Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

АТ «Сенс Банк» 22 лютого 2024 року засобами поштового зв`язку направив до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська позов до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який надійшов до суду 06 березня 2024 року. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2024 року позовну заяву було прийнято до провадження суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у своєму позові посилався на те, що 16 лютого 2021 року [PERSON] уклала з АТ «Альфа Банк» угоду про надання кредиту № 631589573, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальникові кредит у розмірі 125 000 грн. 00 коп. строком на 24 місяці, а відповідач зобов`язалася повернути кредитні кошти та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 24 % річних. Рішенням загальних зборів акціонерів АТ «Альфа Банк» від 12 серпня 2022 року найменування позивача змінено на «Сенс Банк», зміни про що було внесено 30 листопада 2022 року. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконує, що призвело до виникнення заборгованості за кредитним договором, розмір якої станом на 17 липня 2023 року складає 260 328 грн. 24 коп. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором у розмірі 260 328 грн. 24 коп., яка складається із заборгованості по простроченому тілу кредиту у розмірі 152 009 грн. 10 коп., заборгованості по тілу кредиту у розмірі 84\~622 грн. 94 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 18 856 грн. 20 коп., овердрафт (несанкціонована заборгованість) у розмірі 4 840 грн., а також судовий збір у розмірі 9 904 грн. 92 коп. У своїй заяві до суду представник позивача просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та дату судового розгляду повідомлена належним чином, надала відзив, в якому проти задоволення позовних вимог заперечувала, зазначивши, що позивач зазначає про укладення між нею і банком 05 травня 2023 року кредитного договору, проте, жодних договорів 05 травня 2023 року вона не укладала. 16 лютого 2021 року вона підписала оферту № 631589573, кредитний ліміт 125\~000 грн., строк дії договору 24 місці та відсотки за користування кредиту у розмірі 23 % річних. Позивачем не зазначено складові заборгованості та не вказано, за який період вона розрахована. Банком було зараховано сплачені нею суми на погашення заборгованості як сплату заборгованості за комісіями, не зменшуючи розмір заборгованості. Позивачем не надано доказів перерахування кредитних коштів позичальникові та не підтвердив факт користування кредитними коштами. Позивачем не доведено факт зняття коштів. Просила суд поновити строк на подачу відзиву та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 16 лютого 2021 року між АТ «Альфа Банк» і [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631589573, відповідно до умов якого позивач надає позичальникові кредит у розмірі 125 000 грн., максимальна сума кредиту 200\~000 грн., строком на 12 місяців з можливістю пролонгації, а відповідач зобов`язалася повернути кредитні кошти та сплатити відсотки за користування у розмірі 24 % від суми кредиту, про що свідчить її особистий підпис (а.с. 4-6). Також, згідно з умовами обслуговування кредитної карти відповідач просила випустити міжнародну платіжну карту строком дії 5 років з моменту випуску (а.с. 4). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачем порушуються взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів і комісії за кредитним договором № 631589573 від 16 лютого 2021 року, внаслідок чого станом на 17 липня 2023 року відповідно до розрахунку, наданого позивачем, виникла заборгованість у розмірі 260 328 грн. 24 коп. (а.с. 12). 12 серпня 2022 року позачерговими загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було ухвалено рішення про зміну найменування банку з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», а також про внесення змін до Статуту АТ «Альфа-Банк» шляхом затвердження його в новій редакції. 30 листопада 2022 року були внесені зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та змінено найменування банку з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». 26 січня 2024 року АТ «Сенс Банк» направив на адресу відповідача (а.с. 21) досудову вимогу від 25 січня 2024 року про виконання зобов`язань по кредитному договору (а.с. 19), яку [PERSON] залишено без задоволення. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.\~2\~ЗУ «Про\~банки і\~банківську діяльність» банківський кредит, будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно до ч. 2 ст.\~89\~ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача, що жодних кредитних договорів 05 травня 2023 року вона не укладала, оскільки з доказів, долучених позивачем, судом було встановлено, що кредитні зобов`язання виникли у відповідача на підставі погодженої заяви оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631589573 від 16 лютого 2021 року, в якій визначено умови відкриття кредитної лінії та прохання відповідача про випуск платіжної карти, на яку буде зараховані кредитні кошти у визначеному в заяві розмірі та умови їх повернення. Також, суд критично оцінює заперечення [PERSON] про те, що позивачем не зазначено складові заборгованості та не вказаний період її нарахування, оскільки з розрахунку заборгованості (а.с. 12) вбачається період нарахування заборгованості з 16 лютого 2021 року по 17 липня 2023 року та її складові помісячно, а нарахування штрафних санкцій, на які посилається позичальник, відсутні. Також не заслуговують на увагу заперечення відповідача, що виписка по руху коштів не відповідає вимогам закону, оскільки зводиться до незгоди [PERSON] з поверненням кредитних коштів. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка [PERSON] добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 631589573 від 16 лютого 2021 року у розмірі 260 328 грн. 24 коп., яка складається із заборгованості по простроченому тілу кредиту у розмірі 152 009 грн. 10 коп., заборгованості по тілу кредиту у розмірі 84\~622 грн. 94 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 18 856 грн. 20 коп., овердрафт (несанкціонована заборгованість) у розмірі 4 840 грн. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 3 904 грн. 92 коп. (а.с. 1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню з [PERSON] складає 264 233 грн. 16 коп. (260 328 грн. 24 коп. + 3 904 грн. 92 коп. = 264\~233 грн. 16 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: approved