Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-24 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. У грудні 2023 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що 16.10.2021 між позивачем та відповідачем [PERSON] укладений договір позики, оформлений власноручно написаною відповідачем розпискою. За змістом розписки відповідач отримав від позивача для власних потреб кошти в розмірі 50\~000 Євро, які зобов`язався повернути в строк до 30.05.2022. 07.10.2022 між сторонами укладений ще один договір позики, оформлений власноручно написаною відповідачем розпискою. За змістом розписки відповідач отримав від позивача для власних потреб кошти в розмірі 10\~000 Євро, які зобов`язався повернути в строк до 28.12.2022. На час звернення до суду відповідач кошти не повернув. Ураховуючи наведене [PERSON] просив стягнути з [PERSON] 60\~000 Євро заборгованості за договорами позики, 2488,77 Євро як 3% річних за прострочення виконання зобов`язання (за період відповідно з 31.05.2022 по 21.11.2023 та за період з 29.12.2022 по 21.11.2023) та 13\~420 грн + 536,80 грн судового збору за подання позову і заяви про забезпечення позову. Стислий виклад позиції відповідача. Відповідач не скористався правом подати відзив на позовну заяву. Рух справи в суді. Відповідно до приписів статей 19, 274 ЦПК України суд розглянув справу за правила загального позовного провадження. Ухвалою від 11.12.2023 суд задовольнив заяву [PERSON] і забезпечив позов шляхом накладення арешту на 1/4 частку квартири [ADDRESS] (реєстраційний номер 19626262), яка належить [PERSON] на праві спільної часткової власності. Доводи сторін в судовому засіданні. В судовому засіданні 13.03.2024 позивач [PERSON] позов підтримав і допитаний в якості свідка показав, що за рекомендацією знайомого надав у жовтні 2021 року [PERSON] позику в розмірі 50\~000 Євро на строк до 30.05.2022. Відповідач щомісяця сплачував усно обумовлені проценти за користування позикою. У визначений строк відповідач позику не повернув, і попросив ще одну позику для ввезення на територію України транспортних засобів, реалізація яких надала би можливість повернути попередню заборгованість. У жовтні 2022 року [PERSON] отримав в позику ще 10\~000 Євро на строк до грудня 2022 року, однак борг не повернув, припинив виплату процентів і уникає спілкування. Представник позивача адвокат Усаченко М.О. позов підтримав, просив окрім неповернутої позики стягнути з відповідача 2488,77 Євро нарахованих на підставі частини другої статті 625 ЦК України 3% річних за прострочення виконання зобов`язання. Просив врахувати надані позивачем показання та надані суду оригінали розписок про позику, які доводять реальність зобов`язання та погоджений строк повернення позики. Також адвокат Усаченко М.О. в судовому засіданні 25.03.2024 повідомив про намір надати докази понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України. Належним чином повідомлений відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник відповідача адвокат Зуб В.В. в судовому засіданні 19.02.2024 клопотав про призначення судової почеркознавчої експертизи з метою встановлення дійсності написання розписок відповідачем, мотивуючи тим, що відповідач не заперечує факт отримання позик від [PERSON] , проте не пам`ятає чи власноручно написав надані позивачем суду боргові розписки. В наступне судове засідання 25.03.2024 представник відповідача не з`явився, подав заяву про залишення клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи без розгляду, просив завершувати судовий розгляд у відсутності сторони відповідача. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Предметом спору є договір позики. Відповідно до частини першої статті 627\~ЦК України та статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частина друга статті 640 ЦК України). Відповідно до статті 1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК). Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною першою статті 527\~ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання зобов`язання частково або в повному обсязі (частини перша, четверта статті 545 ЦК України). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №464/3790/16ц (провадження № 14-465цс18) викладений висновок про те, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до вчинення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Суд встановив, що 16.10.2021 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики, за умовами якого відповідач отримав від позивача позику в розмірі 50\~000 Євро і зобов`язався повернути кошти в строк до 30.05.2022. Також 07.10.2022 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики, за умовами якого відповідач отримав від позивача позику в розмірі 10\~000 Євро і зобов`язався повернути кошти в строк до 28.12.2022. Укладення обох договорів позики підтверджується оригіналами розписок, які надані суду позивачем і які за змістом розписок написані власноручно відповідачем. Зміст розписок свідчить про укладення між сторонами саме договорів позики. Наявність оригіналів розписок у позивача засвідчує невиконання відповідачем зобов`язань щодо повернення боргу. Строк виконання зобов`язання на час ухвалення судового рішення закінчився. Відповідно до\~пункту 4\~частини третьої\~статті 129\~Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог частин першої, п`ятої, шостої статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування (частина\~перша статті 80 ЦПК). Відповідач не надав суду доказів на спростування факту укладення договорів позики, доказів виконання зобов`язання чи додаткових договірних відносин щодо зміни строку повернення позики. Оцінивши надані позивачем докази суд дійшов висновку про доведеність існування між сторонами договірних відносин з позики, факт невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, що, відповідно, дає підстави для стягнення заборгованості у валюті договору. Що стосується вимог про стягнення 3% річних на підставі статті 625 ЦК України. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Невиконання умов, визначених зобов`язанням, є його порушенням (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК) Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виконання договірних зобов`язань та нарахування 3% річних за час прострочення виконання зобов`язання, визначених статтею 625 ЦК України, в іноземній валюті дозволяється, на що вказала Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.01.2019 у справі №373/2054/16-ц. Позивачем заявлені до стягнення 3% річних в розмірі 2488,77 Євро, з яких: - 2219,18 Євро за невиконання обов`язку повернути позику на суму 50\~000 Євро за період з 31.05.2022 по 21.11.2023, - 269,59 Євро за невиконання зобов`язання щодо повернення позики в розмірі 10\~000 Євро за період з 29.12.2022 по 21.11.2023. Однак Законом № 2120-IX\~від 15.03.2022 розділ Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнені п.18, за змістом якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином вимоги позивача по стягнення 3% річних , нарахованих за період дії в Україні воєнного стану, задоволенню не підлягають. Щодо розподілу судових витрат. Приймаючи до уваги заяву представника позивача про надання доказів витрат на професійну правничу допомогу упродовж п`яти днів після ухвалення рішення, суд вирішує питання розподілу лише судових витрат в частині судового збору. Позовні вимоги задоволені на 96% (60\~000х100% : 62488,77), тому відповідно до приписів частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 13398,50 грн (обрахованих з суми судового збору сплаченого за подання позовної заяви і заяви про забезпечення позову (13420+536,80) х96%:100%). Щодо забезпечення позову. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11.12.2023 з метою забезпечення даного позову накладений арешт на нерухоме майно, а саме на 1/4 частку квартири [ADDRESS] (реєстраційний номер 19626262), яка належить [PERSON] на праві спільної часткової власності. В силу частини сьомої, восьмої статті 158 ЦПК у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасників справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача буде відкрите виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Outcome: partial