Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

[PERSON] 29.11.2023 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з АТ «Українська залізниця» на свою користь матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022, 2023 роки в сумі 11\~029 грн 65 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він був прийнятий на роботу до виробничого підрозділу служби вагонного господарства Експлуатаційне вагонне депо Знам`янка РФ «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», реорганізованого в АТ «Українська залізниця», учнем слюсаря з ремонту рухомого складу 2-го розряду. Надалі, 19.06.2018, йому було присвоєно кваліфікацію слюсаря з ремонту рухомого складу 2-го розряду, а 11.06.2019 присвоєно 3-й розряд слюсаря з ремонту рухомого складу пункту технічного обслуговування вагонів ст.Знам`янка. Внаслідок невідповідності виконуваної роботи за станом здоров`я 01.11.2023 його було звільнено на підставі п.2 ч.1 ст.40 КЗпПУ. Проте, при звільненні з роботи роботодавець не в повному обсязі виплатив йому заробітну плату, а саме не виплатив матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022 та 2023 роки, яку він повинен був отримати під час вибуття в чергові щорічні відпустки у вказані роки. Так, під час роботи він подавав заяви про надання відпусток у 2022 році з 06.03.2022 та у 2023 році з 22.04.2023 з наданням матеріальної допомоги на оздоровлення, що було погоджено наказами №66/в від 02.02.2022 та №158/в від 12.04.2023 відповідно, однак у виплаті матеріальної допомоги на оздоровлення йому було відмовлено, посилаючись на рішення правління АТ «Українська залізниця`від 14.03.2022 №Ц-45/31 Ком.т, вказівку АТ «Українська залізниця» від 25.03.2022 за №ЦЦУП-10/195 та на ст.11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», відповідно до яких матеріальна допомога на оздоровлення з 24.03.2022 не виплачується. При звільненні така допомога йому також виплачена не була. Враховуючи, що Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» не було призупинено дію ст.116 КЗпПУ та ст.5, 9 Закону України «Про колективні договори і угоди», відповідно до яких роботодавець зобов`язаний нарахувати і виплатити всі суми, що належать працівнику від підприємства при звільненні, тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом. Представником відповідача подано відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що в лютому 2022 року [PERSON] подав до відділу кадрів ВЧДЕ-7 заяву про надання з 06.03.2022 відпустки в кількості 14 календарних днів з наданням матеріальної допомоги на оздоровлення. На засіданні комісії з оплати праці було розглянуто його заяву, де прийнято рішення про надання одноразової допомоги в розмірі 100% та виплату в березні 2022 (наказ про надання відпустки від 02.02.2022 №66/в). В протоколі засідання комісії з питань оплати праці експлуатаційного вагонного депо Знам`янка від 25.02.2022 №23 та в наказі від 25.02.2022 №ВЧДЕ-7-03/198 «Про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення працівникам депо у березні 2022 року в зв`язку з черговою відпусткою» було вказано про розмір та виплату матеріальної допомоги на оздоровлення працівникам депо у березні 2022 року. [PERSON] 25.02.2022 було виплачено середній заробіток на час перебування у відпустці за березень 2022 року в сумі 1\~500 грн, решта коштів була виплачена разом із заробітною платою за лютий місяць. В той же час, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 оголошено правовий режим воєнного стану в Україні, в період якого відповідно до Витягу з протоколу від 24.02.2022 №54/14 Ком.т. засідання правління АТ «Укрзалізниця» про деякі питання діяльності АТ «Укрзалізниця» в умовах воєнного стану було ухвалено, що всі вказівки, які надаються у відповідності до вимог законодавства вищим керівництвом АТ «Укрзалізниця» засобами телефонного та електронного зв`язку, включаючи повідомлення електронною поштою, програмами обміну миттєвими повідомленнями, належать до негайного виконання працівниками АТ «Укрзалізниця». Рішенням правління згідно з витягом з протоколу від 14.03.2022 №Ц-54/31 «Про деякі питання оплати праці працівників акціонерного товариства «Українська залізниця» було призупинено додаткові виплати, передбачені Галузевою угодою, колективними договорами структурних підрозділів, зокрема матеріальної допомоги, окрім допомоги на лікування та поховання. Згідно з вказівкою від 25.03.2022 №ЦЦУП-10/195 на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, відповідно до вимог ст.11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 №2136-ІХ та на виконання рішення правління від 14.03.2022 №Ц-45/31 Ком.т. було направлено до виконання перелік кодів видів оплати, за якими проводитиметься нарахування на період дії правового режиму, де вказано, що вид оплати 392 «Матеріальна допомога на оздоровлення» не платиться з 24.03.2022. У зв`язку з вищевикладеними обставинами, всі працівники депо, які пішли у відпустку в березні 2022 року не отримали матеріальну допомогу на оздоровлення, виплата буде проведена після окремого рішення Правління. Працівників, які не отримали матеріальну допомогу на оздоровлення починаючи з 01.03.2022 було вдруге включено (в тому числі [PERSON] ) в протокол засідання комісії з питань оплати праці експлуатаційного вагонного депо Знам`янка від 30.12.2022 №70, де вказано, що виплату провести після окремого рішення правління (наказ «Про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення працівникам депо в період з березня по грудень 2022 в зв`язку з черговою відпусткою» від 30.12.2022 №ВЧДЕ-7-03/648). У 2023 році [PERSON] подано заяву від 06.04.2023 про надання щорічної відпустки з 22.04.2023 та виплати матеріальної допомоги на оздоровлення, на підставі якої видано наказ про надання відпустки від 12.04.2023 №158/в на 24 календарних дні з 22.04.2023. Щодо надання матеріальної допомоги на оздоровлення вказано, що виплату провести після окремого рішення правління. На засіданні комісії з оплати праці також було розглянуто його заяву від 06.04.2023, де прийнято рішення надати одноразову допомогу в розмірі 100% та виплатити після окремого рішення правління. В протоколі засідання комісії з питань оплати праці експлуатаційного вагонного депо Знам`янка від 30.06.2023 №38 та в наказі від 30.06.2023 №ВЧДЕ-7-03/389 «Про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення працівникам депо за 6 місяців 2023 року в зв`язку з черговою відпусткою» було вказано про розмір та виплату матеріальної допомоги на оздоровлення працівникам за вказаний період. [PERSON] був звільнений 01.11.2023 на підставі п.2 ст.40 КЗпП України внаслідок невідповідності виконуваної роботи за станом здоров`я. В день звільнення йому було виплачено вихідну допомогу в розмірі 1 середнього місячного заробітку згідно зі ст.44 КЗпП України, компенсація за невикористану відпустку в кількості 23 календарних днів, а також видано завірену копію наказу (розпорядження) про звільнення та письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми під його особистий підпис згідно з ч.1 ст.47 КЗпП України. На підставі зазначеного, представник відповідача вважає, що в діях керівництва виробничого підрозділу Експлуатаційне вагонне депо Знам`янка служби вагонного господарства Філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» відсутнє порушення діючого законодавства. Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. В судовому засіданні, що відбулося за часом раніше, пред`явлені позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позов. Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що в період з 02.03.2018 до 01.11.2023 позивач знаходився у трудових відносинах з АТ «Укрзалізниця», працюючи на посаді слюсаря з ремонту рухомого складу виробничого підрозділу служби вагонного господарства «Експлуатаційне вагонне депо Знам`янка» РФ «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця», що підтверджується копією трудової книжки позивача серії [NUMBER] . В період перебування у трудових відносинах, позивач 02.02.2022 звернувся до роботодавця із заявою про надання з 06.03.2022 залишку планової щорічної відпустки з наданням матеріальної допомоги на оздоровлення. \~ \~ \~ \~Відповідно до наказу в.о.начальника Експлуатаційного вагонного депо Знам`янка №66/в від 02.02.2022 позивачу надано щорічну та додаткову відпустки з 06.03.2022 до 20.03.2022 з наданням матеріальної допомоги на оздоровлення. \~ \~ \~ \~Згідно з колективним договором між адміністрацією та профсоюзним комітетом експлуатаційного вагонного депо Знам`янка на 2013-2015 роки, погодженого конференцією трудового колективу ВЧДЕ-7 10.09.2013 зі змінами та доповненнями (станом на 20.12.2019) (мовою оригіналу) работникам ВЧДЭ-7 по письменному заявлению оказывать в течении года единовременную помощь на оздоровление, как правило при уходе в очередной отпуск в размере не менее 50%, а имеющим инвалидность в размере 100% тарифной ставки (должностного оклада). Конкретный раз мер единовременной помощи определяется комиссией эксплуатационного Вагонного депо Знаменка, состав которой утверждается руководителем и согласовывается с профсоюзным комитетом. Решение комиссии является основанием для начислення приказа по депо о выплате единовременной помощи. \~ \~ \~ \~Відповідно до протоколу засідання комісії з питань оплати праці експлуатаційного вагонного депо Знам`янка №23 від 25.02.2022 та наказу в.о.начальника Експлуатаційного вагонного депо Знам`янка №ВЧДЕ-7-03/198 від 25.02.2022 [PERSON] , у зв`язку з наданням у березні 2022 року відпустки, встановлено розмір матеріальної допомоги на оздоровлення у 100% посадового окладу, виплату якої наказано провести у березні 2022 року. Згідно з витягом з протоколу №Ц-54/31 Ком.т. засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 ухвалено на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, оголошеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, призупинити працівникам АТ «Укрзалізниця» додаткові виплати, що передбачені Галузевою угодою, колективними договорами структурних підрозділів, зокрема матеріальної допомоги, окрім матеріальної допомоги на лікування та поховання. На звернення позивача від 16.12.2022 щодо надання матеріальної допомоги на оздоровлення у зв`язку з відпусткою у березні 2022 року, начальником Експлуатаційного вагонного депо Знам`янка 19.12.2022 надано відповідь, в якій роз`яснено, що Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 оголошено правовий режим воєнного стану в Україні, в період якого відповідно до Витягу з протоколу від 24.02.2022 №54/14 Ком.т. засіданням правління АТ «Укрзалізниця» було ухвалено, що всі вказівки, які надаються у відповідності до вимог законодавства вищим керівництвом АТ «Укрзалізниця» засобами телефонного та електронного зв`язку, включаючи повідомлення електронною поштою, програмами обміну миттєвими повідомленнями, належать до негайного виконання працівниками АТ «Укрзалізниця». Засобами «Вайбер» від вищого керівництва було отримано вказівку припинити виплату матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з 01.03.2022. Згідно з вказівкою від 25.03.2022 №ЦЦУП-10/195 на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, відповідно до вимог ст.11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 №2136-ІХ та на виконання рішення правління від 14.03.2022 №Ц-45/31 Ком.т. було направлено до виконання перелік кодів видів оплати, за якими проводитиметься нарахування на період дії правового режиму, де вказано, що вид оплати 392 «Матеріальна допомога на оздоровлення» не платиться з 24.03.2022. У зв`язку з вищевикладеними обставинами, всі працівники депо, які пішли у відпустку в березні 2022 року не отримали матеріальну допомогу на оздоровлення, виплата буде проведена після окремого рішення Правління. Як вбачається з протоколу засідання комісії з питань оплати праці експлуатаційного вагонного депо Знам`янка №70 від 30.12.2022 та наказу начальника Експлуатаційного вагонного депо Знам`янка №ВЧДЕ-7-03/648 від 30.12.2022, працівникам, в тому числі і позивачу, яким надана чергова відпустка в період з березня до грудня 2022 року, матеріальну допомогу на оздоровлення вирішено виплатити після окремого рішення правління (працівникам, які звільнилися, виплату матеріальної допомоги проводити згідно з розпорядженням щодо виплат звільненим працівникам). Надалі, на підставі наказу начальника Експлуатаційного вагонного депо Знам`янка №158/в від 12.04.2023, позивачу надано щорічну відпустку з 22.04.2023 до 15.05.2023 з наданням матеріальної допомоги на оздоровлення. При цьому, у даному наказі визначено, що виплату матеріальної допомоги провести після окремого рішення правління. \~ \~ \~ \~Відповідно до протоколу засідання комісії з питань оплати праці експлуатаційного вагонного депо Знам`янка №38 від 30.06.2023 та наказу начальника Експлуатаційного вагонного депо Знам`янка №ВЧДЕ-7-03/389 від 30.06.2023 [PERSON] , у зв`язку з наданням вказаної вище відпустки, встановлено розмір матеріальної допомоги на оздоровлення у 100% посадового окладу, виплату якої визначено провести після окремого рішення правління (працівникам, які звільнилися, виплату матеріальної допомоги проводити згідно з розпорядженням щодо виплат звільненим працівникам). Наказом начальника Експлуатаційного вагонного депо Знам`янка №286/ос від 30.10.2023 позивача звільнено із займаної посади з 01.11.2023 на підставі п.2 ст.40 КЗпПУ, внаслідок невідповідності виконуваної роботи за станом здоров`я. Вказаним наказом визначено компенсувати позивачу за невикористані 23 дні відпустки за вислугу років, за 2 дні за період з 02.03.2022-01.03.2023, 21 день типової відпустки за період з 02.03.2023-01.11.2023, а також виплатити вихідну допомогу в розмірі 1 середнього місячного заробітку згідно зі ст.44 КЗпПУ. З даним наказом позивач ознайомлений 01.11.2023 та зазначив, що «не виплачено матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022 та 2023 роки». Як встановлено судом, матеріальна допомога на оздоровлення за 2022 та 2023 роки позивачу не виплачена як в день звільнення, про що свідчить копія розрахункового листа позивача за листопад 2023 року, так і на теперішній час, що також не заперечувалося в судовому засіданні і представником відповідача. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, відповідно до ч.2 ст.97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Згідно з ч.1 ст.10 КЗпП України колективний договір укладається на основі законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин, і узгодження інтересів працівників та роботодавців. Відповідно до ч.2 ст.13 КЗпП України у колективному договорі встановлюються взаємні зобов`язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема: нормування і оплати праці, встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.); встановлення гарантій, компенсацій, пільг. Згідно з ч.1 ст.14 Закону України «Про колективні договори» зміни і доповнення до колективного договору, угоди протягом строку їх дії можуть вноситися тільки за взаємною згодою сторін в порядку, визначеному колективним договором, угодою. Основоположні права громадян, пов`язані з реалізацією права на працю, передбачені ст.43-46 Конституції України. В той же час, відповідно до ст.64 Конституції України конституційні права та свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Указом Президента України №64/2022 від 24.04.2022 у зв`язку із військовою агресією РФ на території України з 24.02.2022 введений воєнний стан, який неодноразово продовжений і триває станом на час розгляду цієї справи. При цьому, зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав та свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб визначені положеннями Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 цього Закону в Указі Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» зазначений вичерпний перелік конституційних прав та свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку із введенням воєнного стану, зазначений строк дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 встановлено, що на період дії правового режиму воєнного стану можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану. Також, 15.03.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», який набув чинності 24.03.2022, і визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Пунктом другим розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» регламентовано, що під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, установлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Отже, положення Закону України «Про правовий режим воєнного стану», які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж КЗпП України, мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. Відповідно до ст.11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» на період воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативою роботодавця. При цьому, системний аналіз законодавства свідчить про те, що дія ч.1 ст.11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», якою роботодавцю надається право в односторонньому порядку зупиняти окремі положення колективного договору, поширюється на правовідносини, що виникли з 24.02.2022. Отже, оскільки виплати, які є предметом спору у даній справі, передбачені пунктом п.п.4.15 та п.п.1-7 додатку 7 Колективного договору між адміністрацією та профсоюзним комітетом експлуатаційного вагонного депо Знам`янка на 2013-2015 роки, погодженого конференцією трудового колективу ВЧДЕ-7 10.09.2013 зі змінами та доповненнями, тому їх призупинення відповідачем в період трудових відносин з позивачем узгоджується з положенням ст.11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Вказаний Закон є чинним, не скасований, неконституційним не визнаний. Крім того, рішення АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 про призупинення виплат за колективними договорами не оскаржувалося у встановленому порядку ні відповідними профспілками, ні працівниками АТ «Укрзалізниця». Питання правомірності введення державою окремих обмежень під час дії воєнного стану, в тому числі й з урахуванням міжнародних договорів, роз`яснено у постанові Верховного Суду від 01.12.2022 у справі №580/2869/22. Разом з тим суд вважає, що, в даному випадку, обмеження конституційний прав і свобод людини і громадянина, які передбачають призупинення виплат, зокрема матеріальної допомоги на оздоровлення, на період дії воєнного стану поширюється лише на правовідносини, які виникають між працівником та роботодавцем, і до звільненого працівника не застосовуються. Як встановлено судом, позивач звільнений із займаної посади 01.11.2023. Згідно з ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.02.2020 у справі №821/1083/17 підтверджено, що згідно зі ст.116 КЗпП на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать, в разі невиконання обов`язку - наступає передбачена ст.117 КЗпП відповідальність. Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена ст.117 КЗпП України відповідальність. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. Аналіз наданих сторонами доказів свідчить про те, що за позивачем в період його перебування у трудових відносинах з відповідачем визнано право та вирішено виплатити матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 100% тарифної ставки (посадового окладу) у зв`язку з відпустками за 2022 та 2023 роки, проте, даних про те, що належні позивачу при звільненні кошти були виплачені, матеріали справи не містять. Судом встановлено, що станом на день звільнення позивача 01.11.2023 відповідач не провів виплату позивачу всіх належних сум, а саме не виплатив матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022, 2023 роки. З наведеного позивачем розрахунку вбачається, що сума невиплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення за вказані роки становить 11 029 грн 65 коп, що розраховано з урахуванням тарифної сітки та середньомісячної норми годин роботи. З таким розрахунком суд погоджується, оскільки дані, що в ньому містяться, відповідають матеріалам справи, представником відповідача в судовому засіданні сума виплат не оспорювалася, підтвердження виплати даних коштів суду не надано. З огляду на викладене та враховуючи, що в день звільнення позивачу не були виплачені всі належні йому від підприємства суми, тому суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі та з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення невиплачена матеріальна допомога на оздоровлення за 2022, 2023 роки в розмірі 11 029 грн 65 коп. Відповідно до ст.141 ЦПК України та враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання цього позову до суду, тому з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір в сумі 1 073 грн.

Outcome: approved