Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

Представник позивача адвокат Овсієнко Ю.А. звернувся з вказаним позовом до суду і просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 204918, вчинений 22 червня 2021 року приватним нотаріусом Остапенком Є.М., про стягнення з позивача на користь ТОВ «Дебт Форс» грошових коштів у сумі 21309 грн. 09 коп. Посилається на\~те,\~що22 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 204918, про стягнення із [PERSON] на корить ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 21309 грн 09 коп. 23 грудня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом О.О. було відкрите виконавче провадження № 67975007 по примусовому виконанню вищезазначеного виконавчого напису. Зазначає, що 19 січня 2018 року позивач був змушений укласти Кредитний договір № 083733 із ТОВ «Кредитна установа «Кредит Комерц» на суму близько 700 грн 00 коп. строком на 30 днів. При погашенні заборгованості за кредитним договором у нього виникло непорозуміння з приводу надмірно нарахованих відсотків. Через деякий час йому зателефонували представники товариства та повідомили про наявність у нього заборгованості в розмірі 20000 грн 00 коп. Спілкування з представником не дало будь-якого позитивного результату. Представник позивача вважає, що даний виконавчий напис вчинений з порушенням законодавчих вимог. Виконавчий напис не містить посилання на обгрунтування проведених розрахунків на суму, зазначену в ньому. При вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було перевірено безспірність заборгованості. Нотаріусом на адресу позивача не направлялася письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором, що позбавило його права на спростування розміру заборгованості. Кредит надавався позивачу на строк 30 днів, підлягав поверненню не пізніше 17 лютого 2018 року, термін дії договору не продовжувався, виконавчий напис вчинений 22 червня 2021 року, після спливу трирічного строку з дня виникнення права вимоги. Будь-яких договорів із ТОВ «Вердикт Капітал» позивач не укладав. Йому стало відомо про неодноразове відступлення прав вимоги за вищезазначеним кредитним договором, про що він повідомлений не був. Наявна в матеріалах АСВП електронна копія Кредитного договору № 083733 від 19 січня 2018 року не містить необхідних реквізитів, сам договір не був нотаріально посвідченим, відсутні підписи кредитодавця та позичальника, докази про ознайомлення позивача із цим договором. Крім того, представник позивача вказав на сумнівність правомірності в діяльності приватного нотаріуса, яким був вчинений оспорюваний виконавчий напис. При вчиненні даного виконавчого напису нотаріус не переконався в безспірності вимоги, що підлягає стягненню, пропущення відповідачем строку позовної вимоги, наявності всіх передбачених законодавством документів, необхідних для вчинення виконавчого напису. Оскільки виконавчий напис вчинений нотаріусом з порушенням вимог закону, вважає, що його слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою від 09 січня 2024 року (а.с.41) було відкрито провадження по даній справі і справу ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою від 09 січня 2024 року було задоволено заяву представника позивача адвоката Овсієнка Ю.А. про забезпечення позову по даній справі (а.с.45-46). Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. \~ \~ \~ \~У встановлений судом строк відповідачем, який належним чином повідомлений про розгляд справи, що підтверджується поштовим повідомленням, не надано відзиву на позов, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України \~ \~ \~ \~Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Треті особи повідомлені належним чином, заяв, клопотань, пояснень не направили. \~ \~ \~ \~Судом встановлено наступне. 19 січня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «КРЕДИТ КОМЕРЦ» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 083733 (а.с.16-18). 22 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. був вчинений виконавчий напис, який був зареєстрований в реєстрі за № 204918, про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за Кредитним договором № 083733 від 19 січня 2018 року в розмірі 20809 грн 09 коп. та витрат за вчинення виконавчого напису (а.с.15). Представник ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Канцедала О.О. із заявою про примусове виконання вищезазначеного виконавчого напису (а.с.14). 23 грудня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом О.О. було відкрите виконавче провадження № 67975007 по примусовому виконанню вищезазначеного виконавчого напису (а.с.19-20). 24 січня 2022 року приватним виконавцем Канцедалом О.О. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.21-22). Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2023 року було задоволено заяву ТОВ «Дебт Форс» про заміну сторони виконавчого провадження (а.с.27-28). Даною ухвалою було замінено стягувача у виконавчому провадженні по примусовому виконанню вищезазначеного виконавчого напису із ТОВ «Ведикт Капітал» на ТОВ «Дебт Форс». 25 грудня 2023 року приватним виконавцем Канцедалом О.О. було винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження із ТОВ «Ведикт Капітал» на ТОВ «Дебт Форс» (а.с.29-30). Крім того, представником позивача подано копію наказу Міністерства юстиції України «Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого на ім`я [PERSON] »(а.с.24); копію відповіді № 79494/ПІ-П -2395/37.1 від 20 червня 2023 року на електронний запит певної особи стосовно діяльності приватного нотаріуса Остапенка Є.М. (а.с.25-26). Суд приймає до уваги усі подані представником позивача докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 50 3акону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 87 Закону України «Про нотаріат»). Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Як вбачається із правових позицій Верховного Суду, викладених у постанові від 22 березня 2021 року по справі № 653/4444/17, суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічна правова позиція Великої Палати Верховного Суду у подібних правовідносинах викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18), від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19). Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам статті 89 Закону України «Про нотаріат». Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі - Порядок), затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року . Згідно із Порядком, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувана та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 3акону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України, зокрема Порядом вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, що врегульовано підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку. Згідно з підпунктами 1.1., 1.2. пункту 1, підпунктами 3.1., 3.5. пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №862/20084/14, про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року, визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє у попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили. Тобто, виконавчий напис, вчинений на непосвідченому нотаріально кредитному договорі має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. Зважаючи на зазначене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29 листопада 2001 року, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у своїй Постанові по справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року. Судом встановлено, що підставою для вчинення оспорюваного виконавчого напису є Кредитний договір № 083733 від 19 січня 2018 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Кредитна установа «КРЕДИТ КОМЕРЦ». Доказів того, що даний кредитний договір було посвідчено нотаріально, відповідачем чи третьою особою суду надано не було. Крім того, матеріали справи не містять доказів щодо вручення позивачу вимоги про порушення кредитних зобов`язань та пропозиції ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Таким чином, у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів; при вчиненні оспорюваного виконавчого напису нотаріус не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В силу ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved