Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

У січні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Дорошівської сільської ради Вознесенського району про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, в якому вказувала, що [INFO] померла [PERSON] , яка 17 квітня 2007 року склала заповіт, посвідчений 17 квітня 2007 року секретарем виконкому Дорошівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області Вербівською Л.В., зареєстрований в реєстрі за №268, згідно якого заповіла [PERSON] належну їй земельну ділянку, розташовану на території Білоусівської сільської ради Вознесенського району. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 7,2945 га, розташована на території Білоусівської сільської ради Вознесенського району, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий № 4822080400:08:000:0019. Позивачка, як спадкоємиця за заповітом, у встановлений законом строк спадщину після смерті [PERSON] не прийняла у зв`язку з втратою зв`язку зі спадкодавицею (яка до смерті мешкала на території України, яка одразу після її смерті була окупована збройними формуваннями російської федерації) та, відповідно, відсутністю інформації про смерть останньої. У зв`язку з цим приватний нотаріус Вознесенського районного нотаріального округу Франкевич І.М. відмовила позивачці у посвідченні її спадкових прав. Тому [PERSON] , вказуючи на те, що вона пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, просила про визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю у два місяці. У підготовче засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, проте надіслала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача - Дорошівської сільської ради в підготовче засідання не з`явився, проте надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі позивачки та представника відповідача, оскільки матеріали містять достатньо інформації та доказів для вирішення спору. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про необхідність застосування передбачених ст.ст. 200, 206 ЦПК України наслідків визнання відповідачем позову у підготовчому засіданні, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому суд встановив, що [INFO] померла [PERSON] , яка 17 квітня 2007 року склала заповіт, посвідчений 17 квітня 2007 року секретарем виконкому Дорошівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області Вербівською Л.В., зареєстрований в реєстрі за №268, згідно якого заповіла [PERSON] належну їй земельну ділянку, розташовану на території Білоусівської сільської ради Вознесенського району. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 7,2945 га, розташована на території Білоусівської сільської ради Вознесенського району, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий № 4822080400:08:000:0019. Позивачка, як спадкоємиця за заповітом, у передбачений законом строк не вчинила дій, визначених ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, що свідчать про прийняття нею спадщини. Також суд не встановив інших осіб, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] або мають право на її обов`язкову частку. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла в смт Новоайдар Щастинського району Луганської області. Згідно «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (зі змінами) Новоайдарська селищна територіальна громада Щастинського району Луганської області визначена тимчасово окупованою територією України з 25 лютого 2022 року. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як зазначено Верховним Судом в постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, зокрема пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Суд приймає до уваги, що [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини у зв`язку з відсутністю інформації про смерть спадкодавиці та початком одразу ж після смерті останньої повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України. При цьому суд враховує, що спадкодавиця не перебувала в родинних стосунках з позивачкою, що ускладнювало можливість [PERSON] отримати відповідну інформацію та докази про її смерть. Водночас [PERSON] померла на території України, яка через декілька днів після її смерті, а саме з [INFO] , була окупована, у зв`язку з чим будь-який зв`язок з її мешканцями було втрачено та на вказаній території припинили свою діяльність законні органи влади України. Суд вважає зазначені фактори суттєвими, а причини пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини поважними. За встановленого, суд вважає необхідним надати позивачці додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини тривалістю в два місяці.

Outcome: approved