Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , який за життя склав заповіт та заповів все своє майно онучці [PERSON] , [INFO] . 30.11.2001 року між позивачкою та [PERSON] було укладено шлюб. Згідно договору купівлі-продажу від 14.12.2001 року АЕЕ №675435, перебуваючи у шлюбі, позивачка із чоловіком купили двокімнатну квартиру [ADDRESS] , яку оформили на покійного чоловіка [PERSON] , таким чином, вказана квартира належить позивачці на праві спільної сумісної власності, а отже, позивачка набула право власності на 1/2 частку спірної квартири як другий з подружжя. Крім того, на момент смерті чоловіка позивачка була інвалідом другої групи довічно, маючи загальне захворювання по зору. Таким чином, позивачка набула на підставі ст. 1241 ЦК України права власності на 1/8 частку вищевказаної квартири, як на обов`язкову частку у спадковому майні. Разом з тим, відповідачка, якій покійний чоловік заповів своє майно до нотаріуса не зверталась із заявою про прийняття спадщини, натомість позивач вчасно звернулась до нотаріуса із такою заявою. У встановлений законодавством шестимісячний строк позивачкою було подано заяву про прийняття спадщини після смерті її чоловіка, однак, отримано відмову у звязку із відсутністю у нотаріуса правових підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану квартиру, оскільки у позивача відсутні всі необхідні відомості та документи, які необхідні нотаріусу, згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, та запропоновано звернутись до суду. Також вказувала, що відповідачці було відомо про смерть дідуся, оскільки остання була на його похованні, її бачили сусіди та родичі, однак не зважаючи на це остання не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Просила визнати право власності на 1/2 частку спірної квартири як частку другого з подружжя та на право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку вищевказаної квартири. Від відповідача відзиву не надходило. 13.12.2023 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху. 31.01.2024 року ухвалою суду провадження у справі відкрито та призначено підготовче судове засідання. 11.03.2024 року ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити з підстав викладених у позові. Позивач, допитана в якості свідка, у судовому засіданні пояснила, що є дружиною померлого [PERSON] , з яким разом прожила 45 років, їй відомо, що донька та внучка, яка є спадкоємицею за заповітом виїхали за кордон, вказувала, що останні знають про смерть батька та дідуся, так як були присутніми на похоронах, а також про наявність заповіту на ім`я внучки, зазначила, що їй не шкода для внучки квартири, проте їй необхідне місце для проживання. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином за останнім відомим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями ст.130,131 ЦПК України, а також оголошеннями про виклик до суду, розміщеними на сайті суду, про що у справі є належні докази, про причини неявки не повідомила. Свідок [PERSON] , суду показав,що на похоронах [PERSON] були присутніми його донька та внучка, відповідач повідомила, що вирішення всіх питань доручає мамі, були обізнаними про наявність заповіту на ім`я відповідача, однак на сьогодні останні проживають за кордоном, на зв`язок не виходили, позивачка пробувала з ними зв`язатись, однак відповідач не хотіла спілкуватись. Заслухавши думку позивача та його представника, допитавши свідка, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 30.11.2001 року актовий запис №1657, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Згідно договору купівлі-продажу квартири від 14.12.2001 року [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] (а.с.7-8). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.6). Відповідно до довідки МСЕК від 30.08.2007 року №023024 [PERSON] визнано інвалідом 2 групи, довічно, маючи загальне захворювання по зору (а.с. 9). З приводу вимоги визнання права власності на 1/2 частину квартири як частку другого з подружжя, суд зазначає. Відповідно до ст. 22 КпШС УРСР (який діяв на момент придбання квартири) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Таким чином, враховуючи те, що вищевказана квартира була придбана [PERSON] під час шлюбу з [PERSON] та належала їм на праві спільної сумісної власності, а тому позивач набула право власності на 1/2 частку квартири як другий із подружжя. Щодо вимоги визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину квартири, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Таким чинои, позивач на підставі ч. 1 ст. 1241 ЦК України набула право власності на 1/8 частку спірної квартири як обов`язкову частку у спадковому майні. Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46\~цього Кодексу). (ст. 1220 ЦК України). Судом встановлено, що відповідач, на ім`я якої померлий склав заповіт, до нотаріуса не звернулась ні протягом 6 календарних місяців, ні станом на 11.12.2023 року, та не оформила відповідну заяву про намір прийняти спадщину після смерті [PERSON] Відподвіно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Так, позивач вчасно звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка [PERSON] (а.с.10-12). Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. За статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1296 ЦК України Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Окрім того, судом встановлено, зокрема, підтверджено показами свідків, що відповідачу було відомо про смерть [PERSON] та про наявність заповіту на її ім`я, однак останньою не вчинено жодних дій для прийняття спадщини за заповітом. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення.

Outcome: approved