Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 20 грудня 2008 року. Шлюб був зареєстрований у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області, запис акту про укладання шлюбу № 1841 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 20.12.2008 року. Від спільного шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Під час сімейного життя згодом з`ясувалося, що вони з відповідачкою мають різні погляди на життя, стосунки погіршилися, сторони перестали жити разом з 2022 року, відповідачка виїхала разом із дитиною за кордон, наразі проживає в Македонії, збереження шлюбу вважає неможливим, як чоловік із дружиною не проживають біля 7 років, сім`я розпалася та існує формально, спільне господарство не ведуть, оскільки проживають окремо тривалий час. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. У зв`язку з зазначеним, позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Ухвалою суду від 23.01.2024 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в спрощеному позовному порядку. \~ \~ \~ \~В судові засідання 14.02.2024, 14.03.2024 та 27.03.2024 року відповідачка та її представник адвокат Коверга Г.В. не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно, про що свідчать довідки про доставку смс-повідомлень відповідачці (а.с.22,28,37). 14.02.2024 року розгляд справи було відкладено з причини першої неявки відповідача в судове засідання . 13.03.2024 року від представника відповідача адв. [PERSON] надіслано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.29-31). 14.03.2024 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача адв. [PERSON] надіслано заяву про вступ у справу, як представника, просила оголосити перерву у слуханні справи, клопотання просила розглянути без участі відповідача та її представника (а.с.32-33).Розгляд справи за клопотанням представника відповідачки було відкладено . 26.03.2024 року через систему «Електронний суд» представником відповідача - адв. [PERSON] надіслано повторне клопотання про відкладення розгляду справи через перебування у відрядженні у м.Києві та клопотання про надання строку сторонам для примирення . Ухвалою суду від 27.03.2024 року у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] адв. [PERSON] про надання строку для примирення сторін - відмовлено. Позивач у судовому засіданні 27.03.2024 року наполягав на розгляді справи, просив суд не відкладати розгляд справи та не давати строк для примирення із відповідачкою, вказавши, що разом із дружиною не проживають більше 2 років , через виїзд відповідачки разом із дитиною за кордон, проте подружні відносини погіршились ще раніше , як чоловік з дружиною не живуть повноцінно біля 7 років, з моменту народження спільної дитини. Відповідачка проживає в іншій країні та живе своїм життям, тому категорично заперечує проти надання строку на примирення. Просив постановити заочне рішення та розірвати шлюб із відповідачкою. Відповідно до ч.8\~ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до\~ст.275 ЦПК України\~суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне . 20 грудня 2008 року сторони зареєстрували шлюб у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області, запис акту про укладання шлюбу № 1841 , свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 20.12.2008 року (а.с.5). Від спільного шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв`язку з відсутністю вільної згоди позивача на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у зв`язку з чим, є неможливим. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін , суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам дитини, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved