Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

Заявник [PERSON] 25.03.2024 звернулася в суд із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис відносно [PERSON] , та встановити наступні заходи тимчасового обмеження його прав і покласти на нього такі обов`язки: заборонити наближатися більше ніж на 200 метрів до місця проживання заявниці, що розташоване за адресою: [ADDRESS] ; заборонити кривднику наближатися більш ніж на 150 метрів до місця тимчасової праці заявниці, розташованого на [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] вести телефонні переговори з постраждалою, а також зв`язуватися з нею за допомогою інших засобів зв`язку та через третіх осіб; заборонити [PERSON] розшукувати [PERSON] у разі, якщо йому не відоме її місце тимчасового чи постійного перебування (проживання). В обґрунтування заяви посилається на те, що протягом декількох років поспіль вона проживала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , [INFO] , але оскільки в них виявились розбіжності у життєво важливих питаннях, то в першій половині 2023 року заявниця припинили з ним спільне проживання. За час спільного проживання [PERSON] неодноразово робив спроби застосування фізичного насильства. Після того, як заявниця пішла з квартири, де вони спільно проживали, [PERSON] , намагаючись повернути нормальне ставлення до нього, почав приходити за місцем її тимчасової роботи, де прилюдно ображав її, таким чином демонструючи свою небайдужість до неї. Будучи не в силах усе це терпіти, заявниця звернулася із заявою до суду про видачу обмежувального припису. Рішенням Івано-Франківського міського суду в цивільній справі окремого провадження № 344/16253/23, було видано обмежувальний припис [PERSON] , яким йому було заборонено наближатися до заявниці - [PERSON] в місці її проживання та роботи. [PERSON] , не зважаючи на наявність такого припису, систематично порушував встановлені таким приписом обмеження, вчиняючи надалі ті ж самі дії. Заявниця звернулась до правоохоронних органів із заявою про відкриття кримінального провадження за статтею 390-1 КК України, проте, це не зупинило кривдника, він не розкаюється у вчиненому та продовжує свою протиправну поведінку, яка чинить негативний вплив як на заявника, так і на її дитину. Заявник не витримує такої поведінки з боку [PERSON] , а тому просить суд видати обмежувальний припис відносно [PERSON] .. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала, зазначила, що [PERSON] є її колишнім співмешканцем. Під час спільного проживання він неодноразово робив спроби застосування фізичного насильства, в тому числі й у присутності дитини, у вересні 2023 року він її побив. Вона залишила квартиру і переїхала проживати до свого житла. 06.09.2023 був виданий обмежувальний припис [PERSON] на строк 6 місяців, однак під час дії припису він його порушував, приходив до неї на роботу, додому, під будинок, постійно переслідував її, що негативно впливає як на загальний фізичний та психологічний стан заявниці, так і на ставлення до неї колег по роботі та інших осіб, які все це спостерігають. У зв`язку із порушенням обмежувального припису відкрито кримінальне провадження, яке перебуває на розгляді у суді. У лютому 2024 року [PERSON] викликав поліцію та разом із поліцією прибув до неї додому. Дія обмежувального припису закінчилася, а тому заявниця бажає продовжити такий припис, оскільки [PERSON] бачачи безкарність та відсутність будь-яких обмежень щодо нього, посилюватиме психологічний тиск на неї. Просила суд заяву задовольнити. Заінтересована особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, по час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не сповістив, заяву про відкладення розгляду справи не подавав. Відповідно до ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. \~ Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши докази у справі вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитини (діти). Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема:\~ - домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; - психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; -фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Згідно з ч. 2 та ч.3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18). Крім того, Верховний Суд у постанові від 28 квітня 2020 року у справі №754/11171/19 зробив висновок, що тимчасове обмеження права власності кривдника, зокрема тимчасове обмеження у користуванні житловим приміщенням, з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Правилами глави 13 ЦПК України визначено, що розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису провадиться в порядку окремого провадження, а правилами ст. 294 цього Кодексу встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] та [PERSON] проживала у фактичних шлюбних відносинах. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 06.09.2023 (справа №344/16253/23) стосовно [PERSON] було видано обмежувальний припис на строк 6 місяців, з визначенням заходів тимчасового обмеження його прав, яким кривднику було заборонено у будь-який спосіб контактувати із заявником [PERSON] (а.с.4-7). З інформації з офіційного вебпорталу Єдиний реєстр судових рішень встановлено, що у провадженні СД Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області перебуває кримінальне провадження № 12023096010000853 від 05.10.2023 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, щодо невиконання обмежувальних приписів [PERSON] . Також, у провадженні СД Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області перебуває кримінальне провадження № 12024096010000182 від 01.03.2024 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, щодо невиконання обмежувальних приписів [PERSON] . Так, відповідно до ст. 350-7 ЦПК України - за заявою осіб, визначених ст. 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою ст. 350-6 цього Кодексу. Згідно правового висновку,зробленого Верховним Судом у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Таким чином, видача обмежувального припису не ставиться в залежність від набрання постановою у справі про адміністративне правопорушення законної сили, оскільки захисна і превентивна функція такого припису покликані убезпечити потерпілу особу від можливого повторного вчинення щодо неї протиправних дій до часу прийняття відповідних остаточних рішень, зокрема і в адміністративних провадженнях. Відтак, з урахуванням встановлених фактичних обставин та за наслідками оцінки ризиків в їх сукупності, існування високого рівня вірогідності продовження чи повторного вчинення [PERSON] насильства (психологічного та фізичного) щодо [PERSON] , суд приходить до висновку щодо необхідності продовження обмежувального припису стосовно кривдника на строк 6 місяців, зазначений строк продовження обмежувального припису, з огляду на\~ обставини цієї справи, є достатнім та обґрунтованим. В силу ч. 3ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Відповідно до ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Відповідно до ч. 2\~ ст. 350-8 ЦПК України про видачу обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Outcome: approved