Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Ніколенко М.Є. звернулася до суду 02 лютого 2024 року з позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є матір`ю малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З батьком сина [PERSON] вона у зареєстрованому шлюбі не перебувала та не проживає з ним з 01.05.2021 року. За спільною заявою позивача та відповідача, поданою до органу реєстрації на підставі п. 1 ч. 2 ст. 125 сімейного Кодексу України, [PERSON] визнав себе батьком [PERSON] , про що свідчить запис у свідоцтві про народження дитини. Позивач зверталася до відповідача з проханням матеріально підтримувати сина, сплачувати аліменти, останній дав усну обіцянку, що він зобов`язується сплачувати аліменти на малолітнього сина. Однак, відповідач добровільно надавати кошти на утримання сина відмовляється, матеріальну допомогу взагалі не надає, тим самим ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Ухвалою суду від 22 вересня 2021 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Ніколенко М.Є. правом на участь в судовому засіданні не скористались, останній подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, пред`явлені вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених в позові. Відповідач [PERSON] до зали судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, суд провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах до травня 2021 року. Від спільного життя мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , де в графі батько зазначений [PERSON] , в графі мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] (а.с.7). Як вказувала позивач, син знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні. Отже, судом встановлено, що домовленості про добровільну сплату аліментів на утримання дитини, у тому числі угоди про форму, в якій відповідач братиме участь у його вихованні, між сторонами в позасудовому порядку не досягнуто. Спірні правовідносини сторін виникли із сімейних відносин та регулюються нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтею 51 Конституції України гарантовано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. За умовами, встановленими ч.1 ст. 3 Конвенції та ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого врахування інтересів дитини. Відповідно до норм\~СК України\~(ст.ст. 150, 180) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку, матеріальну допомогу на утримання дитини позивачу не надає, хоча є працездатною особою, має доходи від трудової діяльності але не має інших осіб на утриманні. Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК України\~ аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. Судовим розглядом встановлено, та відповідачем не спростовано, що малолітній [PERSON] проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання своєї малолітньої дитини не надає, крім того, останній є особою працездатного віку, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини [PERSON] . З урахуванням наведеного, враховуючи приписи ст. 182 СК України, суд вважає що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до п.1. ч.1.\~ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, підлягає обов`язковому негайному виконанню. Згідно\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються від дня подання позову, а ч. 2\~ст. 182 СК України\~передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] просить стягувати аліменти з 01 травня 2021 року і до моменту досягнення дитиною повноліття. З вищевказаним позовом позивач звернулася до суду 02 лютого 2024 року. Однак, суд зауважує, що відповідних доказів вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача з травня 2021 року та неможливості їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, стороною позивачки суду не представлено. Інших зобов`язань [PERSON] перед [PERSON] не має. В зв`язку з цим, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів з 01 травня 2021 року слід відмовити за необґрунтованістю та недоведеністю цих вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивач звернулася до суду 02 лютого 2024 року, суд вважає за необхідне стягнути аліменти починаючи з цієї дати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач\~\~ [PERSON] \~від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду звільнена (п.3 ч.1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»), відтак, відповідно до положень\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір у сумі 1211,20 грн за подачу позовної заяви підлягає стягненню з відповідача по справі\~\~ [PERSON] \~на користь держави.

Outcome: partial