Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з первісним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Також до суду надійшов зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради в особі Служби у справах дітей про визначення місця проживання дитини та поділ майна подружжя. На обґрунтування позову зазначено, що починаючи з 2013 року вона та [PERSON] проживали спільно як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. [INFO] року від їх спільного проживання народився син - [PERSON] . З жовтня 2017 року вони проживали спільно, як родина в м. Київ, а 17.06.2021 року зареєстрували шлюб. 24.02.2022 року вони всією родиною виїхали з м. Київ до м. Кам`янське в зв`язку з введенням воєнного стану в Україні, згодом виїхали до м. Львів. 07.05.2022 року вона разом з сином повернулася до м. Кам`янське та з цього часу їх шлюбні відносини та ведення спільного господарства з [PERSON] було припинено. В той же час, між нею та [PERSON] постійно виникають питання щодо місця проживання їх сина. З боку [PERSON] надходять погрози обмежити її, як мати в спілкуванні та участі в вихованні їх сина [PERSON] . Крім того, на момент припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства з [PERSON] в спільній сумісній власності подружжя знаходились два транспортних засоби: автомобіль марки SKODA OKTAVIA випуску 2015 року випуску, об`єм двигуна 1598 см. куб., дата реєстрації 23.02.2022 року та автомобіль марки RENAULT MASTER випуску 2011 року, об`єм двигуна 2299 см. куб., дата реєстрації 20.04.2022 року. [PERSON] без її згоди продав автомобіль марки SKODA OKTAVIA, на підставі договору купівлі-продажу, укладеному у СГ № 22/02/00/03 від 22.02.2022 року. При подачі до суду позовної заяви про розірвання шлюбу [PERSON] , намагаючись ввести суд в оману та приховати спільне майно подружжя, навмисно повідомив суду неправдиві обставини щодо часу припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства, зазначивши дату припинення сімейного життя з вересня 2021 року (продаж автомобіля здійснено 07.07.2022 року), тоді як фактичне припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства [PERSON] з [PERSON] відбулося в травні 2022 року. Просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] за її місцем проживання чи перебування; визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] рухоме майно, а саме: транспортний засіб SKODA OKTAVIA, об.дв 1598 куб.см., 2015 року випуску, транспортний засіб RENAULT MASTER, об.дв 2299 куб.см., 2011 року випуску; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 429 220,00 грн. в рахунок компенсації 1/2 частки вартості транспортних засобів та понесені судові витрати, які складаються з: судового збору у розмірі 5284,60 грн. і витрат на професійну правничу (правову) допомогу. Ухвалою суду від 30 серпня 2022 року провадження по справі було відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. 26 жовтня 2022 року ухвалою суду прийнято зустрічну позовну заяву по справі, вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено справу у підготовче судове засідання. 17 листопада 2022 року до суду від представника [PERSON] - адвоката Буртового М.В. надійшов відзив на зустрічний позов /а.с.68-77,Т.1/, в якому представник частково визнає позовні вимоги, а саме в частині визнання спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] транспортного засобу RENAULT MASTER, об.дв 2299 куб.см., 2011 року випуску, інші позовні вимоги не визнає. На обґрунтування відзиву зазначено, що зараз дитина проживає з позивачем за зустрічним позовом, однак доказів на підтвердження чи може вона забезпечити належний розвиток дитини і її виховання, чи забезпечує його гармонійний розвиток, чи має постійний заробіток, щоб забезпечити належні умови для проживання сина і його розвитку не надано, як і не надано доказів на підтвердження нібито погроз від батька про обмеження у праві спілкування та виховання дитини. У зв`язку з цим, відповідач враховуючи інтереси дитини не визнає позовну вимогу про встановлення місця проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю за її зареєстрованим місцем проживання - [ADDRESS] чи за місцем її перебування. Крім того, на момент припинення шлюбних відносин і ведення спільного господарства за [PERSON] були зареєстровані автомобілі SKODA OKTAVIA та RENAULT MASTER, але задоволення вимоги про визнання автомобіля SKODA спільною власністю порушить права нового власника. Одночасно сформована вартість транспортних засобів є нічим іншим як припущенням оцінювача і не може відображати дійсної ринкової вартості автомобілів, так як на момент оцінки автомобілів були відсутні підтверджуючи документи, що також не заперечується оцінювачем у звіті. Вимоги про покладення на відповідача витрат по сплаті судового збору не є позовною вимогою, а є проханням позивача, які і так підлягають розподілу між сторонами залежності від результатів вирішення спору судом, тому окремо зазначати про це у позовній заяві немає потреби. Що стосується витрат на професійну правову допомогу, то з цього приводу слід вказати, що згадана вимога не підлягає задоволенню так як в зустрічному позові не зазначено про орієнтовний розрахунок витрат на професійну правову допомогу. 17 листопада 2022 року від представника відповіда за первісним позовом адвоката Буртового М.В. надійшла заява про залишення позову про розірвання шлюбу без розгляду. 18 листопада 2022 року ухвалою суду первісний позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу залишено без розгляду. 29 листопада 2022 року від [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив та заява про збільшення розміру позовних вимог /а.с.124-127, 132-137 Т.1/, в якій позивач просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] ; визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] за її місцем проживання чи перебування; визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] рухоме майно, а саме: транспортний засіб SKODA OKTAVIA, об.дв 1598 куб.см., 2015 року випуску, транспортний засіб RENAULT MASTER, об.дв 2299 куб;см., 2011 року випуску; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 429 220,00 грн. в рахунок компенсації частки вартості транспортних засобів та понесені судові витрати, які складаються з: судового збору у розмірі 6277,00 грн. та витрат на професійну правничу (правову) допомогу та інші витрати пов`язані з розглядом справи. На обґрунтування відповіді на відзив зазначила, що в тому віці, якому перебуває їх малолітній син важко дається розлучення дитини з матір`ю, це може заподіяти тяжкі психологічні наслідки для дитини. Вона забезпечує належні умови для виховання дитини, працює менеджером в ТОВ «ТК-ПРОФІТЕКС» (м.Київ) з 23.11.2021 року по теперішній час та має стійкий заробіток, та не має будь-яких обмежень для виховання дитини, згідно довідок в реєстрі у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Зазначає, що при поділі майна подружжя, спочатку треба встановити обсяг спільно нажитого майна наявного на час припинення спільного ведення господарства, тобто позовна вимога про визнання спільним сумісним майном подружжя автомобіль SKODA OKTAVIA є належним способом захисту. Щодо автомобіля RENAULT MASTER зазначає, що він знаходиться у власності і користуванні відповідача, хоча є спільною сумісною власністю подружжя, а оскільки даний автомобіль є неподільною річчю, тому просить суд стягнути на її користь компенсацію вартості її частки. Звіти в свою чергу цілком відображають ринкову вартість зазначених автомобілів, відповідно доводи відповідача не можуть бути прийняті до уваги та не можуть стати підставами для спростування звітів про оцінку майна, як належних доказів, а відповідач надає в якості доказів не звіти про оцінку, а інформаційно-консультативні довідки. 06 грудня 2022 року до суду від представника відповідача адвоката Буртового М.В. надійшли заперечення на відповідь на відзив /а.с.151-156 Т.1/, згідно яких представник зазначив, що позивачем не доведено створення належних умов для нормального розвитку дитини, факту наявності в неї постійного доходу та характеристика ДНЗ № 35,довідки про відсутність записів у реєстрі лікарів нарколога та психіатра не повинні прийматись судом з огляду на порушення порядку їх подання. Спірний автомобіль SKODA OKTAVIA не може бути предметом поділу в результаті розірвання шлюбу, у зв`язку з переходом у власність третьої особи. Вимога про визнання автомобіля RENAULT MASTER спільною сумісною власністю і стягнення компенсації буде суперечити висновкам Великої Палати Верховного суду. Надані відповідачем докази про вартість транспортних засобів покликані лише засвідчити те, що Звіти позивача не є об`єктивними. Одночасно, від представника відповідача адвоката Буртового М.В. надійшли заперечення на заяву про збільшення позовних вимог /а.с.160-163 Т.1/, згідно яких представник вважає, що заява не відповідає приписам ч. 3 ст. 49 ЦПК України і підлягає поверненню заявнику. 06 грудня 2022 року до суду від представника позивача [PERSON] - адвоката Стребіж А.О. /а.с.169-170 Т.1/ надійшла заява про призначення автотоварознавчої експертизи транспортних засобів SKODA OKTAVIA та RENAULT MASTER , проведення якої доручити судовому експерту Дроздову Юрію Володимировичу. 11 січня 2023 року до суду від представника відповідача адвоката Буртового М.В. надійшли заперечення на клопотання про призначення експертизи /а.с. 181-184 Т.1/, згідно яких відповідач погоджується із заявою частково, в частині власне наявності підстав для призначення судової експертизи, при цьому не погоджується із кандидатурою експерта, який було запропоновано позивачем. Крім того, 11 січня 2023 року до суду від представника відповідача адвоката Буртового М.В. надійшли додаткові заперечення на заяву про збільшення позовних вимог /а.с.186-188 Т.1/, згідно яких представник зазначає, що 20.11.2022 відповідач звернувся повторно з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, позовна заява згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2022 розподілена на суддю Лобарчук О.О. і присвоєно номер справи - 209/2679/22, справа призначена до судового засідання. Відповідно у провадженні Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська вже перебуває справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що і позовна вимога, яка додатково заявлена позивачкою у заяві про збільшення позовних вимог. 25 січня 2023 року від начальника служби у справах дітей міської ради надійшов висновок щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] /а.с.195-196 Т.1/. 07 лютого 2023 року до суду від представника позивача [PERSON] - адвоката Стребіж А.О. надійшла заява від 06.02.2023 року про уточнення збільшення розміру позовних вимог /а.с.200-201 Т.1/, в якій представник просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 17.06.3024 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1097; визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] за її місцем проживання чи перебування; визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] рухоме майно, а саме: транспортний засіб SKODA OKTAVIA, об.дв 1598 куб.см., 2015 року випуску, транспортний засіб RENAULT MASTER, об.дв 2299 куб;см., 2011 року випуску, визнавши право власності на автомобіль марки RENAULT MASTER за [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 429 220,00 грн. в рахунок компенсації частки вартості транспортних засобів та понесені судові витрати, які складаються з: судового збору у розмірі 6277,00 грн. та витрат на професійну правничу (правову) допомогу та інші витрати пов`язані з розглядом справи. 16 лютого 2023 року до суду від представника відповідача адвоката Буртового М.В. надійшли заперечення на заяву про уточнення збільшення розміру позовних вимог /а.с.207-210 Т.1/, згідно яких представник зазначає, що документ під назвою - уточнення збільшення позовних вимог від 07.02.2023 є новою заявою про зміну предмету позову, при цьому, оскільки до заяви не додано доказів сплати судового збору, до заяви мають бути застосовані наслідки, передбачені ч. 1 ст. 185 ЦПК України у вигляді залишення заяви без руху. Ухвалою суду від 17 лютого 2023 року уточнений позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини та поділ майна подружжя в частині позовної вимоги про розірвання шлюбу - залишено без розгляду та прийнято заяву представника позивача про збільшення розміру позовних вимог від 06.02.2023 року, без урахування позовної вимоги про розірвання шлюбу /а.с.217 Т.1/. Ухвалою суду від 17 лютого 2023 року призначено по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини та поділ майна подружжя судову авто товарознавчу експертизу, провадження по справі зупинено /а.с.225 Т.1/. 06 жовтня 2023 року на адресу суду надійшов висновок судової транспортно-товарознавчої експертизи № 1383-23 від 20.09.2023 року /а.с.2-33 Т.2/. Ухвалою суду від 09 жовтня 2023 року поновлено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини та поділ майна подружжя /а.с.36 Т.2/. 20 грудня 2023 року до суду від представника відповідача адвоката Буртового М.В. надійшли додаткові пояснення у справі щодо висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини /а.с.84-86 Т.2/, згідно яких вказує, що у висновку не зазначено, що [PERSON] подавались пояснення з документами в яких останній ставив питання про встановлення місця проживання дитини разом з батьком та не було проведено обстеження умов проживання за місцем проживання батька. Крім того, не проводилась бесіда з дитиною [PERSON] , [INFO] та не з`ясовувалась його думка щодо того, з ким він бажає проживати, з мамою чи з татом. Ухвалою суду від 20 грудня 2023 року витребувано від Органу опіки та піклування виконавчого комітету КМР в особі Служби у справах дітей відомості чи проводилася бесіда з [PERSON] , [INFO] під час підготовки Висновку від 23.01.2023 № 8 вих-20/47 про визначення місця проживання разом з матір`ю [PERSON] та поставлено питання щодо можливості Органу опіки та піклування проведення бесіди з дитиною [PERSON] , щодо з`ясування його думки про визначення місця його проживання з матір`ю або батьком /а.с.96 Т.2/. 09 січня 2024 року до суду надійшло клопотання начальника служби у справах дітей міської ради /а.с.101 Т.2/, в якому зазначено що на теперішній час малолітній дитині [PERSON] , [INFO] не виповнилося 10 років, тому його думка на засіданні комісії з питань захисту прав дитини не розглядалась та не могла розглядатися при підготовці висновку відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України /а.с.101 Т.2/ Ухвалою суду від 31 січня 2023 року закрито підготовче провадження та призначення справу до судового розгляду по суті /а.с.125 Т.2/. Позивач та його представник в судове засідання від 25 березня 2024 року не з`явилися, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали, просять його задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання від 25 березня 2024 року не з`явилися, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності, проти позову заперечують, просять відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог начальник служби у справах дітей міської ради Г.Пелипас надала клопотання про розгляд справи без участі їх представника з урахуванням висновку від 23.01.2023 року та найкращих інтересів дитини. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін згідно вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, оскільки в матеріалах справи достатньо матеріалів про правовідносини сторін, відсутня необхідність заслуховування особистих пояснень сторін. Вивчивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлені судом обставини та визначені до них правовідносини: Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] з 17 червня 2021 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який був укладений в Дніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про що зроблено актовий запис № 1097 /а.с.5 Т.1/. Шлюб був розірвавний згідно рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровсько області від 11 липня 2023 року, яке набрало законної сили 11 серпня 2023 року /а.с.64-66 Т.1/ Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження. /а.с.6 Т.1/. Відвовідно до характеристики наданої ДНЗ-ЦРД №35 «Попелюшка»/а.с.128 Т.1/ [PERSON] зарахований до навчального закладу з 11 травня 2022 року, його мати- [PERSON] завжди відвідує батківські збори та постійно консультується з педагогами закладу щодо виховання та навчання хлопчика. За перід перебування [PERSON] в навчальному закладі його батько до садочка не з`являвся, з педагогами не спілкувався, справами сина не цікавився. Згідно довідки КНП КМР Диспансерного психіатричного відділення /а.с.129 Т.1/ [PERSON] в реєстрі лікаря нарколога та психіатра не перебуває. [PERSON] працює менеджером швейного виробництва ТОВ «ТК-ПРОФІТЕКС» з 22.11.2021 року, що підтверджується довідкою /оберт а.с.66 Т.2/. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровсько області від 11 липня 2023 року, яке набрало законної сили 11 серпня 2023 року у цивільній справі №209/2679/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу встановлено, що спільне господарство сторони не ведуть, починаючи з травня 2022 року /а.с.64-66 Т.1/. Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська 22 травня 2023 року прийнято рішення №209/3047/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина, яке згідно постанови Дніпровського апеляційного суду від 16.10.2023 року набрало законної сили встановлений факт проживання малолітнього сина [PERSON] розом з матір`ю. На підставі висновку виконавчого комітету Кам`янської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , 2017 р.н. службою у справах дітей міської ради було опрацьоване зазначене питання та розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті міської ради у присутності обох батьків, батьки не знайшли порозуміння щодо визначення місця проживання дитини. Відповідно висновку від 23.01.2023 року № 8вих-20/47 /оберт а.с.195-196 Т.1/ та враховуючи інтереси малолітнього [PERSON] визначено доцільним визначити місця проживання малолітнього сина разом із матрі`ю /а.с.48-51,52-56 Т.2/. Служба у справах дітей КМР на адвокатський запит від 17.10.2023 року № 42 надала представнику відповідача копію акту про обстеження умов проживання малолітнього [PERSON] за адресою: [ADDRESS] від 06 січня 2023 року;- Витяг з протоколу № 1 засідання комісії з питиань захисту прав дитини при виконавчому комітеиті КМР від 12.01.2023 року. /а.с.88 Т.2/. Згідно акту обстеження умов проживання від 06.01.2023 /а.с.89 Т.2/ проведено огляд житла, за адресою [ADDRESS] , де мешкає малолітній [PERSON] разом із матрі`ю [PERSON] та визначено, що для дитини створені всі необхідні умови для проживання. Відповідно до консультативного висновку фахового спеціаліста за результами дослідження на звернення [PERSON] /а.с.118-120 Т.2/ визначено, що [PERSON] виявив безпрецедентне бажання проживати разом із матір`ю, адже саме вона є емоційно близька до своєї дитини, на питання з ким хоче проживати хлопчик, ним була надан миттєва відповідь: «З мамою». Згідно довідки Територіального сервісного центру МВС №1244 від 13 серпня 2022 року № 31/4-1244 за [PERSON] у період з січня 2016 року по серпень 2022 року обліковувались транспортні засоби, в тому числі автомобілі марки SKODA OKTAVIA випуску 2015 року випуску, об`єм двигуна 1598 см. куб., дата реєстрації 23.02.2022 року та автомобіль марки RENAULT MASTER випуску 2011 року, об`єм двигуна 2299 см. куб., дата реєстрації 20.04.2022 року. Автомобіль SKODA OKTAVIA 2015 року випуску, об`єм двигуна 1598 см. куб., був знятий з реєстраційного обліку та переєстрований на іншого власника на підставі договору купівлі - продажу укладеному у СГ № 004690 від 07.07.2022 року./а.с.39-40 Т.1/. Віповідно до Звітів про оцінку колісного транспортного засобу від 26 вересня 2022 року, які проведені оцінювачем Березіною Л.І. визначена ринкова вартість автомобіля SKODA OKTAVIA випуску 2015 року випуску, об`єм двигуна 1598 см. куб., дата реєстрації 23.02.2022 року яка становить 447840,00 гривень /а.с.41-43 Т.1/ та автомобіль марки RENAULT MASTER випуску 2011 року, об`єм двигуна 2299 см. куб., дата реєстрації 20.04.2022 року ринкова вартість якого становить 410600,00 гривень /а.с.44-47 Т.1/. Відповідно до інформаційно- консультаційної довідки, проведеної оціночної компанією ТОВ «Галтекс Плюс» /а.с.78-91,92-106 Т.1/ ринкова варість автомобіля RENAULT MASTER рік випуску 2011 року становить 337600,00 гривень та / ринкова варість автомобіля SKODA OKTAVIA випуску 2015 року випуску, об`єм двигуна 1598 см. куб., дата реєстрації 23.02.2022 року становить 343 800,00 гривень. Згідно висновку №1383-23 за результатами проведенної судової транспортно- товарознавчої експертизи у цивільній справі № 209/1245/22 складений 20 вересня 2023 року /а.с.2-34 Т.2/ ринкова вартість автомобіля RENAULT MASTER , тип - спеціалізований вантажний фургон, ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN): [NUMBER] , білого кольору, 2011 року випуску, об`єм двигуна 2299 см куб., механічна коробка передач, тип дизель, реєстраційний номер [NUMBER] , дата реєстрації 20.04.2022 року на момент експертизи складала триста вісімдесят чотири тисячі сімсот десять гривен 00. Ринкова вартість автомобіля SCODA OCTAVIA, тип - загальний легковий хетчбек, номер транспортного засобу (VIN): [NUMBER] , чорного кольору, 2015 року випуску, об`єм двигуна 1598 см куб., механічна коробка передач, тип пального - дизель, реєстраційний номер [NUMBER] , дата реєстрації 23.02.2022 року на момент шершня експертизи складала чотириста шістнадцять тисяч сімсот двадцять чотири гривні 36 копійок. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 1,2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Верховний Суд неодноразово звертав увагу (зокрема у Постанові від 21.07.2021р. у справі №404/3499/17), що у усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага повинна приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається дол. дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. Дитина є суб`єктом права і незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "М. С. проти України" (рішення від 11 липня 2017 року, заява N 2091/13) вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України", заява N 10383/09). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц, в якій вона відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі N 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі N 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу статті 6 Декларації прав дитини, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що в тому разі, якщо батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або, у відповідних випадках, законні опікуни, - несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують право дитини не розлучатися з обома батьками усупереч їх бажанню, за винятком випадків, якщо в разі компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно ухвалити рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що вирішують питання соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним з батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 161 СК України вбачається висновок, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. На підставі викладеного, при вирішенні питання про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] суд в контексті першочергового урахування інтересів дитини, враховуючи добросовісне виконання [PERSON] батьківських обов`язків, враховуючи, що вона працює, отже має можливість забезпечувати дитину усім необхідним та створювати для нього необхідні умови для проживання та розвитку, приходить до висновку про обґрунтованість позову в частині визначення місця проживання сина разом із матір`ю. Крім того, відповідач, який заперечував проти проживання малолітнього сина разом із матрір`ю не заявляв самостійних позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини разом із ним, тому його доводи та заперечення суд не приймає до уваги. Крім того, з дитиною спілкувався фахівець, яким має кваліфікацю практичного психолога та надав консультаційний висновок, де зафіксовано бажання хлопчика проживати разром із мамою [PERSON] , що також враховано судом при вирішенні питання стосовно визначення місця проживання дитини. Стосовно визначення питання щодо поділу майна подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частинами 1 та 2 ст. 369 ЦК України визначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Як зазначено в ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч.3 статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за дим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.4 ст. 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки -для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Згідно ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. … Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. У відповідності до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення ведення спільного господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 зроблено висновок, що «у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує». Враховуючи, що в судовому засіданні було встановлено, що автомобіль SKODA OKTAVIA, об.дв 1598 куб.см., 2015 року випуску був відчужений на користь іншої особи, що підтверджує відповідач по справі, то даний об`єкт рухомого майна не може бути визнаний спільною сумісною власністю подружжя. Проте враховуючи, що даний транспортний засіб був відчужений на користь третьої особи без врахування інтересів іншого члена сім`ї, вартість відчужуваного автомобіля повинна бути врахована при вирішенні питання стосовно компенсації його вартості, що відповідає висновку постанови Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року у справі № 6-486цс16, з яким погодилася Велика Палата Верховного Суду, про що зазначила у постанові від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231 /15-ц (провадження № 14-712цс19). Суд вважає доведеним, що сімейно- шлюбні відносини між сторонами не були припиненні на момент придбання автмобіля SKODA OKTAVIA, 2015 року випуску у власність [PERSON] - 22 лютого 2022 року, оскільки рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 11 липня 2023 року, яке набрало законної сили 11 серпня 2023 року у цивільній справі №209/2679/22 про розірвання шлюбу встановлена дана обставина, що має преюдиціне значення при вирішенні питання стосовно поділу майна подружжя. Стосоно автомобіля RENAULT MASTER, білого кольору, 2011 року випуску встановлено, що автмобіль було придбано під час перебування сторін в шлюбі, проти того, що він є об`єктом спільної сумісної власності не заперечує відповідач по справі позовні вимоги в цій частині підлягають задовленню та оскільки вищеззаначене рухоме майно є неподільної річчю є підстави для визнання права власності на нього за відповідачем [PERSON] із визначення частки компенсації для іншого співвласника- позивача по справі. Вирішуючи питання про розмір компенсації, яка підлягає стягненню на користь позивача суд виходить з дійсної вартості майна на час розгляду справи, яка була визначена висновком №1383-23 за результатами проведенної судової транспортно- товарознавчої експертизи у цивільній справі № 209/1245/22 складений 20 вересня 2023 року. Ринкова ваотість автомобіля RENAULT MASTER , тип - спеціалізований вантажний фургон, ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN): [NUMBER] , білого кольору, 2011 року випуску, об`єм двигуна 2299 см куб., механічна коробка передач, тип дизель, реєстраційний номер [NUMBER] , дата реєстрації 20.04.2022 року становить 384710,00 гривень, компенсації на користь позивача підлягає половина вартості атомобіля в розмірі 192355,00 гривень. Ринкова вартість автомобіля SCODA OCTAVIA, тип - загальний легковий хетчбек, номер транспортного засобу (VIN): [NUMBER] , чорного кольору, 2015 року випуску, об`єм двигуна 1598 см куб., механічна коробка передач, тип пального - дизель, реєстраційний номер [NUMBER] , дата реєстрації 23.02.2022 року складає 416724,36 гривень, компенсаційї на користь позивача підлягає половина вартості атомобіля в розмірі 208362,18 гривень. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Згідно правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 201/14044/ 16-ц, провадження № 61-189ск17, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду -дійшов висновку, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. (Постанова ВС від 03.10.2018 року у справі № 127/7029/15). Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд

Outcome: partial