Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої вказувала, що [INFO] померла її мати [PERSON] . [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому за життя майно, у тому числі і на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] . За життя 04.07.2005 [PERSON] склав заповіт, яким належний йому житловий будинок заповів їй, [PERSON] . При звернені до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , постановою нотаріуса від 27 червня 2023 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з тим, що з поданих документів вбачається, що титульним власником спадкового майна, а саме житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , який помер [INFO] , але спадкове майно було набуте померлим у зареєстрованому шлюбі з дружиною [PERSON] , яка померла [INFO] , а відтак кожному з подружжя належить шлюбна доля у вищезазначеному майні, яку в досудовому порядку виділити не можливо. Крім того, з поданих документів не вбачається факт реєстрації шлюбу між померлим подружжям, а саме в Повному витязі з ДРРП щодо актового запису про шлюб, [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , прізвище після укладення шлюбу « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть прізвище померлої вказано « [PERSON] ». Вважає, що розбіжності у написанні прізвища батьків виникли внаслідок різного перекладу прізвища з російської на українську мову. У зв`язку з вищезазначеними обставинами та неможливістю оформлення належним чином позивачем спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батьків [PERSON] , померлої [INFO] та [PERSON] , померлого [INFO] , просить суд: - встановити факт реєстрації шлюбу між її батьками, а саме між [PERSON] , [INFO] , померлим [INFO] та [PERSON] , 1943 року народження, померлою [INFO] , який зареєстрований 11.04.1963 року, про що у Красинській сільській раді Софіївського району Дніпропетровської області в книзі реєстрації актів цивільного стану вчинено актовий запис № 7 від 11 квітня 1963 року; - визначити, що частка [PERSON] , яка померла [INFO] , у праві спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , за життя становила 1/2 частку; - визнати за нею право власності на житловий будинок загальною площею 70,3 кв. м., житловою 42,3 кв. м, з належними до нього будівлями і спорудами В та В1 - літня кухня, Д1 - погріб, Е1 - сарай, Ж1 - сарай, І водоколонка, №1,2 огорожа, розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування. Ухвалою судді від 22 січня 2024 року позовна заява прийнята до розгляду та за заявою представника позивача в порядку підготовки справи до судового розгляду з Шостої криворізької державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), витребувані докази на підтвердження викладених в позові обставин (а.с. 41). 13 березня 2024 року підготовче провадження закрите та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 117). Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, від позивача надійшла заява, в якій вона просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с. 115). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, кожен окремо, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали, проти їх задоволення не заперечували (а.с. 113,114). Представники відповідача - Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явилися, причини неявки не відомі, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 109,118). В зв`язку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, давши оцінку доказам, суд, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 16). Після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй за життя майно. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 15). Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлої. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належний йому за життя майно, у тому числі і на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав йому на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого 04.09.2001 року на підставі рішення від 12 червня 2001 року виконавчого комітету Красінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області ХVІІІ сесії ХХІІІ скликання, зареєстрованого в КП ДОР «Криворізьке БТІ» в реєстровій книзі №35-576 під реєстровим № 13296, що підтверджується копією свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок (а.с. 23) та довідкою КП ДОР «Криворізьке БТІ» № 83 від 02.02.2024 (а.с. 92). На підставі Розпорядження голови Красінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 11.02.2016 р. № 37-4/VІІ село Леніна Криворізького району Дніпропетровської області перейменовано на село Садове (а.с. 21). Відповідно до ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя 04 липня 2005 року [PERSON] на випадок смерті здійснив розпорядження своїм майном, згідно якого належний йому за життя житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою [ADDRESS] заповів доньці [PERSON] - позивачу по справі, а належну йому земельні ділянку площею 6,2915 га, розташовану на території Красінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області заповів сину [PERSON] -відповідачу по справі, що підтверджується копією заповіту посвідченого секретарем Красінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Бортнік Л.Г., зареєстрованого в реєстрі за №94 (а.с. 15), що також підтверджується Інформаційною довідкою зі Садкового реєстру (Заповіти/спадкові договори) № 67566857 від 01.12.2021 (а.с. 77 зворот-78). З копії спадкової справи № 427/2017 заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (а.с. 47-83), вбачається, що з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , звернувся син померлого [PERSON] - відповідач по справі, який 01.12.2021 отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 6,2915 га, розташовану на території Красінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області. Також, з заявою про прийняття спадщини за заповітом 27.06.2023 звернулася донька померлого [PERSON] - позивач по справі. Інші особи з заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися. При зверненні позивача до Шостої криворізької державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , їй постановою нотаріуса від 27 червня 2023 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з тим, що з поданих документів вбачається, що титульним власником спадкового майна, а саме житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , який помер [INFO] , але спадкове майно було набуте померлим у зареєстрованому шлюбі з дружиною [PERSON] , яка померла [INFO] , а відтак кожному з подружжя належить шлюбна доля у вищезазначеному майні, яку в досудовому порядку виділити не можливо. Крім того, з поданих документів не вбачається факт реєстрації шлюбу між померлим подружжям, а саме в Повному витязі з ДРРП щодо актового запису про шлюб, [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , прізвище після укладення шлюбу « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть прізвище померлої вказано « [PERSON] » (а.с. 22) Пунктом 4 ч.1 ст. 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму ВСУ від 25.05.1998 року N 15), роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00031612243 від 13 липня 2021 року, вбачається, що 11 квітня 1963 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.17). В той час, як в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] прізвище померлої вказано « [PERSON] (а.с. 60 зворот -61). Як зазначила в позові позивач і ці доводи ніким та нічим не спростовані, розбіжності у написанні прізвища її батьків у свідоцтвах про смерть виникли внаслідок різного перекладу прізвища з російської на українську мову, що не оспорено відповідачами по справі [PERSON] та [PERSON] , які надали заяви про визнання позову. З копій свідоцтв про народження позивача та відповідачів, вбачається, що їх батьками російською мовою зазначено: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 9,12,14). Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає за необхідне встановити факт реєстрації шлюбу між [PERSON] , [INFO] , померлим [INFO] та [PERSON] , [INFO] , померлою [INFO] , який зареєстрований 11.04.1963 року, про що у Красінській сільській раді Криворізького району Дніпропетровської області в книзі реєстрації актів цивільного стану вчинено актовий запис № 7 . Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 11 квітня 1963 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] після укладення шлюбу подружжю присвоєно прізвище - « [PERSON] », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00031612243 від 13 липня 2021 року (а.с.60-61). В період шлюбу, а саме 04.09.2021 року на підставі рішення Красінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області ХVІІ сесії ХХІІІ скликання від 12 червня 2001року [PERSON] видано свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 23, 92). Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, який діяв на момент виникнення права власності у [PERSON] майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Таким чином, оскільки житловий будинок [ADDRESS] набутий в період шлюбу, тому вказане нерухоме майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] . Відповідно до ст. 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Оскільки за життя подружжя [PERSON] , їх частки, як співвласників у праві спільної сумісної власності на будинок не виділені, між ними не було жодних домовленостей з приводу зміни рівності часток у праві спільної сумісної власності, також враховуючи принцип рівності їх часток, як співвласників у праві спільної сумісної власності, який не змінений законом чи рішенням суду, частки кожного із них, як співвласників будинку є рівними, і кожному окремо, на праві приватної власності за життя належало по 1/2 частці нерухомого майна. Таким чином, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , відкрилася спадщина на належну їй за життя 1/2 частину спірного домоволодіння. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , є її чоловік [PERSON] , донька [PERSON] - позивач по справі та сини [PERSON] та [PERSON] - відповідачі по справі, про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00031612243 від 13 липня 2021 року (а.с.60-61) та копії свідоцтв про народження (а.с. 9,12,14). З копії спадкової справи № 517 заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] (а.с. 96-107), вбачається, що 16.12.2008 року з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , звернувся син померлої [PERSON] - відповідач по справі, який 16.12.2008 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 6,1614 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Красінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області. Також, звернувся чоловік померлої [PERSON] з заявою про відмову від обов`язкової частки у спільному майні подружжя. Інші особи з заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з довідки Красінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 01.10.2008 року, [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , до дня своєї смерті, [INFO] , разом з нею за вказаною адресою були зареєстрований її чоловік [PERSON] та донька [PERSON] (а.с. 65). Отже, оскільки сини померлої [PERSON] у встановлений законом строк не звернулися з заявами про прийняття чи відмову від спадщини за законом після смерті матері на спірний житловий будинок, тому чоловік померлої [PERSON] та донька [PERSON] , відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, фактично прийняли спадщину після [PERSON] , померлої [INFO] , по 1/4 частині спірного житлового будинку, однак юридично її не оформили. Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, належні спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинені внаслідок його смерті. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Також, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, суд вважає необхідним визнати за позивачем право власності 3/4 частини житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , та на 1/4 частину зазначеного житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки позивач є спадкоємцем за заповітом та за законом після смерті батьків, однак позбавлена можливості в позасудовому порядку захистити свої спадкові права. Щодо вимоги позивача про визначення частки у праві спільної сумісної власності за [PERSON] , померлою [INFO] , вона задоволенню не підлягає, оскільки не узгоджується з вимогами чинного законодавства.

Outcome: partial