Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-21 00:00:00

Представник позивача у справі, [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів у справі, Моторного (транспортного) страхового бюро України та Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія Аско-Донбас Північний" про відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю фізичної особи. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначав, що 25.04.2021 близько 15 год. 28 хв. в Запорізькій обл., м.Бердянськ, на перехресті пр. Східний та вул. Італійська відбулась дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля марки "Opel Vivaro", р.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який допустив зіткнення з мотоциклом марки "Каwasaki", р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , [INFO] . Внаслідок ДТП пасажирка мотоцикла марки "Каwasaki" гр-ка [PERSON] , [INFO] отримала тілесні ушкодження. Позивач [PERSON] - є особою, якій внаслідок дорожньо- транспортної пригоди було завдано шкоду здоров`ю. Так, позивачу заподіяна шкода, пов`язана з лікуванням, шкода пов`язана з тимчасовою втратою працездатності та моральна шкода. Станом на момент ДТП 25.04.2021 року відповідальність водія [PERSON] "Opel Vivaro", р.н. [NUMBER] не була застрахована у відповідності до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі за текстом - Закон України «Про ОСЦПВВНТЗ»), що підтверджується витягом з Централізованої бази даних МТСБУ. У зв`язку з чим у відповідності до п.п а), п.41.1 ст.41 Закон України «Про ОСЦПВВНТЗ" МТСБУ, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідальність водія [PERSON] "Каwasaki", р.н. [NUMBER] , за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія Аско-Донбас Північний" (далі за текстом - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія Аско-Донбас Північний" за договором обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №200367432, який діяв на момент настання ДТП станом на 25.04.2021 року. 25.04.2021року за фактом настання даної ДТП було внесено відомості про таку подію до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12021082130000543 з кваліфікацією по ч.2 ст. 286 КК України та розпочато досудове розслідування. Станом на дату подачі позовної заяви, досудове розслідування по кримінальному провадженню №12021082130000543 - триває. Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №3662-368 та довідки №3021118378570378 про дорожньо-транспортну пригоду [PERSON] отримала травми: политравма. ЧМТ: Струс головного мозку. З переломом обох кісток лівого передпліччя із суміщенням. З переломом кісток тазу із зміщенням. Забійна травма голови. Гематома малого тазу, та інші травми , завдані під час ДТП. Законодавством України визначено порядок отримання грошової компенсації за спричинену шкоду третім особам внаслідок ДТП майну, життю та/або здоров`ю, і такий порядок міститься у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який являється спеціальним законом, оскільки застосовується у спеціальних правовідносинах. Даним законом не покладено обов`язку на особу, яка має право на одержання страхового відшкодування отримувати це страхове відшкодування виключно шляхом врегулювання страхового випадку в досудовому порядку. Це підтверджує і Постанова Великої Палати Верховного Суду України від 11.12.2019 року по справі № 465/4287/15 провадження N° 14-406цс19. Проте Позивач вирішив спочатку у досудовому порядку спробувати отримати належне йому страхове відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену шкоду. І для одержання такого страхового відшкодування в його інтересах вчинялися наступні дії: 09.06.2021року за вих.№32072 представником за довіреністю [PERSON] було надіслано на поштову адресу Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія Аско-Донбас Північний", повідомлення про ДТП та заяви на виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами. Серед заявлених Позивачем до відшкодування вимог, містились: \~ \~ \~ \~88034,49 грн. - страхового відшкодування понесених витрат на лікування; 8000,00 грн. - страхового відшкодування, пов`язаного з тимчасовою втратою працездатності; \~ \~ \~ \~4801,72 грн. - моральної шкоди. 09.06.2021 року за вих.№32085 представником за довіреністю [PERSON] було надіслано на поштову адресу Моторного (транспортного) страхового бюро України повідомлення про ДТП та заяви на виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами. Листом за вих.№3-01-а/22838 від 25.06.2021 року МТСБУ повідомив, що для прийняття рішення щодо відшкодування шкоди МТСБУ необхідно отримати завірений належним чином документ, складений відповідно уповноваженою установою (вирок суду, постанова про відмову в порушенні кримінальної справи), що підтверджує відповідальність іншого учасника за скоєння ДТП. Листом за вих. №2409 від 17.09.2021 року ПрАТ "СК "АСКО-Донбас Північний" повідомив представника Позивача про те, що для визнання події, яка сталася 25 квітня 2021 року в м. Бердянск за участі автомобіля "Opel Vivaro", д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , мотоцикла "Каwasaki" , д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок ДТП пасажирка мотоцикла [PERSON] , отримала тілесні ушкодження страховим випадком, необхідний обвинувальний вирок суду відносно [PERSON] . Листом за вих. №3-01а/7902 від 02.05.2022 року МТСБУ (Відповідач 1) повідомив, що у відповідності до ст. 23, пункту 24.3 статті 24 та статті 25 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» розмір суми регламентної виплати був розрахований, та прийнято рішення про здійснення виплати страхового відшкодування: \~ \~ \~ \~8600,00 грн. - страхового відшкодування понесених витрат на лікування; 8600,00 грн. - страхового відшкодування, пов`язаного з тимчасовою втратою працездатності. Оскільки таке рішення Відповідача 1 та Відповідача 2 суперечить вимогам чинного законодавства України, то Позивачем прийнято рішення звернутися в суд за захистом своїх порушених прав та інтересів. Згідно п.7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК). Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид). Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно- правова презумпція заподіювана шкоди. Шкоду потерпілому було завдано саме джерелом підвищеної небезпеки, а не внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого, що підтверджується транспортно-трасологічною експертизою №СЕ-19/108-21/5324-ІТ від 26.05.2021 року та транспортно-трасологічною експертизою №СЕ-19/108-21/5318-ІТ від 14.05.2021, довідкою № 3021118378570378 про дорожньо-транспортну пригоду та медичної картою стаціонарного хворого № 3662-368. "Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела, а завдана ним шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, у тому числі якщо шкоду завданої здоров`ю особи" (постанови Верховного Суду у справах: №751/8121/17 від 14 січня 2019 року; №500/2095/15-ц від 10 січня 2019 року; №757/59802/16-ц від 05 грудня 2018 року; №126/1439/17 від 01 лютого 2018 року). Таким чином, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки завжди є неправомірною та підлягає відшкодуванню. Оскільки Відповідач 1 частково здійснив виплату страхового відшкодування Позивачу при досудовому врегулюванні справи, то Відповідач 1 визнав дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулась 25.04.2021 року, внаслідок якої [PERSON] , [INFO] отримала тілесні ушкодження - страховим випадком. Страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавана шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про ОСЦПВВНТЗ». Після такої виплати, за умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регресу) до завдавана шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Оскільки, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу "Opel Vivaro", р.н. [NUMBER] за спричинену шкоду третім особам не була застрахована у встановленому законом порядку, а відповідальність водія "Каwasaki" , р.н. [NUMBER] застрахована у ПрАТ "СК "АСКО-Донбас Північний", то Відповідач 1 та Відповідач 2 має обов`язок відшкодувати моральну шкоду, шкоду пов`язану з тимчасовою втратою працездатності та шкоду, завдану Позивачу, у зв`язку з понесеними витратами на лікування у межах встановленого страхового ліміту відповідальності покладається на Відповідачів, як на страховика. Щодо відшкодування понесених витрат на придбання медичних препаратів та лікарських засобів. Відповідно п.24.1. ст.24 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» - у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. З наданих медичних документів вбачається, що [PERSON] внаслідок отриманих травм в ДТП від 25.04.2021 року, знаходилась на стаціонарному лікуванні з 25.04.2021 року по 18.05.2021 року в КНП БМР "Бердянське територіальне медичне об`єднання" у травматологічному відділенні, з 18.05.2021 року по 03.06.2021 року знаходилась на стаціонарному лікуванні в КНП "МЛЕ та ШМД" ЗМР у ортопедо-травматологічному відділені. На лікування Позивач за період з дати ДТП 25.04.2021 року по 03.06.2021 року включно, витратила 88034,49 грн., що підтверджується: фіскальними чеками, видатковими накладними, квитанціями та рахунки-фактури. Виходячи із вищенаведеного, розмір страхового відшкодування, що підлягає до стягнення з Відповідачів, в якості грошової компенсації за спричинену Позивачу матеріальну шкоду, що проявилася у понесених витратах на придбання медичних препаратів та лікарських засобів, становить 88034,49 грн. Однак, (Відповідач 1) частково визнав вимоги Позивача та добровільно здійснив страхове відшкодування в загальному розмірі 8600,00 грн. Отже, Позивач має право на отримання страхового відшкодування, в порядку пункту 24.1. Закону України "Про ОСЦПВВНТЗ", у розмірі 79 434,49 грн. Таким чином, страховик (Відповідач 1) безпідставно та незаконно привласнив частину страхового відшкодування, яке належить Позивачу у розмірі 79 434,49 грн., чим порушив законні права та інтереси останнього. Щодо відшкодування моральної шкоди. Згідно ст. 26-1 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» - Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. У відповідності до підпункту "г" пункту 41.1 ст. 41 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» МТСБУ відшкодовує шкоду: г) особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону. [PERSON] не підпадає до категорії громадян України передбачених пунктом 13.1 ст.13 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» Відповідно до підпункту "ґ" пункту 41.1 ст. 41 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» МТСБУ відшкодовує шкоду: ґ) у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно підпункту "в" пункту 41.2 статті 41 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: в) транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат "Зелена картка", що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Така регламентна виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка". Автомобіль марки "Opel Vivaro", р.н. [NUMBER] , на момент ДТП не був застрахований у страховика та щодо нього не було видано сертифікат "Зелена картка", що підтверджується витягом з Централізованої бази даних МТСБУ, отже, щодо вказаного вище ТЗ не може бути застосовано підпункт г пункту 41.1 ст. 41 та підпункту "в" пункту 41.2 статті 41 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ». Виходячи з вищенаведеного, МТСБУ не відшкодовує моральну шкоду у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. В свою чергу відповідальність водія [PERSON] "Каwasaki", р.н. [NUMBER] , за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія Аско-Донбас Північний" Оскільки, страхова виплата за шкоду, заподіяну здоров`ю становить 96 034,49 грн. (понесені витрати на лікування та тимчасова втрата працездатності), то Відповідач 2 має здійснити виплату страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди Позивачу у розмірі 4801,72 грн. ((88034,49+8000,00)*5% = 4801,72 грн.). Отже, Позивач має право на отримання страхового відшкодування, в порядку пункту 26-1 Закону України "Про ОСЦПВВНТЗ", у розмірі 4801,72 грн. 20.05.2021між Позивачем та Адвокатське об`єднання "Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП "Автопоміч" укладено Договір про надання професійної правничої допомоги № АР-ЗД 05/2/1 (далі - Договір № АР-ЗД 05/2/1 від 20.05.2021), предметом якого сторони визначили, що Адвокатське об`єднання "Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП "Автопоміч" бере на себе зобов`язання за відповідну плату надавати Клієнту (в даному випадку позивачу) правничу допомогу, в обсязі та на умовах, передбачених Договором, по стягненню\~грошової компенсації\~за спричинену\~шкоду внаслідок\~дорожньо-\~транспортної пригоди,\~яка мала\~місце 25.04.2021\~р.\~близько 15\~год.\~28\~хв.\~в Запорізькій\~обл.,\~м.\~Бердянськ,\~на перехресті\~пр.\~Східний та\~вул.\~Італійська відбулась\~дорожньо-транспортна\~пригода,\~за участю\~вищезгаданого автомобіля, допустив зіткнення з мотоциклом марки, під керуванням [PERSON] , [INFO] . Внаслідок ДТП пасажирка мотоцикла , [PERSON] , [INFO] отримала тілесні ушкодження. Професійну правничу допомогу, обумовлену Договором № АР-ЗД 05/2/1 від 20.05.2021 року, надає Адвокат Шаровський Сергій Анатолійович, що підтверджується ордером. Надалі адвокат Стефківський В.І. Право на користування професійною правничою допомогою гарантоване кожному громадянину Конституцією України, Цивільним кодексом України, а також іншими нормативно правовими актами, в тому числі і міжнародними, які діють на території України. Саме професійна правнича допомога забезпечує можливість кожному громадянину звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів, оскільки таке звернення потребує спеціальних знань та навичок в галузі права. Таким чином, розмір судових витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді першої інстанції, які Позивач очікує понести, становить 30 000,00 грн. На професійну\~правничу допомогу\~при розгляді\~справи в\~апеляційному суді\~-\~до 20\~000 грн.. На професійну правничу допомогу при розгляді справи в касаційному суді - до 10 000,00 грн. Пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів - до 5 000,00 грн. Пов`язані із проведенням експертизи - до 10 000,00 грн. Пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів - до 5 000,00 грн. Пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду - до 5 000,00 грн. На підставі вищенаведеного представник позивача просить суд, стягнути солідарно з Моторне (транспортне) страхове бюро України (код: ЄДРПОУ: 21647131) та з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія Аско-Донбас Північний" (код ЄДРПОУ: 13494943) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) 79 434,49 грн. (сімдесят дев`ять тисяч чотириста тридцять чотири гривні сорок дев`ять копійок) страхового відшкодування, пов`язаного із лікуванням Позивача; 30 000,00 грн. (тридцять тисяч гривень нуль копійок) судових витрат на професійну правничу допомогу. Стягнути з Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія Аско-Донбас Північний" (код ЄДРПОУ: 13494943) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) 4801,72 грн. (чотири тисячі вісімсот одну гривню сімдесят дві копійок) страхового відшкодування, моральної шкоди. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві, та на підставі зібраних у справі доказів. Представниками відповідачів у справі, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія Аско-Донбас Північний", та Моторне (транспортне) страхове бюро України,надано суду відзив на позовну заяву, на підставі якого, останні просять у задоволенні позовних вимог позивача у справі, [PERSON] відмовити повністю, та зазначили, що повністю не погоджується і не визнають зазначений розмір матеріальної та моральної шкоди, яку хоче отримати позивач. Також, позивач не надав жодних розрахунків розміру моральної шкоди, не навів міркувань, з яких позивач визначив саме такий розмір відшкодування, факт заподіяної моральної шкоди позивачу не підтверджено жодними документами чи іншими доказами, які б свідчили про характер страждань (душевних, психічних, тощо) характер немайнових витрат (їх тривалість, можливість відновлення, тощо) стан здоров`я, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Визначений позивачем розмір моральної шкоди є необґрунтованим. Представник позивача надав відповідь на відзив, відповідно до якого, останній вважає доводи/заперечення відповідачів необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності. На даний час доводи/заперечення необґрунтовані жодними доказами аргументи відповідачів, викладені у відзиві на позов, у черговий раз, засвідчують факт намагання відповідачів уникнути від цивільної відповідальності, передбаченої законодавством. Отже, представник позивач просить суд, відзив відповідачів на позовну заяву визнати безпідставним, необґрунтованим та відхилити, позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі. Представник відповідачів у судовому засіданні прохали відмовити у задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі. Вислухавши пояснення представників відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом було встановлено наступні фактичні обставини та спірні правовідносини. Підстави та умови відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду встановлені ст.ст.22,23\~та Главою\~82 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст.\~15\~та п. 8 і 9 ч. 2 ст.\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до\~ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно зі\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до\~ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Статтею 1187 ЦК України передбачено, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно- правова презумпція заподіювана шкоди. Шкоду потерпілому було завдано саме джерелом підвищеної небезпеки, а не внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого, що підтверджується транспортно-трасологічною експертизою №СЕ-19/108-21/5324-ІТ від 26.05.2022 року та транспортно-трасологічною експертизою №СЕ-19/108-21/5318-ІТ від 14.05.2021, довідкою № 3021118378570378 про дорожньо-транспортну пригоду та медичної картою стаціонарного хворого № 3662-368. "Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела, а завдана ним шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, у тому числі якщо шкоду завданої здоров`ю особи" (постанови Верховного Суду у справах: №751/8121/17 від 14 січня 2019 року; №500/2095/15-ц від 10 січня 2019 року; №757/59802/16-ц від 05 грудня 2018 року; №126/1439/17 від 01 лютого 2018 року). Таким чином, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки завжди є неправомірною та підлягає відшкодуванню. Оскільки Відповідач 1 частково здійснив виплату страхового відшкодування Позивачу при досудовому врегулюванні справи, то Відповідач 1 визнав дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулась 25.04.2021 року, внаслідок якої [PERSON] , [INFO] отримала тілесні ушкодження - страховим випадком. Страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавана шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про ОСЦПВВНТЗ». Після такої виплати, за умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регресу) до завдавана шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Оскільки, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу "Ореї Уіуаго, р.н. [NUMBER] за спричинену шкоду третім особам не була застрахована у встановленому законом порядку, а відповідальність водія "Кашазакі", р.н. [NUMBER] застрахована у ПрАТ "СК "АСКО-Донбас Північний", то Відповідач 1 та Відповідач 2 має обов`язок відшкодувати моральну шкоду, шкоду пов`язану з тимчасовою втратою працездатності та шкоду, завдану Позивачу, у зв`язку з понесеними витратами на лікування у межах встановленого страхового ліміту відповідальності покладається на Відповідачів, як на страховика. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказовий процес у цивільному судочинстві має велику значимість через його важливість для вирішення кожної справи і загальнообов`язковість, оскільки без належного підтвердження необхідних обставин особа не отримає бажаного результату та не зможе повною мірою використати надані державою юрисдикційні гарантії захисту прав, свобод та інтересів осіб у разі їх порушення, невизнання або їх оспорення. Належність та допустимість доказів визначають ст.ст.77,78 ЦПК України. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст.263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Відповідно до вимог\~статей 76-79 ЦПК України\~доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що 25.04.2021 близько 15 год. 28 хв. в Запорізькій обл., м. Бердянськ, на перехресті пр. Східний та вул. Італійська відбулась дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля марки "Opel Vivaro", р.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який допустив зіткнення з мотоциклом марки "Каwasaki", р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , [INFO] . Внаслідок ДТП пасажирка мотоцикла марки "Каwasaki" гр-ка [PERSON] , [INFO] отримала тілесні ушкодження. Позивач [PERSON] - є особою, якій внаслідок дорожньо- транспортної пригоди було завдано шкоду здоров`ю. Так, позивачу заподіяна шкода, пов`язана з лікуванням, шкода пов`язана з тимчасовою втратою працездатності та моральна шкода. Станом на момент ДТП 25.04.2021 року відповідальність водія [PERSON] "Opel Vivaro", р.н. [NUMBER] не була застрахована у відповідності до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі за текстом - Закон України «Про ОСЦПВВНТЗ»), що підтверджується витягом з Централізованої бази даних МТСБУ. У зв`язку з чим у відповідності до п.п а), п.41.1 ст.41 Закон України «Про ОСЦПВВНТЗ" МТСБУ, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Станом на момент відповідальність водія [PERSON] "Каwasaki", р.н. [NUMBER] , за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія Аско-Донбас Північний" (далі за текстом - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія Аско-Донбас Північний" за договором обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №200367432 який діяв на момент настання ДТП станом на 25.04.2021 року. 25.04.2022року за фактом настання даної ДТП було внесено відомості про таку подію до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12021082130000543 з кваліфікацією по ч.2 ст. 286 КК України та розпочато досудове розслідування. Станом на дату подачі позовної заяви, досудове розслідування по кримінальному провадженню №12021082130000543 - триває. Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №3662-368 та довідки №3021118378570378 про дорожньо-транспортну пригоду [PERSON] отримала травми: политравма. ЧМТ: Струс головного мозку. З переломом обох кісток лівого передпліччя із суміщенням. З переломом кісток тазу із зміщенням. Забійна травма голови. Гематома малого тазу. Законодавством України визначено порядок отримання грошової компенсації за спричинену шкоду третім особам внаслідок ДТП майну, життю та/або здоров`ю, і такий порядок міститься у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який являється спеціальним законом, оскільки застосовується у спеціальних правовідносинах. Даним законом не покладено обов`язку на особу, яка має право на одержання страхового відшкодування отримувати це страхове відшкодування виключно шляхом врегулювання страхового випадку в досудовому порядку. Це підтверджує і Постанова Великої Палати Верховного Суду України від 11.12.2019 року по справі № 465/4287/15 провадження N° 14-406цс19. Проте Позивач вирішив спочатку у досудовому порядку спробувати отримати належне йому страхове відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену шкоду. І для одержання такого страхового відшкодування в його інтересах вчинялися наступні дії: 09.06.2022року за вих.№32072 представником за довіреністю [PERSON] було надіслано на поштову адресу Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія Аско-Донбас Північний", повідомлення про ДТП та заяви на виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами. Серед заявлених Позивачем до відшкодування вимог, містились: \~ \~ \~ \~88034,49 грн. - страхового відшкодування понесених витрат на лікування; 8000,00 грн. - страхового відшкодування, пов`язаного з тимчасовою втратою працездатності; 4801,72 грн. - моральної шкоди. 09.06.2021 року за вих.№32085 представником за довіреністю [PERSON] було надіслано на поштову адресу Моторного (транспортного) страхового бюро України повідомлення про ДТП та заяви на виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами. Листом за вих.№3-01-а/22838 від 25.06.2021 року МТСБУ повідомив, що для прийняття рішення щодо відшкодування шкоди МТСБУ необхідно отримати завірений належним чином документ, складений відповідно уповноваженою установою (вирок суду, постанова про відмову в порушенні кримінальної справи), що підтверджує відповідальність іншого учасника за скоєння ДТП. Листом за вих. №2409 від 17.09.2021 року ПрАТ "СК "АСКО-Донбас Північний" повідомив представника Позивача про те, що для визнання події, яка сталася 25 квітня 2021 року в м. Бердянск за участі автомобіля "Opel Vivaro", д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , мотоцикла "Каwasaki" , д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок ДТП пасажирка мотоцикла [PERSON] , отримала тілесні ушкодження страховим випадком, необхідний обвинувальний вирок суду відносно [PERSON] . Листом за вих. №3-01а/7902 від 02.05.2022 року МТСБУ (Відповідач 1) повідомив, що у відповідності до ст. 23, пункту 24.3 статті 24 та статті 25 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» розмір суми регламентної виплати був розрахований, та прийнято рішення про здійснення виплати страхового відшкодування: \~ \~ \~ \~8600,00 грн. - страхового відшкодування понесених витрат на лікування; 8600,00 грн. - страхового відшкодування, пов`язаного з тимчасовою втратою працездатності. Оскільки таке рішення Відповідача 1 та Відповідача 2 суперечить вимогам чинного законодавства України, то Позивачем прийнято рішення звернутися в суд за захистом своїх порушених прав та інтересів. Частиною 1\~статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із\~статтею 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до пункту 3 частини другої\~статті 11 ЦК України\~підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюється у порядку, передбаченому параграфом 2\~Глави 82 ЦК України\~та\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до частини першої\~статті 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно із частиною другою\~статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частини п`ятої\~статті 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведене, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У\~статті 1166 ЦК України\~міститься законодавче визначення деліктної відповідальності за шкоду, завдану майну, та підстави її виникнення. Так, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. Зазначені підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом. Якщо закон змінює, обмежує або розширює коло підстав, необхідних для покладення відповідальності за завдану шкоду, то мова йде про спеціальні підстави відповідальності, що характеризують особливості тих чи інших правопорушень. Наприклад, завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, володілець якого відповідає незалежно від наявності вини. Особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для відповідальності, а саме: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною. Отже, відсутність вини водія транспортного засобу, чи закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє його та страховика від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Відтак, суд вважає, що завдання шкоди позивачці є наявною та підтверджується медичними висновками, та іншими письмовими доказами, долученими до матеріалів даної справи, а тому вина заподіювача шкоди не вимагається. У\~статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Згідно зі\~статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до\~ст. 16 Закону України «Про страхування» № 85/96-ВР від 07.03.1996 року, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (ч. 1\~ст. 10 Закону України «Про страхування»). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст. 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (ст. 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (п. 6 ч. 4\~ст. 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (ч. 1\~ст. 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у\~ст. 7 Закону України «Про страхування». До них п. 9 ч. 1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема,\~Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, учасники справи згідно з її матеріалами мають декілька зобов`язань: договірне зобов`язання між позивачем і потерпілою - за договором добровільного майнового страхування; деліктне зобов`язання між потерпілою та відповідачем - із завдання шкоди внаслідок ДТП; договірне зобов`язання між відповідачем і третьою особою - за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до ч. 2\~ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Так, ч. 3 цієї ж статті зазначено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з пунктом 22.1\~статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Загальні положення відшкодування шкоди визначені\~ст.1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У п.2\~постанови Пленуму Верховного Суду України " Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року № 6\~судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до\~ст. 1192 ЦК України\~з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За змістом\~статті 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. Потерпілий вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі\~ст. 1194 ЦК України\~- відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно\~статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-2808цс15 від 20 січня 2016 року. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-691цс15 від 02 грудня 2015 року, правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог , а саме завдання позивачу матеріальної , знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, тобто, позивачем доведено належними та допустимими доказами заподіяння позивачу відповідачами матеріальної шкоди на суму 79 434,49 грн. (сімдесят дев`ять тисяч чотириста тридцять чотири гривні сорок дев`ять копійок) страхового відшкодування, пов`язаного із лікуванням Позивача, а відтак, наявні підстави для стягнення в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача завдану матеріальну шкоду в сумі 79 434,49 грн. (сімдесят дев`ять тисяч чотириста тридцять чотири гривні сорок дев`ять копійок) страхового відшкодування, пов`язаного із лікуванням позивача, в зв`язку з чим дана вимога підлягає задоволенню. Окрім того, суд дає критичну оцінку доводам представників відповідачів, викладені ним у відзиві та у судовому засіданні щодо невизнання позовних вимог позивача, оскільки вони є голослівними, безпідставними та нічим не доведеними і спростовуються поясненнями сторони позивача, наданими ним письмовими доказами, матеріалами справи в їх сукупності. На даний час, саме ці необґрунтовані жодними доказами аргументи відповідачів, викладені у відзиві на позов, засвідчують факт намагання відповідача уникнути від відповідальності, передбаченої законодавством за спричинені даним правопорушенням збитки. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідачів завданої моральної шкоди , суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст.ст.23,1167 ЦК України, позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Як роз`яснено судам в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Статтею 26-1\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» передбачено, що страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Як було встановлено судом, позивачу була заподіяна моральна шкода, яка полягала у моральних стражданнях, порушенні нормальних життєвих зв`язків, яких вона зазнала у зв`язку з понесеними витратами на лікування та тимчасової втрати працездатності. Оскільки, страхова виплата за шкоду, заподіяну здоров`ю становить 96 034,49 грн. (понесені витрати на лікування та тимчасова втрата працездатності), то відповідач 2 має здійснити виплату страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди позивачу у розмірі 4801,72 грн. ((88034,49+8000,00)*5% = 4801,72 грн.). Отже, Позивач має право на отримання страхового відшкодування, в порядку пункту 26-1 Закону України "Про ОСЦПВВНТЗ", у розмірі 4801,72 грн. Оцінений розмір моральної шкоди враховує в себе усі страждання, які потерпілому довелося перенести, зокрема: фізичний біль, порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, а також моральних страждань, пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою. Тому, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню у розмірі 4801,72 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідачів витрат пов`язаних з розглядом справи витрати на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат пов`язаних з розглядом справи належить витрати на професійну правничу допомогу. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1\~ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так, згідно ч. 2\~ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Положеннями ч. 3 ст. 4 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 05.07.2012 року № 5076-VI (далі -\~Закон № 5076) встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності). Згідно з п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2\~ст. 19 Закону № 5076\~до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. Пунктом 3.2\~рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009\~передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97). Так, позивачем, на підтвердження понесених витрат, надано суду договір про надання правової допомоги, довідку про рух коштів, а саме про надання правової допомоги, на суму 30 000,00 грн. Таким чином, витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідачів. В порядку ст.141 ЦПК України, та в силу п.6 ч.1 ст.5 Закону «Про судовий збір», відповідно до якої від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а тому із відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір за позовну вимогу про відшкодування матеріальної шкоди. Згідно ст.141\~ЦПК України з ПрАТ "СК "АСКО-Донбас Північний" на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1240 грн. 50 коп. Згідно ст.141\~ЦПК України з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1240 грн. 50 коп.

Outcome: approved