Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" звернулися до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 4706534 від 13.10.2021 р. року в розмірі 78\~154, 85 грн. на користь ТзОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» та суму сплаченого судового збору в розмірі 2\~422,40 грн. Свої вимоги обґрунтовують тим, що 13.10.2021 року між [PERSON] та ТОВ Мілоан» був укладений кредитний договір № 4706534 , згідно з умовами якого відповідач отримала 20 000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений відповідачем 12.11.2021 року. ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну їй суму. Відповідач зі свого боку не виконала умов кредитного договору. Підтвердженням добровільного укладення відповідачем кредитного договору є анкета-заява позичальника, в якій зазначені особисті дані відповідача. Після чого, укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якій в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п.2.1 кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника. Таким чином, відповідно до умов кредитного договору, 13.10.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений договір відступлення прав вимоги №80-MЛ від 09.02.2022 року. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги і за Кредитним договором № 4706534 від 13.10.2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем.\~\~Сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором № 4706534 від 13.10.2021 року, було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно договору відступлення прав вимоги №80-MЛ від 09.02.2022 року. Сума заборгованості відповідача становить 78\~154, 85 грн. відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №80-MЛ від 09.02.2022 року, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 17\~509,00 грн.; прострочена заборгованість за комісією становить 2\~200,00 грн.; прострочена заборгованість процентами становить 58\~445, 85 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Згідно поданого клопотання, просив розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, однак 26 березня 2024 року подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає частково та просить у разі задоволення позову розстрочити виконання рішення терміном на один рік. Ухвалою суду від 28 лютого 2024 року у справі відкрите спрощене позовне провадження, призначене судове засідання з викликом сторін. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до такого висновку. Судом встановлено, що 13.10.2021 року між [PERSON] та ТОВ "Мілоан" був укладений кредитний договір № 4706534, згідно з умовами якого відповідач отримала 20 000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений відповідачем 12.11.2021 року ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну їй суму, про що свідчить платіжне доручення 58614441 від 13.10.2021 р. Підтвердженням добровільного укладення відповідачем кредитного договору є анкета-заява позичальника, в якій зазначені особисті дані відповідача. Встановлено, що укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якій в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п.2.1 кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника, що підтверджується платіжним дорученням № 58614441 від 13.10.2021 року. 09 лютого 2022 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" укладено договір відступлення прав вимоги №80-MЛ від 09.02.2022 року, за умовами якого позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 4706534 від 13.10.2021 року, що підтверджується договором факторингу №80-MЛ від 09.02.2022 року, актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №80-MЛ від 09.02.2022 року, витягом з реєстру боржників до договору факторингу №80-MЛ від 09.02.2022 року. За розрахунком\~позивача заборгованість\~за кредитним\~договором№ 4706534 від 13.10.2021 року становить 78\~154,85 грн., з яких : прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 17 509,00 гривень; прострочена заборгованість за комісією становить 2\~200 гривень; прострочена заборгованість за сумою відсотків становить 58\~445,85 гривень. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно- телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається І виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно ч. 1\~ст. 512 Цивільного кодексу України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги; правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою.\~До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 Цивільного кодексу України).\~ Відповідно до частини першої\~статті 1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 Цивільного кодексу України).\~ Частиною другою\~статті 1054 Цивільного кодексу України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.\~ За змістом\~статті 1056 Цивільного кодексу України\~розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.\~ За положеннями ст.\~1046,\~1049 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.\~ Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~та ч. 1 ст.\~1049 Цивільного кодексу України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1\~ст. 1048 Цивільного кодексу України\~про виплату процентів до дня поверненню позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.\~ З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги і згідно з ч. 2\~ст. 1050 Цивільного кодексу України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2\~ст. 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.\~ Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 року у справі N 444/9519/12, провадження N 14-10цс18 від 04.07.2018 року у справі N 310/11534/13-ц, провадження N 4-154цс18, від 31.10.2018 року у справі N 202/4494/16-ц, провадження N 14-318цс18.\~\~\~ \~Таким чином за умовами укладеного кредитного договору № 4706534 від 13.10.2021 року ТОВ "Мілоан", як фінансова установа, надало позичальнику суму позики, а остання зобов`язувалася повернути надану позику у повному обсязі до 12.11.2021 року. Тобто, новий кредитор, позивач відповідно до\~ст. 1048 Цивільного кодексу України\~має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 12.11.2021 року (включно). Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.\~ Відповідно сума процентів за користування кредитними коштами за кредитним договором № 4706534 від 13.10.2021 року у межах погодженого сторонами строку кредитування - до 12.11.2021 року становить: 7 500 грн. (20 000,00 грн. * 1,25% 30 днів = 7 500,00 грн.).\~ В той час, як в позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача відсотки в сумі 58\~445,85 грн., тобто за період, який виходить за межі строку кредитування, що суперечить\~ст. 1048 Цивільного кодексу України\~та правовій позиції висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 року у справі N 444/9519/12, провадження N 14-10цс18, від 04.07.2018 року у справі N 310/11534/13-ц, провадження N 4-154цс18, від 31.10.2018 року у справі N 202/4494/16-ц, провадження N 14-318цс18.\~ Слід зауважити, що у згаданому договорі можливість нараховувати проценти за межами строку кредитування визначена у розділі, що регулює питання відповідальності сторін, тобто як санкція за неналежне виконання зобов`язань. До цього ж відповідно до ч.4\~ст. 42 Конституції України, держава захищає права споживачів. В постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 352/1950/15-ц (провадження № 61-2973св22) зазначено, що договір, як приватноправова категорія, оскільки є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, має на меті забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Тлумачення правочину - це з`ясування змісту дійсного одностороннього правочину чи договору (двостороннього або багатостороннього правочину), з тексту якого неможливо встановити справжню волю сторони (сторін). Потреба в тлумаченні виникає в разі різного розуміння змісту правочину його сторонами, зокрема при невизначеності і незрозумілості буквального значення слів, понять і термінів. Згідно з ч. 1\~ст. 637 ЦК України\~тлумачення умов договору здійснюється відповідно до\~ст. 213 цього Кодексу. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 травня 2022 року у справі № 944/3046/20 (провадження № 61-19719св21) зроблено висновок, що у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у ч.ч. 3, 4\~ст. 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення "contra proferentem". "Contra proferentem" (лат. "verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem") - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгоджені" ("no individually negotiated"), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї зі сторін". Тобто contra proferentem має застосовуватися у разі, якщо є два різні тлумачення умови (чи умов) договору, а не дві відмінні редакції певної умови (умов) договору, з врахуванням того, що: contra proferentem має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище. Оскільки саме вона допустила таку двозначність; contra proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань); contra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь в процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою; у разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань. Отже, при стягненні заявленої позивачем заборгованості необхідно ґрунтуватися на чітко обумовлених між контрагентами кредитних договорів умовах, якими визначено ціну кредиту і строк кредитування саме у 30 днів відповідно, а не завуальованими умовами, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації. Такий механізм не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Отже, суд прийшов до висновку, що сума боргу [PERSON] за кредитним договором № 4706534 від 13.10.2021 року становить: 27\~209,00 грн., яка складається з: 17\~509,00 грн. (прострочена заборгованість за сумою кредиту) + 2 200,00 грн. (комісія) + 7 500,00 грн. (проценти за строк кредитування) = 27 209,00 грн. Таким чином, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у результаті чого виникла заборгованість у розмірі 27\~209,00 грн, що є підставою для стягнення заборгованості за кредитним договором. Крім того, відповідно до ч. 1\~ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Так як передумов про розстрочення виконання рішення наведеною статтею не передбачено, при вирішенні цього клопотання суд керується правилами\~ст. 435 ЦПК України, яка припускає вчинення такої дії на стадії виконання рішення і відповідно до якої за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або члена його сім`ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо) суд, який видав виконавчий документ, може розстрочити виконання рішення. Вирішуючи клопотання відповідача, суд враховує, що за змістом вказаної статті цивільного процесуального закону суд може розстрочити виконання рішення лише за наявності обставин, що утруднюють його виконання. Відповідно до пенсійного посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] (прізвище змінено на « [PERSON] » відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] ) отримує пенсію по інвалідності ІІ група з дитинства. З довідки МСЕК серії АВ № 0397489 інвалідність встановлена довічно. [PERSON] чоловік відповідачки, що стверджується з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] також є інвалід з дитинства ІІ групи відповідно до посвідчення серії [NUMBER] . З довідки МСЕК серії [NUMBER] інвалідність встановлена безстроково. Відповідач є матір`ю малолітньої дитини, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження. З огляду на те, що і відповідачка і її чоловік є людьми з інвалідністю на утриманні яких перебуває малолітня дитина, а також доводи про відсутність фінансової можливості одразу сплатити усю суму заборгованості, суд вважає за можливе розстрочити виконання судового рішення щомісячними платежами в рівних частинах строком на один рік з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп. Згідно посвідчення серія [NUMBER] від 02.12.2014 року відповідач є інвалідом ІІ групи безстроково. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Таким чином, враховуючи те, що відповідач є інвалідом ІІ групи, а отже звільнений від сплати судового збору, то судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. компенсується позивачу за рахунок держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial