Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі ПАТ «УкрСиббанк»/АТ «УкрСиббанк») грошові кошти в розмірі 258 226,37 грн. як такі, що належать їй на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16 травня 2017 року державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної конториАпальковим Є.В. Позов мотивовано тим, що 16 травня 2017 державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Апальковим Є.В. на ім`я [PERSON] видано Свідоцтво про право на спадщину за закономпісля смерті її матері [PERSON] , померлої [INFO] , згідно з яким до складу спадщини увійшли грошові кошти в сумі 258 226, 17 грн. розміщені на рахунку № [NUMBER] у ПАТ «УкрСиббанк». Позивач зазначає, що відповідне Свідоцтво про право на спадщину за законом видане 16 травня 2017 року [PERSON] на підставі довідки ПАТ «УкрСиббанк» за вих. №15/54364 від 07 грудня 2016 року наданої у відповідь на запит Марганецької державної нотаріальної контори.Надалі, за результатом звернення [PERSON] до відділення банку у видачі грошових коштів у сумі 258 226, 17 грн. їй було відмовлено посилаючись на те, що рахунку № [NUMBER] відкритого, на ім?я [PERSON] у ПАТ «УкрСиббанк» - не існує.11 липня 2017 року ПАТ «УкрСиббанк» направлено на адресу Марганецької державної нотаріальної контори лист за вих.№09/31150, в якому банк просив «вважати недійсною інформацію» надану у довідці 07 грудня 2016 року за вих.№15/54364, посилаючись на наявну технічну помилку допущену працівником банку. На переконання [PERSON] до неї перейшло право вимоги [PERSON] , матері позивача, на повернення розміщених на рахунку у ПАТ «УкрСиббанк`грошових коштів у розмірі 258 226,37 грн. на підставі Свідоцтва про право на спадщину зареєстрованого у реєстрі за № 290/2016 від 16 травня 2017 року державним нотаріусом Другої Нікопольської нотаріальної контори, що виконує обов`язки нотаріуса Марганецької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Альпаковим Є.В. Ухвалою від 27.11.2017 року відкрито провадження у справі № 758/15497/17 за вказаним вище позовом та призначено справу до судового розгляду. Відповідно п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15.12.2017 р. ЦПК України (2017 р.). В зв`язку з чим розгляд справи проведений в порядку загального позовного провадження. В березні 2018 року через канцелярію суду відповідачем ПАТ «УкрСиббанк» подано зустрічну позовну заяву, в якій позивач за зустрічним позовом просив визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом НМО 050104 від 16 травня 2017 року, видане державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори, що виконує обов`язки нотаріуса Марганецької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Апальковим Є.В., на вклад з відсотками, що знаходиться у ПАТ «УкрСиббанк» на вкладному рахунку з залишком внеску 258 226,37 грн. Свої позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» обґрунтовує тим, що 05 грудня 2016 на адресу ПАТ «УкрСиббанк» надійшов запит про надання інформації від Марганецької державної нотаріальної контори у Дніпропетровській області Головного територіального управління юстиції Міністерства юстиції України, підписаний Завідувачем Марганецької ДНК Ковтюхом А.В .На запит нотаріуса Марганецької державної нотаріальної контори банком була надана відповідь від 07 грудня 2016 року за вих.№15/54364, в якій банк повідомив, які рахунки в ПАТ «УкрСиббанк» відкрито на ім`я померлої [PERSON] .Надалі, встановлено, що вклад за рахунком [NUMBER] був помилково внесений до Свідоцтва про право на спадщину за законом НМО 050104 від 16 травня 2017 року виданого [PERSON] державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори, що виконує обов`язки нотаріуса Марганецької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Апальковим Є.В., внаслідок технічної помилки допущеної працівником ПАТ «УкрСиббанк» при наданні відповіді на запит нотаріуса.Дійсним власником владу за рахунком [NUMBER] є фізична особа [PERSON] . Ухвалою від 15.03.2018 року зустрічна позовна заява ПАТ «УкрСиббанк» прийнята до провадження суду та об`єднана в одне провадження з первісним позовом. 21.02.2019 року первісним позивачем [PERSON] подано до суду відзив на зустрічний позов ПАТ «УкрСиббанк», у якому остання заперечувала у задоволенні зустрічного позову. Відзивобґрунтований тим, що посилання ПАТ «УкрСиббанк» на допущену технічну помилку працівником банку має бути підтверджене належними та допустимими засобами доказування, а саме: первинними банківськими документами, які свідчать про справжність внесення певною особою грошових коштів на вкладний рахунок в ПАТ «УкрСиббанк». Ухвалою від 25.06.2019 року, на підставі ст.251 ч.1 п.1ЦПК України,зупинено провадження у дані справі у зв`язку зі смертю позивачаза первісним позовом та витребувано у приватного нотаріуса Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Єрьоменко Р.П. інформацію щодо кола спадкоємців [PERSON] , яка померла [INFO] , та їх місце проживання. Ухвалою від 24.04.2021 р. поновлено провадження у справі. Ухвалою від 18.10.2021 року замінено позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом, виключивши [PERSON] з числа осіб, що беруть участь у справі, на її правонаступника - [PERSON] . В підготовчому засіданні 19.06.2023 р. закрито підготовче провадження з призначенням справи до судового розгляду. Позивач за первісним позовом, який є відповідачем за зустрічним позовом, будучи у встановленому законом порядку повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та розгляд справи за його відсутності не подавав. Представник відповідача, який є позивачем за зустрічним позовом, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог закону, від представника ПАТ «УкрСиббанк»-адвоката Дворнікової А.Ю. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій сторона відповідача за первісним позовом наполягає на задоволенні зустрічного позову ПАТ «УкрСиббанк»та залишення без розгляду первісного позову через систематичне та без поважних причин не з`явлення у судові засідання. Представник третьої особи-1 за зустрічним позовом - Марганецької ДНК Дніпропетроської області в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог закону, про причини неявки суд не повідомив, заяв про суті справи та з процесуальних питань не подавав. Представник третьої особи-1 за зустрічним позовом - Другої Нікопольської ДНК Дніпропетроської області в судове засідання не з`явився, засобами поштового зв`язку подав заяву про розгляд справи без його участі, заяв по суті справи не подано. Ухвалою від 01.04.2024 р. первісний позов [PERSON] , правонаступником якої є [PERSON] , до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про стягнення грошових коштів - залишено без розгляду на підставі ст.257 ч.1 п.3 ЦПК України в зв`язку з повторною неявкою в судове засідання позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та не подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне розглянути справу лише в частині зустрічного позову за відсутності учасників справи, за наявними в справі матеріалами. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла матір первісного позивача [PERSON] - [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина. 05 грудня 2016 року, з метою отримання інформації щодо відкритих рахунків на ім?я спадкодавця [PERSON] , спадкоємицею якої є позивач [PERSON] , на адресу ПАТ «УкрСиббанк» надійшов запит від Марганецької державної нотаріальної контори у Дніпропетровській області Головного територіального управління юстиції Міністерство юстиції України, підписаний Завідувачем Марганецької ДНК Ковтюхом А.В. про надання інформації. На вказаний вище запит банком надана відповідь від 07 грудня 2016 року в якій банк повідомляє, що на ім`я матері позивача в банку відкрито: - 29.10.2007 картковий рахунок № [NUMBER] , залишок коштів по рахунку 26,02 грн. (двадцять шість гривень дві копійки); - 21.08.2008 поточний рахунок № [NUMBER] , залишок коштів по рахунку 47,15 грн. (сорок сім гривень 15 копійок); - 27.03.2015 вкладний рахунок [NUMBER], залишок коштів по рахунку 258 226,37 грн. (двісті п`ятдесят вісім тисяч двісті двадцять шість гривень 37 коп.). Судом встановлено, що раніше на адресу банку надходив запит від 24 травня 2016 року від завідуючої Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою [PERSON] щодо наявності грошових вкладів, банківських рахунків, карткових рахунків та заповідальних розпоряджень на них, дату складання розпоряджень, дату відкриття рахунків, суми грошових вкладів та залишок коштів на рахунках, на ім`я [PERSON] , який помер [INFO] . На вказаний запит ПАТ «УкрСиббанк» 06 червня 2016 року надана відповідь в якій значиться, що на ім`я [PERSON] в банку відкрито, у тому числі - 27 березня 2015 року вкладний рахунок [NUMBER], залишок коштів по рахунку 258 226,37 грн. (двісті п`ятдесят вісім тисяч двісті двадцять шість гривень 37 коп.). На підставі даної відповіді, державним нотаріусом Шкицькою Ю.А. видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, в тому числі і на грошовий внесок в розмірі 258 226,37 грн. (двісті п`ятдесят вісім тисяч двісті двадцять шість гривень 37 коп.), який знаходиться на вкладному рахунку № [NUMBER] в ПАТ «УкрСиббанк» та який був відкритий, на ім?я [PERSON] . Наведене додатково підтверджується Договором банківського вкладу (депозиту) з Правилами №26300018068915UAH, укладеним 27 березня 2015 року між банком та [PERSON] . Грошові кошти за вказаним депозитним вкладом 07 березня 2016 року були отримані спадкоємицею [PERSON] , його донькою [PERSON] , згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом. У зв`язку із чим, банк направив на адресу Марганецької державної нотаріальної контори іншу відповідь від 11 липня 2017 року, просив вважати недійсною інформацію зазначену в листі від 07 грудня 2016 року через допущену технічну помилку працівником банку та надав уточненуінформацію про наявні відкриті рахунки, на ім?я [PERSON] , матері позивача. Судом встановлено, 16 травня 2017 року державний нотаріус Другої Нікопольської державної нотаріальної контори, що виконує обов`язки нотаріуса Марганецької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Апальков Є.В. видав [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстроване в реєстрі за № 2-604, в якому зазначив, що спадщина, на яку видане це Свідоцтво, серед іншого, складається із вкладу з відповідним відсотками, який знаходиться на картковому рахунку № [NUMBER] із залишком коштів по рахунку 258 226,37 грн. (двісті п`ятдесят вісім тисяч двісті двадцять шість гривень 37 коп.). Свідоцтво в частині вкладу з відповідними відсотками, що знаходиться у ПАТ «УкрСиббанк» на вкладному рахунку № [NUMBER] з залишком внеску 258 226 грн. 37 коп., видане нотаріусом помилково, адже відповідний вклад не належав спадкодавцю [PERSON] і не міг бути успадкований Позивачем [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є: договори та інші правочини. Згідно ст. 526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Статтею 1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов?язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як зазначено в ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини першою статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з положеннями статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Оскільки матір позивача [PERSON] договору банківського вкладу із ПАТ «УкрСиббанк» (депозиту) з Правилами [NUMBER] не укладала, грошова сума (вклад) від неї до банку не надходила, відповідно у неї не виникло права на вклад, здійснений іншою особою. Тому, відповідне право не входить до спадкової маси та не могло бути успадковане її спадкоємицею [PERSON] . Як зазначено в ч. 1 ст. 1301 Цивільного кодексу України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Як роз`яснено у пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Відповідно п.7 постанови Пленуму ВС України за №9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11, у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо. У постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 414/811/17 Верховний Суд дійшов висновку про те, що порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших заінтересованих осіб є самостійною підставою для визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним. Відтак, Свідоцтво про право на спадщину за закономвидане[PERSON] 16 травня 2017 року державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори, що виконує обов`язки нотаріуса Марганецької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Апальковим Є.В. та зареєстроване в реєстрі за № 2-604 порушує права інших осіб та має бути визнане судом недійсним. Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення зустрічних позовних вимог повністю. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що зустрічний позов підлягає задоволенню, оскільки є обгрунтованим, заснованим на законі, його доводи знайшли повне підтвердження в ході судового розгляду. Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача за зустрічним позовом підлягає стягненню сплачений позивачем за зустрічним позовом судовий збір в розмірі 1 762,0 грн. (платіжне доручення від 05.03.2018 р. № 0015254484), оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову. На підставі вищевикладеного, ст.ст.11, 15, 1216-1218, 1301 ЦК України,

Outcome: approved