Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 29.09.2018 року вона перебуває з відповідачем в шлюбі. За час цього шлюбу, а саме [INFO] у них народився син [PERSON] . Причинами для розірвання шлюбу позивачка вважає те, що з часом відносини сторін погіршились. Кожна сторона має різні погляди на сім`ю і шлюб. Між ними відсутні взаєморозуміння та повага, внаслідок чого часто виникали конфлікти, що унеможливило подальше спільне проживання сторін. Тому ведення спільного господарства та проживання сторонами припинено, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини та надії на примирення немає. У зв`язку із цим позивачка просить вказаний шлюб розірвати, після чого залишити їй прізвище " [PERSON] ". Позивачка в судове засідання не з`явилася, 02.04.2024 року її представник, адвокат Дикун І.В. подав заяву про розгляд справи без його та позивачки участі і підтримання позовних вимог в повному обсязі (а.с.43). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причин своїх неявок він суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності та не подав відзив на позов. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторона позивачки не вказала, що заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого 29.09.2018 року, шлюб між сторонами зареєстровано того дня Коломийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківської області, актовий запис № 460. В зв`язку з укладенням шлюбу позивачка змінила своє прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] " (а.с.4). Згідно з даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, що стверджується даними свідоцтва про народження. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Тому вказаний шлюб слід розірвати. Згідно з положеннями ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, позивачці слід залишити прізвище " [PERSON] ", оскільки вона вказала про це у позовній заяві. Щодо прохання позивачки про залишення з нею на проживання вказаного сина сторін, то суд не розглядає це прохання як позовну вимогу і тому не приймає рішення по суті щодо нього з таких підстав. Згідно з положеннями ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Отже, чинне сімейне законодавство передбачає вирішення спору щодо визначення місця проживання малолітніх дітей з одним з батьків за наслідками вирішення відповідного позову, та не передбачає залишення дітей на проживання з одним з батьків. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved