Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 26 травня 2001 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції, актовий запис №568. В обґрунтування вимог зазначив, що з 26.05.2001 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу сторони мають двох дітей - сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що спільне життя не склалося та припинилося. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Примиритися сторони не бажають. Спір щодо розподілу майна на час подання позовної заяви відсутній Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач позовні вимоги визнала (а.с. 19,20). На підставі ч.3 ст.211 ЦПК України якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Так, згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 травня 2001 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції, актовий запис №568 (а.с.5). Від спільного шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7) Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. З урахуванням обставин справи, позиції сторін щодо неможливості збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, що відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу, а тому позовна заява підлягає до задоволення. На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн., від сплати якого позивач був звільнений на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved