Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-21 00:00:00

Позивач Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» звернувся з позовною заявою, в якій просить стягнути на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» заборгованість з [PERSON] за теплову енергію в сумі 14 349,11 грн. за період з 01.11.2017 року до 30.11.2020 року, заборгованість за абонентське обслуговування в сумі 26,42 грн. за період з 01.11.2017 року до 30.11.20202 року, інфляційні втрати в сумі 3031,83 грн. та 3% річних в сумі 1326,90 грн. за період з 01.11.2017 р. до 30.11.2020 р., судові витрати у розмірі 2147,20 грн., а також витрати пов`язані з відправленням листа відповідача в розмірі 50,00 грн., посилаючись на те, що позивач, здійснюючи свою діяльність по теплопостачанню протягом тривалого часу в опалювальний період надає відповідачу теплову енергію в квартиру за адресою: [ADDRESS] , а відповідач використав дану послугу і не відмовлявся від неї, однак не зважаючи на надання позивачем відповідних житлово-комунальних послуг в період з 01.11.2017 року по 30.11.2020 року, відповідач не здійснював їх оплату, в результаті чого виникла відповідна заборгованість. У зв`язку з викладеним позивач вимушений звертатися до суду з цим позовом. 06.02.2024 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості, в якому просить у задоволенні позову Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію у сумі 18 734,26 грн. - відмовити повністю. Витрати, понесені позивачем при поданні позовної заяви пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 2 147,20 грн. та пов`язані з відправленням листа підповідачу у сумі 50,00 грн. з відповідача не стягувати. Відзив мотивований тим, що вимоги позивача, викладені в позовній заяві, відповідачем не визнаються. Проти позовних вимог заперечує у повному обсязі. Ознайомившись з позовною заявою відповідач вважає, що вона не підлягає задоволенню, з наведених нижче підстав. Відповідач [PERSON] , з 1990 року проживав та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після військового вторгнення російської федерації на територію України, окупацією українського міста Бахмут Донецької області відповідач вимушено став внутрішньо переміщеною особою. В умовах війни відповідач був змушений виїхати в інший регіон держави (м. Київ) з території адміністративно-територіальної одиниці, на якій проводяться бойові дії (м. Бахмут, Донецька обл.), підтвердженням чого є Довідка від 02.05.2023 № 3001-5002739385 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, отримана з дотриманням вимог визначених Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 із змінами. Згідно інформації, зазначеної в Довідці зареєстрованим місцем проживання [PERSON] , є: [ADDRESS] . Позивачем у позовній заяві зазначається наступна адреса Відповідача: [ADDRESS] . За цією адресою позивачем сформована сума заборгованості зі сплати теплової енергії та безпідставно заявлені позовні вимоги до відповідача. Розглянувши інформаційну довідку Виконавчого комітету Дружківської міської ради від 27.09.2023 № 01-16/2672, яка є доказом позовних вимог позивача, можна помітити, що підтвердження відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані, що містяться в реєстрі територіальної громади (Єдиному державному демографічному реєстрі) стосовно [PERSON] , [INFO] , відсутні. Відомості зазначені в інформаційній довідці підтверджують той факт, що відповідач, тобто не проживає та не зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а квартира не перебуває у власності відповідача та він не є співвласником даного нерухомого майна. Згідно даних отриманих від Бахмутської територіальної громади та наведених у Витягу з реєстру територіальних громад, адресою місця проживання [PERSON] є [ADDRESS] . Також, слід звернути увагу, що Міністерством соціальної політики України на виконання ухвали Дружковського міського суду Донецької області від 22.09.2023 у справі № 229/6601/23 щодо надання відомостей суду з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб наведено інформацію щодо реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Тому прошу суд врахувати, що квартира за адресою: [ADDRESS] , що зазначена у позовній заяві Позивача не є моїм місцем проживання (перебування), я не є власником (співвласником) цього житла, законним представником особи або власника (співвласника) житла, уповноваженої особи житла, іпотекодержателя або довірчого власника. Твердження Позивача, стосовно квартири [ADDRESS] , який приєднано до системи централізованого теплопостачання та що Відповідач, являється споживачем житлово-комунальних послуг є безпідставними та неправдивими, оскільки відповідач за даною адресою не проживає, не є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника іншою особою, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб. Позивач посилається на постанову ВСУ від 30.10.2013 по справі № 6-59цс13 та Постанову Верховного Суду України від 20.04.2016 року по справі № 6-2951 цс 15, у яких йдеться про те, що споживач зобов`язаний оплатити послуги, якщо він фактично користувався ними. Зазначає, що у зв`язку з тим, що відповідач за даною адресою не проживає, не є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника іншою особою, яка користується об`єктом нерухомого манна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб, то ніяким чином не міг фактично отримувати та користуватися послугами теплової енергії, відносно яких Позивач виставляє позовні вимоги. Одним із аргументів позовних вимог позивача є ствердження, що незалежно від того, чи є громадянин власником приватизованої квартири, або наймачем неприватизованої квартири, він є споживачем житлово-комунальних послуг, тому його обов`язком являється своєчасна оплата спожитих послуг. Позивач стверджує, що протягом тривалого часу в опалювальний період надавав [PERSON] , теплову енергію у квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а відповідач - Боржник використав надану послугу для задоволення власних потреб та не відмовився від цих послуг. Із наведеного вище, що підтверджується відповідними документами відповідач не є власником, або наймачем квартири [ADDRESS] , та не міг використовувати послуги Позивача для задоволення власних потреб у зв`язку з тим, що відповідач не є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника іншою особою, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб. Також у позовній заяві Позивач зазначає, що в Обласному комунальному підприємстві «Донецьктеплокомуненерго» на ім`я відповідального наймача відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , що відповідає вищевказаній квартирі та відповідно до якого нараховується плата за теплову енергію. На яких підставах та з яких причин Позивачем встановлено, що відповідач є відповідальним наймачем квартири [ADDRESS] відповідачу не відомо, оскільки відповідач не є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника іншою особою, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб. Стосовно стверджень Позивача щодо договірних відносин між Відповідачем та Позивачем, що виникли на підставі ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» зазначає, що у зв`язку з тим, що відповідач не є власником (співвласником) нерухомого майна за адресою [ADDRESS] , або за згодою власника іншою особою, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб, в нього не було потреби в укладанні договору на надання послуг з централізованого опалення та фактичного отримання послуг. Позивач також зазначає, що фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. Позивач стверджує, що факт отримання послуги Відповідачем, у опалювальний сезон 2020-2021рр. підтверджується актами включення та актами відключення будинку, що додаються до позовної заяви. Факт приєднання споживача до умов індивідуального договору та факт отримання послуги спростовується тим фактом, що відповідач не міг укласти з Позивачем - Обласним комунальним підприємством «Донецьктеплокомуненерго» індивідуальний договір та отримувати послуги у зв`язку з тим, що адресою місця проживання [PERSON] є [ADDRESS] , про що свідчать відомості Витягу з реєстру територіальних громад від 26.01.2024 номер витягу 2024/000890712. Таким чином вважає, що заявлені Позивачем вимоги на загальну суму 18 734,26 грн., а саме: заборгованість за теплову енергію сформовану за адресою: [ADDRESS] за період 01.11.2017 до 30.11.2020 у сумі 14 349,11 грн.; 3% річних за період 01.11.2017 до 30.11.2020 у сумі 1 326,90 грн.; інфляційні втрати за період 01.11.2017 до 30.11.2020 у сумі 3 031,83 грн; заборгованість за абонентське обслуговування за період з 01.11.2017 до 30.11.2020 у сумі 26,42 грн.; не можуть бути задоволені у зв`язку з тим, що вимоги Позивача надумані і не відповідають дійсності та чинному законодавству. Витрати, понесені Позивачем при поданні позовної заяви пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 2 147,20 грн. та витрати пов`язані з відправленням листа Відповідачу у сумі 50,00 грн., відповідачем не визнаються. В судовому засіданні представник позивача Соболь О.О. заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі з викладених у позовній заяві підстав, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав зазначених у відзиві, оскільки не є власником вказаної квартири і не зареєстрований в ній. Суд заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. За приписами ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 цього ж Закону індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Таким чином, згідно з чинним законодавством обов`язок сплати житлово-комунальних послуг покладається на власника квартири у багатоквартирному будинку або іншу особу, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно з частиною 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Згідно ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. Судом установлено, що будинок [ADDRESS] у 2019-2021 р. був підключений до централізованого опалення, що підтверджується відповідними актами (а.с.8-9). Відповідно до розрахунку заборгованості за надану теплову енергію, за період з 01.11.2017 року по 30.11.2020 року по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] існує заборгованість за теплову енергію в розмірі 14349,11 грн., заборгованість з абонентської плати 26,42 грн. (а.с.20). Згідно з листом начальника Дружківської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області № 01-16/2672 від 27.09.2023 року дані в реєстрі територіальної громади стосовно [PERSON] , [INFO] , відсутні (а.с.30). Згідно листа Міністерства соціальної політики України №15161/0/2-23/19 від 10.10.2023 року, станом на 09.10.2023 року в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщену особу [PERSON] , [INFO] наявна інформація про місце реєстрації за адресою: [ADDRESS] , та з 01.05.2023 року фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.31). Згідно паспорту громадянина України серія [NUMBER] виданого Артемівським МВ УМВС України у Донецькій області 02.11.2001 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрований у [ADDRESS] (а.с.63-65). Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 02.05.2023 року № 3001-5002739285 [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та фактично проживає/перебуває за адресою: [ADDRESS] (а.с.67). Згідно витягу з реєстру Бахмутської територіальної громади № 2024/000890712 від 26.01.2024 року [PERSON] , [INFO] , з 14.11.2016 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.68). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6). Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч.7). Відповідно до ст.83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч.1). Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (ч.2). Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (ч.3). Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч.4). Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч.8). Позивачем не доведено та не надано доказів у встановлений законом строк, що відповідач [PERSON] являється споживачем послуг з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , на якого може бути покладено обов`язок сплати заборгованості за надані послуги за період з 01.11.2017 року по 30.11.2020 року, оскільки дослідженими в судовому засіданні доказами не підтверджено, що він є власником вказаної квартири чи зареєстрований/проживає в ній, тобто є споживачем послуг відповідача. З наданої до позовної заяви виписки з особового рахунку вбачається, що особовий рахунок № [NUMBER] відкритий на [PERSON] , однак позивачем та представником позивача в судовому засідання не обґрунтовано, не доведено на підставі чого він відкритий саме на відповідача. Доказів до позовної заяви, як того вимагає ч.2 ст.83 ЦПК України не надано, будь-яких клопотань про витребування доказів не заявлено. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог до [PERSON] в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed