Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

На розгляд суду передано об`єднану цивільну справу за вказаними позовами. Позивач за первісним позовом [PERSON] просить суд визначити місце проживання її онуки [PERSON] , [INFO] , разом із нею; стягнути із відповідачів, батьків дитини, на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Первісний позов обґрунтовано тим, що відповідачка [PERSON] , донька позивачки, переїхала проживати разом зі своєю дитиною донькою [PERSON] , 2016 р.н., до неї в с.Сасово Берегівського району, оскільки розірвала подружні відносини із своїм чоловіком [PERSON] . А у грудні 2023 під приводом влаштування особистих справ відповідачка [PERSON] залишила дитину на догляд позивачці та кудись поїхала, місце її перебування невідоме. Батько ухиляється від спілкування із позивачкою. Наразі дитина знаходиться на повному вихованні та утриманні позивачки. Тому позивачка бажає з метою захисту інтересів дитини юридично визначити її місце проживання разом із нею, а із батьків стягнути аліменти на утримання дитини. Відповідач [PERSON] подав зустрічний позов. Предмет зустрічного позову від 07.02.2024 змінено письмовою заявою [PERSON] від 16.02.2024. Позивач за зустрічним позовом з урахуванням заяви про зміну предмету зустрічного позову просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її доньки [PERSON] , [INFO] . Стягнути із [PERSON] на його користь аліменти нау тримання дитини у розмірі 3196,00 грн щомісячно. Змінені вимоги зустрічного позову обґрунтував тим, що дитина [PERSON] , 2016 р.н., є його донькою та відповідачки [PERSON] . Вони з відповідачкою припинили подружні відносини, проживають окремо та він вирішив розірвати шлюб, подав позов до суду, справа №299/8738/23. [PERSON] стверджує, що Відповідачка [PERSON] ухилилася від виконання батьківських обов`язків щодо їх доньки [PERSON] , не бере участі у її матеріальному утриманні, не спілкується з дитиною та не цікавиться її життям. Відзиви не подано. Позивач за первісним позовом [PERSON] подала письмову заяву, у якій просить розглядати справу без її участі, заявила, що визнає зустрічний позов [PERSON] , оскільки він як батько дитини виявив бажання виховувати свою доньку. Тому вона не заперечує проти задоволення зустрічного позову. Відповідачка за первісним та зустрічним позовами [PERSON] подала письмову заяву, у якій просить розглядати справу без її участі. Заявила, що не має можливості виконувати батьківські права та обов`язки щодо її дитини. Просить суд не стягувати із неї аліменти, бо вона не працює і не зможе їх сплачувати. Представник позивача за зустрічним позовом адвокат Продан О.В. подала до суду письмову заяву, у якій просить розглядати цивільну справу без її участі. Зустрічний позов підтримала та просила задовольнити. Третя особа Королівська селищна рада Берегівського району Закарпатської області, як орган опіки та піклування, подала висновок по суті вимог позову про позбавлення батьківських прав. Подала клопотання про розгляд справи без участі представника третьої особи. Вивчивши доводи первісної та зустрічної позовних заяв, дослідивши подані на їх підтвердження письмові докази, вивчивши зміст Висновку органу опіки та піклування суд вирішив наступне. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі народили доньку [PERSON] , [INFO] . Позивачка за первісним позовом [PERSON] є рідною матір`ю відповідачки [PERSON] . Зі слів учасників спорів, подружжя [PERSON] припинили подружні відносини, вирішили розірвати зареєстрований шлюб, [PERSON] разом із донькою [PERSON] покинула чоловіка у листопаді 2023 та переїхала проживати до матері у с.Сасово Берегівського району Закарпатської області. У грудні 2023 [PERSON] повідомила, що мусить вирішувати особисті справи та покинула місце проживання у с.Сасово, де залишила доньку на догляд своїй матері - позивачці [PERSON] . Зі слів позивача за зустрічним позовом [PERSON] , його дружина [PERSON] у зв`язку із розривом шлюбних відносин покинула його та переїхала разом із донькою до своєї матері у с.Сасово. Він стверджує, що вона створила перешкоди у спілкуванні його з дитиною. Та йому стало відомо, що вона ухилилася від виконання батьківських обов`язків, покинула дитину на свою матір, позивачку [PERSON] . Оскільки суд пересвідчився, що позивачка за первісним позовом не заперечує, щоб дитиною опікувався батько, а батько у зустрічному позові заявив про те, що дитина проживатиме разом із ним, він піклуватиметься про неї, то первісний позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позбавлення батьківських прав повинно бути результатом свідомої поведінки батьків (одного з них). Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини є підставою, передбаченою ч. 2 ст. 164 СК України для позбавлення батьківських прав. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення поновлення батьківських прав", особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення від виконання батьківських обов`язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у їх сукупності, суд переконався, що відповідачка свідомо ухилилася від виконання батьківських обов`язків щодо забезпечення життя, здоров`я та виховання своєї дитини, щодо якої має батьківські права та обов`язки. Вже протягом тривалого часу відповідачка не спілкується з дитиною, не навідує її, не займається забезпеченням її життя, виховання, не піклується про її здоров`я. У справі не встановлено обставин, що б свідчили про об`єктивні та непереборні перешкоди у виконанні матір`ю батьківських обов`язків. Такий стан речей має тривалий характер. Суд констатує, що така поведінка матері не відповідає інтересам дитини. Вирішуючи спір у даній частині суд враховує також Висновок органу опіки та піклування, затверджений рішенням Виконавчого комітету Королівської селищної ради Берегівського району Закарпатської області. За змістом Висновку, орган опіки та піклування провели комісійне обстеження матеріальних умов проживання дитини. За результатами вивчення порушеного питання було з`ясовано, що причиною такої поведінки матері стало неприйняття дитини її новим співмешканцем та його сім`єю, тому комісія визнала доцільним позбавлення відповідачки батьківських прав щодо їх дитини [PERSON] , [INFO] . Тому, суд вирішив, що вимога позову про позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав щодо її дитини є обґрунтованою, підлягає задоволенню, та не суперечить інтересам дитини, а навпаки слугуватиме підставою для її додаткового соціального захисту. Позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її дитини буде не лише мірою відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків, а й відповідатиме найкращим інтересам дитини, яка позбавлена як батьківського піклування так і відповідного статусу, який дає підстави для надання дитині соціального захисту. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Домовленості про спосіб та розмір участі матері у матеріальному утриманні дитини відсутні. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно ст. 183 ч.1 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3--1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3--2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відтак, позовні вимоги у частині стягнення із відповідачки на користь позивача аліментів на утримання їх дитини слід задовольнити. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку із відмовою у задоволенні первісного позову, судові витрати понесені позивачем [PERSON] відшкодуванню не підлягають. Відповідачі не заявили про понесення судових витрат. У зв`язку із задоволенням зустрічного позову, судові витрати понесені позивачем [PERSON] підлягають відшкодуванню відповідачами [PERSON] та [PERSON] у рівній частці кожним. При поданні позовної заяви позивач сплатив судовий збір за звернення до суду із немайновою вимогою про позбавлення батьківських прав у розмірі 1211,20 грн. Позивача звільнено від сплати судового збору за звернення до суду із вимогами про стягнення аліментів (п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір»). Відтак, у зв`язку із задоволенням вимог позову про позбавлення батьківських прав, а також про стягнення аліментів на утримання дитини, з відповідачів належить стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн за звернення до суду із майновим позовом про стягнення аліментів по 605,60 грн із кожного, а також на користь позивача 1211,20 грн у відшкодування судових витрат позивача - по 605,60 грн із кожного. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed