Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить звільнити з-під арешту житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , накладений Прилуцькою міською державною нотаріальною конторою ЗО грудня 1959 року, архівний запис №1972-20, внутр..№46012А3923Р137303А2А за повідомленням б/н 30.12.1959 [PERSON] , [PERSON] , зареєстрований Прилуцькою міською державною нотаріальною конторою 21.05.2006, реєстраційний номер обтяження:3233120 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про арешт нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 3233120, зареєстрований 21.05.2006 року 13:20:20 реєстратором: Прилуцькою міською державною нотаріальною конторою, 17500, Чернігівська обл., Прилуцький р., м.Прилуки, вул.Шевченка, 107. Заявлені вимоги мотивовані тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 12 вересня 1979 року, посвідченого Прилуцькою міською державною нотаріальною конторою, мені, [PERSON] , належть 1/2 частина будинку за адресою: [ADDRESS] ; інша 1/2 частина будинку належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 04 червня 1982 року. Співвласники будинку уклали договір про поділ будинку та мали намір вжити заходів щодо оформлення документів на кожен з своїх новоутворених об`єктів нерухомого майна з подальшою реєстрацією права власності на новоутворені об`єкти, але у Центрі надання адміністративних послуг Прилуцької міської ради нам повідомили, що за нашим будинком існує обтяження - арешт, зареєстрований Прилуцькою міською державною нотаріальною конторою 21.05.2006р., реєстраційний номер-3233120, здійснений на підставі повідомлення від [PERSON] та [PERSON] від 30.12.1959р.; власником будинку зазначено [PERSON] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 09.12.2023. Позивач звернувся до нотаріальної контори, листом від 12.12.2023 за вих.№840/01-16 йому повідомлено, що арешт можливо зняти лише за заявою вказаних вище заявників, а у випадку неможливості - у судовому порядку. Згідно з довідкою, наданою КП «Прилуцьке МБТІ» 14.12.2023 року, [PERSON] та [PERSON] набули права власності на зазначений вище будинок на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.02.1955 року, а 30.12.1959 року (день накладення обтяження) з боку зазначених вище заявників на підставі відповідних договорів дарування і купівлі-продажу були відчужені частки у праві власності на будинок, тобто, з 30.12.1959р. вони вже не були співвласниками зазначеного будинку, тому фактично не могли бути заявниками про накладення арешту на будинок. Отже, не дивлячись про факт наявності арешту на будинок та приймаючи до уваги вказану вище довідку з МБТІ, з сторони Прилуцької міської державної нотаріальної контори, починаючи з 30.12.1959 року було посвідчено усього 6 разів договорів дарування та купівлі-продажу частин будинку; під час дії арешту на будинок право власності на вказаний будинок переходило до 7 співвласників. Отже лише у грудні 2023 року позивачу стало відомо про наявність арешту на будинок, який на даний час не може бути актуальним через відсутність підстав для його накладення у зв`язку з відсутністю зацікавлених у арешті власників будинку. Таким чином для здійснення державної реєстрації обтяження - арешту нерухомого майна саме 21.05.2006 року щодо належного позивачу та співвласнику вказаного вище будинку, нотаріальною конторою можливо були використані архівні дані щодо власника будинку. Позивач до судового засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач до судового засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, по суті позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні обставини викладені позивачем в позовній заяві знайшли своє підтвердження в доказах наявних в матеріалах справи, а саме: копія довідки Прилуцького МБТІ, копія договору купівлі-продажу, копія листа нотаріальної контори, копія інформації з державного реєстру (а.с.5-9). Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно з частиною першою статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно) (Постанова Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна»). Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, враховуючи те, що судом встановлено, що арешт накладений за заявами осіб, які у подальшому відчужили будинок, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Керуючого ст.ст.2, 12, 13, 81, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 284, 352, 354-355, п.9, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд

Outcome: approved