Вартість відновлювального ремонту пошкодженого в ДТП автомобіля марки «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER] , складає 337\~812,50 грн., що підтверджується копіями Розрахунку страхового відшкодування від 16.04.2021 року, Рахунку-Фактури № АдСЧТ01365 від 15.04.2021 року (а.с. 57-60). Відповідно до Страхового Акту № UA2021032300023/L01/01 від 16.04.2021 року, виплата страхового відшкодування страхувальнику складає 337\~812,50 грн. (а.с. 56). Позивачем виплачено страхове відшкодування у розмірі 337\~812,50 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 53122 від 05.05.2021 року (а.с. 61). Після цього позивач звернувся до страхової компанії відповідача із Вимогою в порядку суброгації № 907/2021 від 16.11.2021 року, за якою страхова компанія відповідача здійснила виплату в розмірі 128\~500,00 грн., що підтверджується довідкою ПрАТ СК «ПЗУ Україна» про зарахування 09.12.2021 року від ПАТ «СК «Арсенал Страхування» коштів у розмірі 128\~500,00 грн. (а.с. 64). Тобто, відшкодувавши матеріальну шкоду, заподіяну відповідачем, у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування. 31.03.2023 року позивач звернувся до відповідача з претензією щодо відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП (а.с. 66), однак претензія позивача про відшкодування шкоди відповідачем була проігнорована та виконана не була. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. На підставі ст. ст. 76-77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частинами 1, 7 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов законний, обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та підлягає задоволенню з підстав зазначених вище. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved