Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

У лютому 2024 року позивач звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці зі вказаним вище позовом. Посилалася на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 21 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №1443. Під час перебування у шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, подружнє життя не склалось через різні погляди на життя та несумісність характерів, внаслідок чого між ними виникали непорозуміння та суперечки. На даний час вони припинили фактичні шлюбні відносини, проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Таким чином, вважає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. У зв`язку із тим, що шлюб носить тільки формальний характер, просила його розірвати та стягнути з відповідача судові витрати. Розгляд справи відбувався у відсутність сторін. 19.03.2024 позивачка [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Крім того, просила стягнути з відповідача на її користь 50% понесених нею судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Також до суду від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнав та не заперечував щодо розірвання шлюбу. Враховуючи те, що у судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 21 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №1443 (а.с.10). Під час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.17-18). Спільне життя сторін не склалось через різні погляди на життя. На даний час вони припинили подружні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть та не мають спільного бюджету. Таким чином, суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберегти сім`ю, суд вважає, що шлюб між ними необхідно розірвати. Окрім того, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 50 % понесених нею судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору та витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved