Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

20.03.2024 представник позивачки адвокат Волков С.В. звернувся до Нетішинського міського суду Хмельницької області із заявою про ухвалення додаткового рішення у вказаній цивільній справі з метою вирішення питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1890 грн. Представник позивачки [PERSON] надав суду заяву про розгляд його заяви про ухвалення додаткового рішення за відсутності позивачки та її представника, вимоги заяви підтримав. Відповідач надав суду заяву про те, що він заперечує проти ухвалення додаткового рішення у справі за заявою представника позивачки. Дослідивши заяву представника позивача та матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.\~Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). \~Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Судом встановлено, що 19.03.2024 судом було ухвалене рішення у цивільній справі № 679/1701/23 (провадження № 2/679/136/2024) за позовною заявою\~ [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Із вказаного рішення вбачається, що позивачка [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, на час її навчання у розмірі 1/5 частини з усіх доходів відповідача щомісячно, позов було задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/7 частини від усіх видів доходів (заробітку), щомісячно, починаючи з 22.12.2023 року і до закінчення навчання [PERSON] , але не довше ніж до досягнення останньою 23 років. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Також стягнуто з [PERSON] у дохід держави судовий збір у сумі 762,25 грн. Справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а питання щодо стягнення витрат позивача на професійну правничу допомогу судом не вирішувалося, позаяк у позовній заяві представник позивача вказав, що орієнтовний розмір витрат позивача на оплату професійної правничої допомоги складає 4000 грн і докази на підтвердження понесення таких витрат будуть надані суду протягом п`яти днів із дня ухвалення судового рішення по суті справи. Відповідно до ч.ч. 1, 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Із матеріалів справи вбачається, що 20.12.2023 позивач [PERSON] уклала із адвокатом Волковим С.В. договір про надання правничої допомоги, повноваження якого підтверджуються ордером на надання правничої (правової) допомоги серії ВК № 1113556 від 20.12.2023. Крім іншого, у п. 4.1 вказаного договору зазначається, що вартість правничих послуг узгоджується актом приймання-передачі правничих послуг та сплачується у день підписання актів, виходячи з наступних тарифів: вартість однієї години роботи адвоката становить 900 грн. Із наданого представником позивача акту приймання-передачі правничої допомоги від 20.03.2024 вбачається, що позивачем були понесені витрати на професійну правничу допомогу, надану адвокатом Волковим С.В., пов`язані з розглядом зазначеної цивільної справи, у загальному розмірі 2700 грн, сплата яких підтверджується\~квитанцією «ПриватБанку» від 20.03.2024. Згідно з ч. 4\~ст. 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому суд враховує, що у разі недотримання вимог частини ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Однак обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. У той же час відповідач надав заяву про те, що він заперечує проти ухвалення додаткового рішення у даній справі за заявою представника позивачки, однак, ані у відзиві на позов ані у окремій заяві не заявив клопотання про зменшення понесених позивачкою витрат на оплату правничої допомоги із посиланням на неспівмірність витрат позивача на оплату такої допомоги, орієнтовний розмір вартості якої зазначався у позові. Отже, розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу з огляду на положення ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд вважає співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, оскільки вони відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з викладеним, оскільки позов було задоволено частково, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати позивачки на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1890 грн. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити заяву представника позивачки, ухвалити додаткове рішення у справі та стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1890 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved