Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом з вимогою до відповідача ДП «Науково-дослідний інститут «КВАНТ» про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати. Вимоги бґрунтовані тим, що у період з 01.11.2015 року по 01.02.2022 року [PERSON] (надалі - «Позивач») перебував у трудових відносинах з ДЕРЖАВНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ "НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ІНСТИТУТ "КВАНТ" (надалі - «Відповідач»), працюючи на посаді провідного інженера-конструктора відділу 36 НДВ-3, що підтверджується записами у трудовій книжці. 01.02.2022 року [PERSON] був звільнений із займаної посади на підставі Наказу № 15-к/тр від 31.01.2022 року. Під час перебування Позивача у трудових правовідносинах з Відповідачем, з боку останнього була нарахована, але не виплачена: - заробітна плата за період з 01.01.2019 року по 01.02.2022 року у розмірі 269 187 (двісті шістдесят дев`ять тисяч сто вісімдесят сім) гривень 12 копійок; - вихідна допомога при звільненні у розмірі тримісячного середнього заробітку відповідно до ст. 44 КЗпП України в розмірі 30 984 (тридцять тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні 84 копійки; - грошова компенсація за 13 днів не використаної Позивачем щорічної відпустки відповідно до ч.1.ст. 83 КЗпП, ст. 24 ЗУ «Про відпустки» у розмірі 4 274 (чотири тисячі двісті сімдесят чотири) гривні 95 копійок. Всього: 269 187,12 гривень + 30 984,84 гивень + 4 274,95 гривень = 304 446,91 гривень.Станом на день подання позовної заяви, заборгованість по заробітній платі не була виплачена позивачу. 14 лютого 2024 року ухвалою Печерського районного суду міста Києва було відкрито провадження в порядку позовного спрощеного провадження з викликом сторін. Строк, визначений ч. 3 ст. 279 ЦПК України, для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність та просив задовольнити вимоги з підстав викладених в ній. Відповідачем до суду не подано відзиву на позову заяву, при цьому останній належним чином повідомлявся про розгляд справи в суді, а саме за зареєстрованим місцем проживання. Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлялася належним чином, відзив на позовну заяву не подала та не повідомила причини його неподання, а також те, що сторона позивача не заперечувала щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, про що свідчить прохальна частини позову, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що у період з 01.11.2015 року по 01.02.2022 року [PERSON] перебував у трудових відносинах з ДЕРЖАВНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ "НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ІНСТИТУТ "КВАНТ" працюючи на посаді провідного інженера-конструктора відділу 36 НДВ-3, що підтверджується записами у трудовій книжці. 01.02.2022 року [PERSON] був звільнений із займаної посади на підставі Наказу № 15-к/тр від 31.01.2022 року. Під час перебування Позивача у трудових правовідносинах з Відповідачем, з боку останнього була нарахована, але не виплачена: - заробітна плата за період з 01.01.2019 року по 01.02.2022 року у розмірі 269 187 (двісті шістдесят дев`ять тисяч сто вісімдесят сім) гривень 12 копійок; - вихідна допомога при звільненні у розмірі тримісячного середнього заробітку відповідно до ст. 44 КЗпП України в розмірі 30 984 (тридцять тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні 84 копійки; - грошова компенсація за 13 днів не використаної Позивачем щорічної відпустки відповідно до ч.1.ст. 83 КЗпП, ст. 24 ЗУ «Про відпустки» у розмірі 4 274 (чотири тисячі двісті сімдесят чотири) гривні 95 копійок. Всього: 269 187,12 гривень + 30 984,84 гивень + 4 274,95 гривень = 304 446,91 гривень.Станом на день подання позовної заяви, заборгованість по заробітній платі не була виплачена позивачу. Згідно зі ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провест з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в ден звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мают бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільнени працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч.1.ст.83 КЗпП України, ст. 24 ЗУ «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей аб повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Відповідно до ст.44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40, пункті 6 частини першої статті 41 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення роботодавцем законодавства про працю, колективного чи трудового договору, вчинення мобінгу (цькування) стосовно працівника або невжиття заходів щодо його припинення (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відтак, право на отримання належної колишньому працівнику [PERSON] суми нарахованої, але не випаленої заробітної плати, і тому вимога позивача обґрунтована та підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved