Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 28.02.2012 року був укладений кредитний договір, зобов`язання за яким [PERSON] не виконував належним чином. [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями паспортів Позичальника та Відповідачів, де в якості адреси реєстрації зазначена: [ADDRESS] . Вони мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 18.01.2019 року по 18.07.2019 року. На підставі вимог ст.1281 ЦК України, вони 05.03.2020 року направляли претензія кредитора до Шостої харківської державної нотаріальної контори, та 31.03.2020 року отримана відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого Позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця не заводилася. Враховуючи положення ст.1218 та ч.3 ст.1268 ЦК України, вони вважають, що відповідачі прийняли спадщину після померлого [INFO] [PERSON] , оскільки були зареєстровані з ним за однією адресою, та не відмовились від спадщини в передбачений законодавством строк, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого Позичальника. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. На підставі ст.1282 ЦК України, вони просять стягнути з [PERSON] та [PERSON] , як із належних правонаступників, заборгованість у розмірі 12\~145,61 грн. за кредитним договором від 28.02.2012 року. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 29 червня 2023 року у цивільній справі за вказаним позовом відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Представник позивача надіслав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримав у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , про час та місце слухання справи повідомлялися шляхом направлення рекомендованих листів з повідомленням про вручення, відзив на позовну заяву не надсилали. Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст.223,280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 28.02.2012 року [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк». Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме: надав [PERSON] кредитні кошти на умовах передбачених Договором. Довідкою наданою позивачем підтверджується, що АТ КБ «Приватбанк» видавав [PERSON] кредитні картки, згідно до укладеного кредитного договору №б/н від 28.02.2012 року. Кредитний ліміт був встановлений 05.08.2014 року в сумі 4 000,00 гривень, неодноразово збільшувався, останній раз збільшений 27.07.2016 року до 12\~000,00 грн., зменшений 08.02.2019 року до 0,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] .. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання - є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, [PERSON] був зобов`язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства. Як вбачається з наявних матеріалів, позивач виконав свої зобов`язання перед [PERSON] , надавши їй кредитні кошти у вигляді кредитного ліміту в сумі, строки та на умовах, передбачених договором, на платіжну картку. Проте, [PERSON] у терміни, встановлені договором, свої зобов`язання перед АТ КБ «ПриватБанк» не виконував в повному обсязі. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором №б/н від 28.02.2012 року [PERSON] станом на дату смерті [INFO] , мав заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» у сумі: 12 145,61 грн., яка складається з 12 145,61 грн. заборгованості за тілом кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою за договором. Такий розмір заборгованості - є обґрунтованим, здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданим до суду розрахунком заборгованості, який є належним та допустимим доказом по справі, та не оспорений відповідачами. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 29.01.2019 року серії [NUMBER] . Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В статтях 608, 1218, 1219 ЦК України, закріплено, що зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю, на час відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. З Інформаційній довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова 12-0000553-2024 від 22.02.2024 року та копії паспортів вбачається, що [PERSON] та [PERSON] , зареєстровані за адресою місця смерті [PERSON] : [ADDRESS] . В ч.3 ст.1296 ЦК України закріплено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи, що відповідачі були зареєстровані зі спадкодавцем за однієї адресою та не подали заяву про відмову від спадщини, що підтверджується Відповіддю Шостої харківської міської державної контори від 06.07.2023 року №1855/01-16, суд вважає, що до них перейшли усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю, на час відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги, кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідачами [PERSON] та [PERSON] , всупереч положень ст.81 ЦПК України, не було надано до суду жодних доказів на спростування вимог позивача. Питання про розподіл судових витрат по справі суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, а тому стягує з відповідачів на користь АТ КБ «ПриватБанк» судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 2 102,00 гривень.

Outcome: approved