Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

Виклад позиції позивача. 05.12.2023 на адресу Немирівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява представника ПАТ «НАСК «ОРАНТА» до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мотивована тим, що 15.12.2021 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АТ/1495381), згідно якого забезпеченою є цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ВАЗ 2103», д.р.н. [NUMBER] . Даний договір укладено на пільгових умовах (на 50 % зменшено розмір страхового платежу), оскільки страхувальник ( [PERSON] ) є пенсіонером (згідно посвідчення № [NUMBER] ). 22.09.2022 року в м. Вінниця сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 2103», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «BMW 324», д.р.н. [NUMBER] . Відповідно до повідомлення про страховий випадок (європротоколу), завіреного підписом Відповідача, та аналізу матеріалів страхової справи - вина Відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вважається доведеною повністю. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія автомобіля «ВАЗ 2103», д.р.н. [NUMBER] , була застрахована в ПАТ «HACK «ОРАНТА» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ПАТ «HACK «ОРАНТА» виплатило за даним страховим випадком страхове відшкодування в розмірі фактично завданих збитків (з врахуванням франшизи), а саме - 11 601 (одинадцять тисяч шістсот одна) грн. 26 коп. 18.11.2022 року позивач звернулися до відповідача із заявою про компенсацію страхового відшкодування в розмірі 5800,63 грн. 27.07.2023 року позивач звернулися до відповідача із досудовим попередженням. Враховуючи той факт, що відповідач виплату страхового відшкодування за даним страховим випадком не здійснив, позивач вимушений звернутися до суду з позовом. Заяви, клопотання позивача, відповідача Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм діючого ЦПК України до суду не подав, заяв про визнання позовних вимог чи відкладення розгляду справи до суду не надходило. Від представника позивача 15.01.2024, 08.02.2024 року на адресу суду надійшли клопотання про проведення розгляду справи у його відсутність. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 03.11.2023 року позовну заяву передано на розгляд за підсудністю до Немирівського районного суду Вінницької області. 07.12.2023 року ухвалою судді Немирівського районного суду прийнято позовну заяву та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Одночасно з цим, в порядку ст.ст. 128, 190 ЦПК України судом, на адресу відповідача надіслано судову повістку-повідомлення, копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви та доданих до неї документів. Судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до п. 1 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 15.12.2021 року між ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» та [PERSON] було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АТ № 1495381, відповідно до якого забезпечено транспортний засіб «ВАЗ 2103», державний номерний знак [NUMBER] . Даний договір укладено на пільгових умовах, 50% (а.с.6) 22.09.2022 року в м. Вінниця по вул. Гонти на Київська між автомобілем ВАЗ 2103, державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобілем BMW 324, державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , сталася дорожньо-транспортна пригода. Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, винуватцем є [PERSON] (а.с.9) 30.09.2022 року потерпілий [PERSON] звернувся до ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» із заявою про страхове відшкодування, внаслідок події, яка відбулася 22.09.2022 року (а.с.13) Відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 30 вересня 2022 року, сума страхового відшкодування, здійсненого на підставі договору страхування № АТ 1495381, становить 11\~601,26 грн. (а.с.19) 30.09.2022 року ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» сплатило [PERSON] суму страхового відшкодування по договору № АТ 1495381 від 15.12.2021 року, що підтверджується платіжним дорученням № 44427 (а.с.20) 18.11.2022 та 27.07.2023 року ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» зверталося із заявою про компенсацію страхового відшкодування та досудовим попередженням до [PERSON] про сплату 50 % виплаченого страхового відшкодування, у сумі 5800 грн. 63 коп. (а.с.21-22) Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Згідно із нормами статті 8 Конституції України, які є нормами прямої дії, звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефектив-ного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із статтею 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу, а відтак, між сторонами виникли правовідносини, що підпадають під правове регулювання в тому числі, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.п. 33.1.1 п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди. Відповідності до п.п. «в» п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Відповідно до п.13.2. ст..13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. Проте, відповідно до п.38-1.1. ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Згідно зі ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У відповідності п. 26, 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 за № 4, до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Крім того, згідно правової позиції висловленої Верховним судом України 16.11.2016 у справі № 62188цс16, деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року, справа № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19). Висновки суду Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним та зважаючи на те, що 22.09.2022 року в м. Вінниця по вул. Гонти на Київська між автомобілем ВАЗ 2103, державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобілем BMW 324, державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , сталася дорожньо-транспортна пригода і внаслідок цього потерпілому відшкодована матеріальна шкода, у ПАТ «HACK «ОРАНТА» виникло право зворотної вимоги саме до відповідача, як до винної особи, в розмірі 50% понесених витрат. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, тому слід позов задовольнити повністю, а тому підлягає стягненню з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 5800,63 грн. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовна заява підлягає до задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 2\~684,00 грн. відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved