Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача У листопаді 2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що з відповідачем з 02 жовтня 2008 року по 05 квітня 2022 з [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 14.11.2022 розірвали. Від шлюбу мають п`ятеро малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . В даний час вони з дітьми проживає у квартирі [ADDRESS] , діти проживають разом із нею, пороте зареєструвати дітей за адресою їхнього проживання вона не може, оскільки відповідач згоди на це не дає. Після розірвання шлюбу вони не дійшли згоди щодо того, з ким мають проживати малолітні діти, відповідач офіційно не працює, перебивається тимчасовими заробітками,є людиною психічно та емоційно не стабільною. Постановами Хмельницького міськрайонного суду від 12.09.2022 та 02.11.2022 відповідач притягувався до адміністративної відповідальності за ознаками статті 173-2 КУПАП. Вона працює, має постійний дохід та повністю забезпечує потреби дітей. Просить визначити місце проживання неповнолітніх дітей разом з матір`ю за адресою її реєстрації. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали із викладених у заяві підстав та просять їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні заявленого позову не визнала, просять у його задоволенні відмовити. Покликаються на те, що квартира в якій мекає позивачка з дітьми є малогабаритною, без зручностей, Крім того, у квартирі мешкає і чоловік позивачки, що вкрай є негативним щодо проживання малолітніх дітей в таких умовах. Натомість він має будинок, хоча і не прийнятий до експлуатації, і з врахуванням інтересів дітей, він має всі умови для кращого проживання, навчання та виховання малолітніх дітей. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради в судове засідання не з`явилась, повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином. Подала заяву про розгляд справи за відсутності повноважного представника. Направила суду висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дітей з матір`ю.. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 08 листопада 2023 року відкрито провадження по справі у порядку загального позовного провадження з викликом сторін. 29 листопада 2023 року відповідачем подано відзив на позов, в якому вважає. поданий позов про визначення місця проживання дітей з матір`ю є передумовою для стягнення нього аліментів. Ухвалою суду від 29 лютого 2024 року підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті на 26 березня 2024 року. 26 березня 2024 року ухвалено рішення у справі. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Заслухавши доводи та заперечення сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Позивач разом із малолітніми дітьми зареєстрована у м. Хмельницький у квартирі під номером [ADDRESS] . За цією адресою зареєстрована та проживає позивач - [PERSON] . За вказаною адресою позивач фактично проживає з дітьми, які навчаються у СЗОШ № [NUMBER] та дошкільному закладі освіти № [NUMBER] «Подоляночка». Позивач мотивує позов, що малолітні діти знаходяться на її утриманні, відповідач фактично самоусунувся від участі у вихованні дітей. Також він відмовляється надавати нотаріальну згоду на реєстрацію дітей за місцем їх постійного проживання, тому з метою захисту прав дітей на свободу пересування та вільний вибір місця перебування, вважає визначити місце проживання малолітніх дітей разом із нею. 4. Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав Права позивача суд вважає порушеними та такими, що підлягають судовому захисту. Суд вважає, що відповідно до вимог Закону права дітей є порушеними, а тому слід визначити місце проживання дітей з матір`ю без згоди її батька. Згідно висновку органу опіки та піклування щодо розв`язання спору між батьками про визначення місця проживання малолітніх дітей: погодженого рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради Хмельницької області № 185 від 08.02.2024 року орган опіки та піклування рекомендує визначити місце проживання малолітніх дітей разом з їх матір`ю, [PERSON] . Неповнолітній [PERSON] , [INFO] досяг віку, коли питання визначення місяця проживання з одним із батьків може вирішувати самостійно, висновок щодо визначення його місця проживання не готувався. У висновку вказано, що батько дітей не надав документів, що підтверджують його дохід та щодо обліку у лікаря-нарколога і лікаря психіатра. Місце проживання дитини не може бути визначене з тим із батьків. Який не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або вживає наркотичні засоби, своєю поведінкою може зашкодити здоров`ю та розвитку дитини. Орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання малолітніх дітей з матір`ю [PERSON] . 5. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Згідно ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно ч. 1ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За нормами з ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до частини першої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно з частиною першою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. За приписами частини третьої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Згідно з п.п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі Конвенція про права дитини), яка в силу положень ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (п. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини). П. 1 ст. 18 Конвенції передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року» кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Mamchur v. Ukraine, заява №10383/09, п. 100, ECHR, 16 липня 2015 року). Враховуючи, що малолітні діти постійно проживають разом з матір`ю, наявний спір між батьками про їх місце проживання, згоду батька позивач не може отримати внаслідок нехтування ним цих правил, то суд вважає, що в інтересах дітей необхідно визначити місце проживання малолітніх дітей за місцем проживання матері за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved