Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 01 березня 2024 року\~позовні вимоги\~ [PERSON] про стягнення аліментів на її користь, як на повнолітню дитину, що продовжує навчання, задоволено частково. Вирішено стягувати з [PERSON] [INFO] , (фактичне місце проживання: [ADDRESS] ; останнє відоме зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ; РНОКПП: [NUMBER] ) на користь [PERSON] , [INFO] (зареєстрована адреса місця проживання [ADDRESS] ; РНОКПП: [NUMBER] ), як повнолітньої дитини відповідача, яка продовжує навчання, у розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з 01.03.2024 року та до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку. 08 березня 2024 року позивачкою [PERSON] скеровано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат, понесених у зв`язку з розглядом цивільної справи №727/6412/23, у розмірі 10000,00 гривень. Посилається на те, що в процесі розгляду справи в суді першої інстанції 01 листопада 2023 року нею було подано до суду заяву з доказами, що підтверджують розмір понесених судових витрат у вигляді правничої допомоги. Зазначає, що 17 квітня 2023 року між нею та адвокатом Овченко О.В. було укладено договір про надання правничої допомоги. Стверджує, що згідно акту прийому-передачі наданих послуг від 21.08.2023 року, їй були надані юридичні послуги пов`язані із даною справою в розмірі 10000,00 грн. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь понесені нею судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 гривень. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час, місце та дату розгляду справи. В заяві про ухвалення додаткового рішення просила справу розглянути за її відсутності, вимоги зазначені в заяві підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в його інтересах представником [PERSON] було скеровано до суду заяву із запереченням щодо задоволення заявлених вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу. Заява обґрунтована тим, що додані позивачем докази на підтвердженняя понесених судових витрат не відповідають дійсності, оскільки акти виконаних робіт не могли бути підписаними позивачем у зв`язку з її перебуванням за кордоном. Підтверджень щодо неможливості з`явитися до суду з вказаних у заяві обставин, як ним безпосередньо, так і його представником не надано. Згідно ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, розглянувши письмові докази, суд зважає на наступне. Судом встановлено, що 17 квітня 2023 року між позивачкою [PERSON] та адвокатом Овченко Олександром Володимировичем укладено договір про надання правничої допомоги (а.с.142-143). Згідно акту передачі-приймання наданих послуг від 21.08.2023 року вбачається, що згідно вищевказаного договору про надання правничої допомоги, адвокат Овченко О.В. надав позивачці юридичні послуги на загальну суму 10000 гривень, що складаються з: надання первинної консультації щодо предмету спору (2 год.) 2000 грн.; вивчення та аналіз нормативно-правової бази та судової практики (2 год.) 2000 грн.; підготовка та складання позовної заяви (4 год.) 4000 грн.; направлення матеріалів справи до суду (2 год.) 2000 грн. (а.с.144-145). Згідно положень ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із проведенням експертизи. Відповідно до ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Водночас, в силу вимог ч.4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч. 8ст.141 ЦПК\~України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність). При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є обґрунтованим. Отже, вказаними вище доказами підтверджено надання адвокатом Овченко О.В. позивачці послуг з професійної правничої допомоги на підставі договору про надання правової допомоги від 17 квітня 2023 року. Разом з цим, суд зауважує на тому, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є обґрунтованим. Відповідач [PERSON] у запереченні на заяву про ухвалення додаткового рішення, вказав, що документи подані на підтвердження заявлених вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу не були підписні. Крім того, вважає, що в основному рішенні вже вирішено питання щодо стягнення судових витрат, оскільки з нього на користь позивача стягнено судовий збір. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів\~(частина перша статті 4 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно ст.\~246\~ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченомустаттею 270 цього Кодексу. Відповідно до п. 3 ч.1ст.\~270\~ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.ч. 3, 4ст.\~270\~ЦПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Вимогами ч.3 ст.\~141\~ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторони, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів. Тому з метою застосування відповідних приписів процесуального законуне будь-які обставини справ є визначальними для визначення подібності правовідносин.Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, усправі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04)зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Такий же правовий висновок зробила Велика Палата ВС усправі № 755/9215/15-ц(постанова від 19.02.2020). Наявність договірних відносин між адвокатами та їхніми клієнтами у справі, що розглядається, підтверджувалася ордером, договорами про надання правничої допомоги. Зважаючи на вищевикладене, враховуючи докази подані позивачем на підтвердження сплати послуг адвоката, суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є необґрунтованим та завишеним. Позивачем не доведено витрати в розмірі 10000 грн. за надані послуги правничої допомоги, а також витрати у вказаному розмірі на думку суду не відповідають співмірності складності справи, а тому розмір витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом справи, який підлягає відшкодуванню позивачу, підлягає зменшенню та відшкодуванню у розмірі 5000,00 гривень, що відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19). Враховуючи те, що судом при ухваленні рішення 01 березня 2024 року питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу не вирішувалось, а тому суд вважає, що заявлені позивачкою вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу, з урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу, витраченого адвокатом на виконання таких робіт, та з урахуванням принципу розумності, справедливості, суд дійшов до висновку про часткове задоволення заяви. На підставі викладеного та

Outcome: partial