Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

23.01.2024 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, про визнання особи безвісно відсутньою, в якій просив суд визнати [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстровану за адресою: [ADDRESS] безвісно відсутньою з 12.01.2022 року. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 09.12.2021 року близько 15 год 00 хв зникла його матір [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка проживала та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З того часу будь-який зв`язок з нею втрачено. Вона ні разу не телефонувала, не писала листа, не повідомила іншим способом про місце свого перебування. Родинний зв`язок підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 07.04.2005 року виконкомом Петропавлівсько Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Крім того, заявник у поданій заяві зазначає, що його бабуся [PERSON] , яка була визнана його опікуном до досягнення повноліття, звернулась до Бучанського РУП ГУ НП у Київській області, про що внесені відомості до ЄРДР, номер кримінального провадження 12022111050000089, дата реєстрації 12.01.2022 року. Родинний зв`язок бабусі заявника та матері заявника підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 30.06.2010 року № 00003914100. Відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії № 766 від 20.10.2023 року [PERSON] встановлено другу групу інвалідності. Рішенням Виконавчого комітету Петропавлівсько Борщагівської сільської ради № 177/20 [PERSON] , [INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням Виконавчого комітету Петропавлівсько Борщагівської сільської ради № 177/12 від 30.06.2022 року [PERSON] призначена піклувальником неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Заявник вказує, що є особою з інвалідністю та має право на пенсію по втраті годувальника. Отже, заявнику необхідно визнання його матері [PERSON] , [INFO] безвісно відсутньою для отримання соціальної допомоги та пенсії по втраті годувальника. Таким чином, враховуючи відсутність відомостей протягом двох років за місцем останнього відомого місця проживання [PERSON] , вважає обґрунтованим вимоги та наявність підстав визнання [PERSON] безвісно відсутньою, оскільки факт зникнення останньої підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються. Ухвалою суду від 05.02.2024 року відкрито провадження у даній цивільній справі, призначено судове засідання. 28.03.2024 року заявник через канцелярію суду зареєстрував заяву, у якій просив суд здійснювати розгляд заяви у його відсутності. 28.03.2024 року представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що по факту зникнення [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка проживала та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] у Київській області 12.01.2022 року зареєстровано кримінальне провадження № 12022111050000089 за ч. 1 ст. 115 КК України, що підтверджується витягом з ЄРДР від 12.01.2022 року. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Згідно ч. 1 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Відповідно до ч. 3 ст. 43 ЦК України порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно зі ст. 308 ЦПК України, суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою суд надсилає рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а в населеному пункті, де немає нотаріуса, - відповідного органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. За наявності в населеному пункті кількох нотаріусів, а також у випадках, коли місце відкриття спадщини невідоме, рішення надсилається до державного нотаріального архіву з метою передачі його за належністю уповноваженому нотаріусу для вжиття заходів з охорони спадкового майна. У відповідності до ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Відповідно до імперативних положень ч. 5 та ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус судді» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Таким чином, про розгляді даної справи суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, які стосуються розгляду справ про визнання особи безвісно відсутньою. Так, 22.11.2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 225/882/17, провадження № 61-34068св18 (ЄДРСРУ № 78044509) підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою. Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.05.2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Також належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.02.2018 року у справі № 317/3139/15-ц, провадження № 61-4241св18 (ЄДРСРУ № 72641734). З аналізу вказаних норм, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Судом встановлено, що визнання [PERSON] , [INFO] безвісно відсутньою необхідно заявнику для отримання соціальної допомоги та пенсії по втраті годувальника. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] , [INFO] безвісно відсутнім з 11.01.2022 року, тобто з дати реєстрації кримінального провадження (зафіксованого факту звернення [PERSON] (матері [PERSON] та бабусі заявника [PERSON] ) про відсутність [PERSON] , [INFO] за місце проживання та реєстрації). Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою в порядку ст. 309 ЦПК України. Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved