Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача, [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визначення місця проживання дитини. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона та [PERSON] , 23.06.2021 року уклали шлюб, який 10.04.2023 року було розірвано. Від шлюбу у сторін народилася одна дитина - син [PERSON] , [INFO] . Дитина зареєстрована разом із матір`ю за її місцем проживання, в селі Палагичі, Івано-Франківського району Івано-Франківської області. Батько дитини абсолютно відрікся від нього, не цікавиться життям сина, не бере участі у його вихованні та фінансовому забезпеченні. Внаслідок чого малолітньому сину не забезпечується належний рівень проживання, не забезпечуються повністю його найкращі інтереси, а матір стикається з різними проблемами при виготовленні документів, які стосуються дитини. Також, 30.11.2023 року на адресу суду від представника позивача, [PERSON] - адвоката Голуба Г.С. надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено, що відповідач створює конфлікти, які стосуються дитини, погрожує, що забере його та позбавить батьківських прав. Вважає таку поведінку останнього неприпустимою, оскільки в такому випадку страждає психічний стан дитини, що в подальшому може викликати негативні наслідки для його здоров`я. У зв`язку із наведеним просила визначити місце проживання [PERSON] за місцем реєстрації матері, [PERSON] , за адресою [ADDRESS] . Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Голуб Г.С., у судове засідання не з`явилися. 21.03.2024 року від представника позивача на адресу суду надійшла заява, в якій останній зазначив, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просив розгляд справи здійснювати без його участі та участі позивача (а.с. 159). Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву суду не подав, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. Представник третьої особи, служба в справах дітей Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, в судове засідання не з`явилася. 21.03.2024 року від неї надійшла заява через канцелярію суду, в якій просила розглядати справу без їхньої участі, у задоволені позову не заперечувала (а.с. 161). 15.09.2023 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 30.11.2023 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Суд, дослідившиматеріали справи та зібрані по ній докази суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 23.06.2021 року сторони по справі зареєстрували шлюб у Тлумацькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 47, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23.06.2021 року (а.с. 11). Від даного шлюбу [INFO] народилася одна дитина: син [PERSON] , який на даний час є малолітнім, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.10.2021 року (а.с. 12). Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 10 квітня 2023 року у справі № 353/1115/22, даний шлюб було розірвано (а.с. 14-15). Згідно копій витягу з реєстру територіальної громади № 2023/006258839 від 11.08.2023 року та № 2023/006373159 від 15.08.2023 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] та її син [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10, 13). З копії акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи, яка видана Палагицьким старостинським округом № 17 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської областівід 08.09.2023 року № 478, вбачається, що за адресою [ADDRESS] проживає [PERSON] в господарстві своєї матері - [PERSON] , 1968 року народження, разом із своїми дітьми - дочкою [PERSON] , 2009 року народження; сином [PERSON] , 2014 року народження; сином [PERSON] , 2021 року народження. В даному господарстві зареєстровано місце проживання колишнього чоловіка [PERSON] , 1991 року народження, однак за даною адресою він не проживає. Син заявниці, [PERSON] , 2021 року народження, знаходиться на утриманні своєї матері - [PERSON] (а.с. 16-18). Частинами 6, 8 статті 7 СК України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Частиною 1 статті 9 СК України визначено, що подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною 5 статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. З письмово висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини, який виданий виконавчим комітетом Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 27.10.2023 року № 1717 вбачається, що орган опіки та піклування Тлумацької міської ради вважає доцільним визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю, [PERSON] , [INFO] , за місцем її реєстрації (а.с. 81). Згідно з пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (у тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Так, як вбачається зі змісту висновку виконавчого комітету Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, батько дитини абсолютно відрікся від сина, не цікавиться його життям та не бере участі у вихованні останнього, фінансово не забезпечує, внаслідок чого сину не забезпечується належний рівень проживання, не забезпечуються повністю його найкращі інтереси. При цьому, виконавчий комітет Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю, [PERSON] , [INFO] , за місцем її реєстрації. Підстав вважати даний висновок неповним, необґрунтованим чи недостатньо мотивованим суд не вбачає. Врахувавши все вищенаведене в сукупності, ставлення сторін до своїх батьківських обов`язків, те, що відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву суду не подав, та малолітній [PERSON] протягом тривалого періоду часу постійно проживає разом із своєю матір`ю, суд прийшов до висновку, що позовну вимогу про визначення місця проживання дитини з його матір`ю, слід задовольнити та визначити місце проживання дитини з [PERSON] , оскільки станом на даний час це якнайкраще відповідає інтересам дитини проживати в звичних для нього умовах. Таке рішення суду приймається в інтересах дитини та спрямоване на забезпечення реалізації наданих їй чинним законодавством України прав, якими володіє дитина. ЄСПЛ у справі «Хант проти України» визначив, що інтереси дитини мають перевагу над інтересами батьків. Так в п. 18 Рішення «Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (№ 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, п. 90), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, як за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків». Суд також звертає увагу, що спори про визначення місця проживання малолітньої дитини в подальшому можуть розглядатись неодноразово, оскільки умови виховання дитини можуть змінюватись в залежності від різних обставин. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На підставі наведеного, відповідно до ст. 18, 19, 51, 56, 104, 110, 112, 115, 160, 161 СК України,

Outcome: approved