Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-28 00:00:00

У грудні 2022 року [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказував, що з 2005 року він працював на посаді водія тролейбуса в КП «Чернівецьке тролейбусне управління». Зазначав, що в різні часи були різні відносини з керівництвом підприємства, однак жодного порушення трудової дисципліни, чи адміністративного правопорушення він не допускав. Також зазначав, що оскільки його було звільнено з роботи та своє звільнення він вважає незаконним, він звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці з позовом до КП «Чернівецьке тролейбусне управління» про поновлення на роботі, скасування наказів про звільнення та про відсторонення від виконання посадових обов`язків, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В ході розгляду вищевказаної справи, а саме 13.07.2022 року на електронну пошту його представника відповідачем надіслано додаток до відзиву, під час ознайомлення з яким, ним виявлено витяг з Наказу №319-к від 12.08.2021 року «З кадрових питань», згідно якого йому оголошено догану за порушення робочої інструкції водія тролейбуса п.2.3.4. культурне і ввічливе обслуговування пасажирів, з подальшим позбавленням преміальних витрат в розмірі 100% за результатами роботи за серпень 2021 року. Таким чином, про Наказ №319-к від 12.08.2021 року «З кадрових питань» йому стало відомо лише після подачі відзиву представником відповідача в іншій цивільній справі, яка перебувала на розгляді Першотравневого районного суду м. Чернівці. Ознайомившись із даним наказом вважає його незаконним, оскільки він був винесений з грубим порушенням норм трудового законодавства, без відібрання у нього будь-яких пояснень й відповідно відповідач після винесення вказаного наказу не доводив його до його відома та не надавав на ознайомлення. Крім того, будь-яких порушень робочої інструкції при виконання своїх посадових обов`язків він не вчиняв. З метою оскарження вказаного наказу, він 31.08.2022 року звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог, в якій просив поновити строк на оскарження наказу №319-к від 12.08.2021 року «З кадрових питань» щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності, однак ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31.10.2022 року в прийнятті до розгляду заяви про збільшення позовних вимог в частині поновлення строку на оскарження та скасування наказу №319-к від 12.08.2021 року «З кадрових питань» щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності відмовлено та роз`яснено право на звернення до суду із окремим позовом. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просив поновити строк на оскарження наказу №319-к від 12.08.2021 року «З кадрових питань» та скасувати наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у зв`язку із порушенням відповідачем при його винесенні норм трудового законодавства. У судовому засіданні позивач та його представник поданий позов підтримали в повному обсязі та просили про його задоволення з підстав, викладених у позовній заяві. При цьому, [PERSON] суду пояснив, що будь-якого порушення трудової дисципліни та правил внутрішнього розпорядку не допускав, працював сумлінно й відповідно підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності не було. Крім того, відповідач у порушення норм трудового законодавства при вирішенні питання про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та застосуванні догани за фактом написання 14 червня 2021 року [PERSON] заяви не звертався до нього із пропозицією надання письмових пояснень, не призначав відповідно службового розслідування за фактами, викладеними у заяві й відповідно не ознайомлював його із спірним наказом. Про існування даного наказу він дізнався лише в хорді розгляду іншої цивільної справи за його позовом про поновлення на роботі та оскарження наказу про його звільнення. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову вказуючи на правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, а також вказав, що доводи позивача в частині не відібрання у нього пояснень та не ознайомлення із спірним наказом є безпідставними, оскільки останній відмовився як від дачі пояснень, так й від ознайомлення із наказом про застосування до нього дисциплінарного стягнення, що підтверджується відповідними актами. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона працювала начальником служби руху у КП «Чернівецьке тролейбусне управління». Зазначала, що [PERSON] є дуже принциповою людиною, все завжди підтверджував письмовими поясненнями, та дотримувався норм трудового законодавства при виконанні покладених на нього обов`язків. Також вказала, що під час пандемії Квід-19 щодо [PERSON] неодноразово надходили скарги від пасажирів, які стосувалися того, що він відмовляється брати пасажирів до тролейбусу без захисних масок та стоячих пасажирів. При цьому вказувала, що при надходженні таких дзвінків та скарг, вони роз`яснювали людям про те, що водії повинні дотримуватися вставнолених санітарних вимог з метою вжиття заходів щодо нерозповсюдження захворювання, оскільки при недотримані встановлених законом заходів безпеки водії будуть нести адміністративну відповідальність, та скаржники підходили до таких пояснень із розумінням, і вони їх закривали. Також, вказувала, що при зверненні громадян до КП «Чернівецьке тролейбусне управління» із скаргами щодо незаконних дій водіїв, вона як начальник служби руху КП «Чернівецьке тролейбусне управління» викликала скаржника, водія та відбирали від них письмові пояснення, також обов`язково збиралася дисциплінарна комісія, яка складалася із головного інженера, начальника служби руху, начальника безпеки руху, яка на підставі усіх зібраних пояснень та інших доказів та фактичних обставин обставини,\~за яких\~вчинено проступок,\~приймали відповідне\~рішення про\~наявність чи\~відсутність в\~діях працівника\~ознак дисциплінарного\~проступку.\~За \~наслідками прийнятого\~рішення комісії\~виносився відповідний\~наказ.Щодо наказу №319-к від 12.08.2021 року, зазначила що їй про його існування не відомо, питання щодо притягнення [PERSON] до відповідальності на підставі заяви [PERSON] від 14 червня 2021 року не було предметом розгляду комісії та особисто вона це питання не розглядала, заяву бачила, однак повернула її юристу, вказуючи про те, що зі змісту заяви не убачається підстав для проведення розслідування та притягнення [PERSON] до відповідальності. Крім того, зазначала, що якби був такий наказ, то при ознайомленні [PERSON] з ним, останній й б обов`язково вніс би до нього свої письмові заперечення, так само як й не відмовлявся б від надання пояснень. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка та дослідивши надані сторонами докази суд приходить до наступного. \~ \~ \~ \~Так, ч.1 ст.2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. \~ \~ \~ \~Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4\~ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2\~ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України). При цьому, згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що сторони перебували в трудових відносинах та з 2005 року [PERSON] працював у КП «Чернівецьке тролейбусне управління» на посаді водія. В своїй діяльності позивач, окрім іншого керувався Робочою інструкцією водія громадського транспорту, зі змістом якої був ознайомлений. Зокрема, відповідно до п. 2.3.4. Інструкції [PERSON] , як водій тролейбуса зобов`язаний культурно та ввічливо обслуговувати пасажирів. \~ \~ \~ \~Наказом «З кадрових питань» № 319-к від 12 серпня 2021 року водію тролейбуса І-класу [PERSON] за порушення робочої інструкції водія тролейбуса, а саме п. 2.3.4. Інструкції оголошено догану та позбавлено преміальних виплат в розмірі 100 % за результатами роботи за серпень 2021 року ( а.с. 9, 47 ). Від ознайомлення та підписання наказу вказаного наказу [PERSON] відмовився, про що складено відповідний акт від 12 серпня 2021 року (а.с. 48). Зокрема, звертаючись до суду із вказаним позовом та в ході судового розгляду позивач [PERSON] вказував, що роботодавець не звертався до нього з пропозицією надати пояснення на скаргу [PERSON] й відповідно від дачі пояснень він не відмовлявся, а також йому не доводили до відома наказ про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани та від ознайомлення з даним наказом він не відмовлявся й відповідно про його існування дізнався лише в ході розгляду іншої цивільної справи за його позовом про поновлення на роботі, а надані акти вважає сфальсифікованими. При цьому, в ході розгляду справи, позивач клопотав перед судом про виклик в судове засідання свідків працівників КП ««Чернівецьке тролейбусне управління», які склали та підписали відповідні акти та дане клопотання судом було задоволено й відповідно відповідача було зобов`язано забезпечити участь даних свідків для участі в розгляді справи. Разом з тим, незважаючи на неодноразові виклики свідків, адресовані за місцем їх роботи КП «Чернівецьке тролейбусне управління», роботодавець не вжив жодних заходів щодо забезпечення їх участі в справі Так, відповідно до вимог ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана, 2) звільнення. Відповідно до вимог ст.147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Згідно статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Загальний порядок та підстави застосування дисциплінарних стягнень передбачені главою Х КЗпП України. Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. При цьому, для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку\~об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкта, суб`єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення: ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника. Об`єктивна сторона дисциплінарного проступку складається з протиправної поведінки суб`єкта (працівника), шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і поведінкою особи, що притягається до відповідальності. Протиправність поведінки полягає у порушенні трудових обов`язків, закріплених нормами загального та спеціального законодавства про працю, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, а також у порушенні або невиконанні наказів і розпоряджень власника, уповноваженої ним адміністрації. Отже, ознакою порушення працівником трудової дисципліни, яка може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності у формі оголошення догани, є наявність вини в його діях чи бездіяльності, шкідливі наслідки та причинний зв`язок між ними і поведінкою правопорушника. За приписами статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Таким чином, при наданні оцінки правомірності порядку накладання на позивача дисциплінарного стягнення та законності обставин його накладення, слід виходити із загальних правил притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, передбачених КЗпП України. З огляду на вказане, наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинен містити чітке формулювання суті та обставин допущеного працівником проступку, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності, час вчинення і час виявлення самого проступку та обґрунтування обрання певного виду стягнення, з урахуванням передбачених законодавством обставин. Судом встановлено та підтверджується дослідженими матеріалами справи, що застосуванню дисциплінарного стягнення у вигляді догани до [PERSON] передували наступні обставини. Зокрема, 15 липня 2021 року на адресу КП «Чернівецьке тролейбусне управління» надійшла заява [PERSON] від 14 червня 2021 року ( а.с. 49). Зі змісту даної заяви [PERSON] від 14 червня 2021 року убачається, що 14 червня 2021 року приблизно о 12 годині водій тролейбуса № 374 відмовився його везти, тому що він одягнув маску на першій сходинці транспорту. Після того, як він вийшов, одягнув маску, двері зачинилися і тролейбус поїхав, в салоні було щонайменше 10 вільних місць. Вважає, що така поведінка була непристойна і він не попавши до цього транспорту спізнився на роботу. Просив встановити особу водія та притягнути його до дисциплінарної відповідальності ( а.с. 49). Дана заява була зареєстрована на підприємстві 15 липня 2021 року. При цьому, відповідно до акту «Про відмову від надання пояснень» від 19 липня 2021 року водій [PERSON] відмовився надавати пояснення з приводу ситуації , що склалася 14 червня 2021 року на тролейбусі № [NUMBER] за участю [PERSON] ( а.с. 50). Крім того, як вже встановлено судом, до [PERSON] наказом «З кадрових питань» № 319-к від 12 серпня 2021 року за вчинення дисциплінарного проступку застосовано стягнення у вигляді догани ( а.с. 9, 47 ). Відповідно до наявного у матеріалах справи акту від 12 серпня 2021 року позивач відмовився від ознайомлення та підписання наказу (а.с. 48). Даний наказ відповідно до Журналу реєстрації наказів КП «Чернівецьке тролейбусне управління» за період з 15 липня 2021 року по 31 грудня 2022 року зареєстровано у журналі під № 319 - к «Про застосування дисциплінарного стягнення» від 12 серпня 2021 року. Також в журналі наявні відомості про реєстрацію наказу № 319 «Про призначення розслідування» від 12 серпня 2021 року ( а.с. 53). Однак, доказів того, що дане службове розслідування стосувалося саме позивача відповідачем суду не надано, як й результатів даного розслідування. Таким чином, підставою для притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності стала заява [PERSON] від 14 червня 2021 року про недопущення його водієм тролейбусу в середину тролейбуса у зв`язку із не одягненням захисної маски й відповідно такі дії відповідач кваліфікував як порушення позивачем п. 2.3.4 Робочої інструкції водія громадського транспорту. При цьому, сам по собі факт недопущення пасажира у середину тролейбусу у зв`язку із недотримання заходів безпеки, встановлених законом під час пандемії «Ковід-19», а саме: у зв`язку із не одягненням захисної маски у період дії карантинних заходів у зв`язку із запобігання поширення Ковід-19 та подальший рух тролейбусу без очікування поки пасажир вдягне маску та зайде у середину тролейбусу, без доведеності вини працівника, а саме вчинення ним конкретних дій, які б не відповідали п. 2.3.4 Робочої Інструкції, зокрема некультурного та неввічливого обслуговування пасажирів або ж вчинення конфлікту чи інших дій тощо, не може бути достатньою підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності. Таким чином, відповідачем не було конкретизовано в наказі в чому саме полягали некультурні чи неввічливі дії позивача [PERSON] як водія тролейбусу при вищевказаних обставинах. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що саме позивач [PERSON] в день інциденту був за кермом вказаного тролейбусу та саме він не допустив пасажира до тролейбусу й відповідно роботодавцем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження вказаного. Так, правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Однак, в матеріалах справи відсутні письмові пояснення [PERSON] щодо інкримінованого йому дисциплінарного проступку до застосування дисциплінарного стягнення відповідачем у вигляді догани. При цьому, відповідно до норм трудового законодавства, якщо працівник відмовився від цього, власник або уповноважений ним орган повинен скласти акт про відмову від дачі пояснень і провести дисциплінарне розслідування порушення трудової дисципліни. Відмова працівника дати письмові пояснення не перешкоджає накладенню на працівника відповідного стягнення. Дана норма узгоджується з правовою позицією, викладеною ВСУ в Постанові від 19 жовтня 2016 року № 6-2801 цс 15, згідно якої пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами. З матеріалів справи убачається, що відповідно до акту від 19 липня 2021 року [PERSON] відмовився від дачі пояснень. Даний акт складено працівниками підприємства відповідача, про допит яких, в якості свідків клопотав позивач та участь яких не була забезпечена відповідачем. При цьому, [PERSON] ставив під сумнів законність складання даного акту та вказував, що йому взагалі не пропонували надати своїх пояснень. Як вже вказувалося судом, дисциплінарним проступком є винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є: дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Виходячи з аналізу норм КЗпП України, у справах, в яких оспорюється незаконне притягнення до дисциплінарної відповідальності, саме роботодавець повинен довести, що притягнення до дисциплінарної відповідальності відбулося без порушення законодавства про працю, що відпвідачем зроблено не було. Таким чином, саме на роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна з важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності (постанова ВС від 02 грудня 2020 року у справа № 296/5094/17). Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу. Разом з тим, відповідачем не надано суду належних доказів на уповноваження вказаних в акті працівників на його складання, а також доказів організації відповідного дисциплінарного розслідування вчиненого [PERSON] порушення вимог робочої інструкції й відповідно створення комісії, яка б при отриманні відповідних пояснень та інших відомостей щодо поданої скарги, на підставі з`ясування усіх обставин вчинення проступку, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника, прийшла б до висновку, що в діях [PERSON] дійсно наявні ознаки порушення. Таким чином, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення [PERSON] дисциплінарного проступку та порушення посадової інструкції, конкретизації його дій, а надав лише копію заяви, яка не містить конкретних даних щодо некультурного та неввічливого обслуговування пасажирів, зокрема вчинення конфлікту чи суперечки із пасажиром, або інших дій, та акти про відмову від дачі пояснень та про відмову від підпису наказу, які позивач оспорює та вказує, що до його відома взагалі даний наказ не доводився, як й пропозиція надати пояснення й відповідно належними доказами відповідач не спростував вищевказаних доводів позивача, у тому числі шляхом забезпечення участі в судовому засіданні свідків працівників, які складали відповідні акти, що в своїй сукупності ставлять під сумнів дані акти. Враховуючи вищенаведене, суд оцінивши встановлені фактичні обставини справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, зважаючи на те, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту доведення позивачу спірного наказу до відома саме 12 серпня 2021 року, доводи [PERSON] в частині того, що про даний наказ він дізнався лише під час розгляду іншої цивільної справи й відповідно з поважних причин пропустив строк на його оскарження, встановлений КЗпП, суд також вважає обґрунтованими й відповідно приходить до висновку про наявність підстав для поновлення [PERSON] строку на оскарження вищевказаного наказу.

Outcome: approved