Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

ПАТ «УКРГАЗБАНК» в особі Вінницької обласної дирекції АБ «УКРГАЗБАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.12.2020 року між ПАТ «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] було підписано Заяву - Договір № 2020/І_С/220-017439 про приєднання до правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками ПАТ «Укргазбанк». Банк, діючи на підставі ст. 641 та 644 Цивільного кодексу України, взяв на себе зобов`язання перед фізичними особами, які її приймуть (акцептують), надавати банківські послуги в порядку та на умовах, передбачених Договором. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших. стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Підписавши Заяву-Договір клієнт уклав кредитний договір № 2020/ОВР/220-006303. Відповідно до договору можлива сума кредиту 300 000,00 грн. Строк дії ліміту дозволеного овердрафту - 12 місяців з можливістю пролонгації відповідно до умов Правил. Відповідно до рішення № 87 від 11.12.2021 року договір пролонговано на 12 місяців. Відповідно договору процентна ставка за користування дозволеним овердрафтом в межах ліміту встановлена на рівні 42,0% річних, процентна ставка на прострочену заборгованість - 48,0% річних, комісія за видачу кредиту без ПДВ 2,99 %. Порядок сплати процентів щомісячно, погашення кредиту в кінці строку. Банк виконав свої зобов`язання в повному обсязі. Факт користування Відповідачем овердрафтом підтверджується Випискою по договору. Відповідно до п. 3.3.18, 3.3.20 Правил клієнт зобов`язаний погашати заборгованість за дозволеним овердрафтом у тому числі мінімальних платежів та за нарахованими процентами за користування дозволеним овердрафтом в розмірах та у строки, що визначені укладеним договором. Не пізніше останнього дня строку дії дозволеного овердрафту, визначеного у заяві-договору погасити усю існуючу станом на цей день заборгованості за дозволеним овердрафтом. Однак, взятті на себе зобов`язання відповідач не виконував, в зв`язку з чим утворилася заборгованість у сумі 28 948,13 грн. Станом на 22.02.2023 року сума заборгованості відповідача перед Банком за Договором становить: заборгованість по кредиту (прострочена) - 19 965,36 грн.; заборгованість по процентах (прострочена) - 8 982,77 грн. За наведених обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 28.12.2020 року в сумі 28 948,13 грн., а також понесені ним судові витрати в розмірі 2 684,00 грн. Представник позивача в особі Маслянко Л.М. в судове засідання не з`явилася, надано суду заяву про розгляд справи за відсутності представника банку, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] була належним чином повідомленою судом про дату, час і місце судового засідання, однак у судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки до суду не повідомила, відзиву на позов та жодних заяв чи клопотань до суду не подала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За письмовою згодою позивача суд постановив 02.04.2024 року ухвалу про заочний розгляд справи у відповідності до ст. 223 ЦПК України. У відповідності до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, дослідивши та проаналізувавши представлені докази в їх сукупності, дійшов висновку, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28.12.2020 року між ПАТ «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] було підписано Заяву - Договір № 2020/І_С/220-017439 про приєднання до правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками ПАТ «Укргазбанк». Банк, діючи на підставі ст. 641 та 644 Цивільного кодексу України, взяв на себе зобов`язання перед фізичними особами, які її приймуть (акцептують), надавати банківські послуги в порядку та на умовах, передбачених Договором. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших. стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Підписавши Заяву-Договір клієнт уклав кредитний договір № 2020/ОВР/220-006303. Відповідно до договору можлива сума кредиту 300 000,00 грн. Строк дії ліміту дозволеного овердрафту - 12 місяців з можливістю пролонгації відповідно до умов Правил. Відповідно до рішення № 87 від 11.12.2021 року договір пролонговано на 12 місяців. Відповідно договору процентна ставка за користування дозволеним овердрафтом в межах ліміту встановлена на рівні 42,0% річних, процентна ставка на прострочену заборгованість - 48,0% річних, комісія за видачу кредиту без ПДВ 2,99 %. Порядок сплати процентів щомісячно, погашення кредиту в кінці строку. Банк виконав свої зобов`язання в повному обсязі. Факт користування Відповідачем овердрафтом підтверджується Випискою по договору. Відповідно до п. 3.3.18, 3.3.20 Правил клієнт зобов`язаний погашати заборгованість за дозволеним овердрафтом у тому числі мінімальних платежів та за нарахованими процентами за користування дозволеним овердрафтом в розмірах та у строки, що визначені укладеним договором. Не пізніше останнього дня строку дії дозволеного овердрафту, визначеного у заяві-договору погасити усю існуючу станом на цей день заборгованості за дозволеним овердрафтом. Однак, взятті на себе зобов`язання відповідач не виконував, в зв`язку з чим утворилася заборгованість у сумі 28 948,13 грн. (а.с.9-11). Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ч.2 статті 1054 та ч.2 статті 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, станом на 22.02.2023 року сума заборгованості відповідача перед Банком за Договором становить: заборгованість по кредиту (прострочена) - 19 965,36 грн.; заборгованість по процентах (прострочена) - 8 982,77 грн (а.с.4). Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 264 ЦПК України). Частиною 4 ст. 265 ЦПК України встановлено, що у мотивувальній частині рішення зазначаються: фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику; чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду; норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування; норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч. 1 ст. 78 ЦПК України). Згідно з положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Підстав для звільнення [PERSON] від виконання зобов`язань за кредитним договором від 28.12.2020 року судом не встановлено. У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України на відповідача слід покласти судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 2 684,00 грн. Зазначені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved