Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

У листопаді 2023 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту з відповідача на загальну 22863 грн. 60 коп., що складається із заборгованості за кредитом та заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26 вересня 2021 року між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником якого є ТОВ «ФК «ЄАПБ», укладено договір кредитної лінії № 349371308, на підставі якого відповідачем отримано кошти в розмірі 6000 грн., строком на 8 днів із сплатою процентів за користування кредитом. Кредитор виконав своє зобов`язання по видачі кредиту, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача, але останнім кредит не погашається, що і стало підставою для звернення позивача до суду. Ухвалою судді від 10 листопада 2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. 22 листопада 2023 року від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою суду від 14 грудня 2023 року у задоволенні заяви відповідача [PERSON] про розгляд справи за правилами загального позовного провадження - відмовлено. Продовжено розгляд справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. 29 січня 2024 року від відповідача надійшли пояснення, з яких вбачається, що не визнає підписання кредитного договору від 26 вересня 2021 року, так як жодних кредитних договорів відповідачем в письмовій форм, у тому числі і в електронній формі, з кредитно-фінансовою установою не укладалось. 04 березня 2024 року від представника позивача надійшли заперечення на пояснення відповідача, з яких вбачається, що кредитний договір № 349371308 від 26.09.2021 був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор № MNV2T8G5 було направлено позичальнику 26 вересня 2021 року о 14:39:25 годині на номер мобільного телефону вказаний ним при укладанні кредитного договору ([NUMBER]), одноразовий персональний ідентифікатор було введено позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» 26.09.2021 о 14:49:34 годині, після чого відповідач натиснув кнопку «ТАК», що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Вказана інформація викладена у реквізитах вищезазначеного договору, які міститься в матеріалах справи. Вищевказаний електронний договір укладений сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Без здійснення всіх цих дій договір між [PERSON] та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», не був би укладений. Тобто, для укладання кредитного договору № 349371308 від 26 вересня 2021 року, відповідачем вчинено ряд дій, без здійснення яких договір був б неукладеним, що в свою чергу підтверджує укладання вказаного договору в електронній формі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлений належним чином, у прохальній частині позову просив проводити розгляд за наявним матеріалами справи. Відповідач в судове засідання не з`явилась, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність. З урахуванням викладеного, ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності учасників справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку. Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 26 вересня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 349371308 на суму 6000 грн. зі сплатою процентів строком на 8 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника. Разом з тим, позивач вказує, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» є новим кредитором, що підтверджується тим, що 28 листопада 2018 року між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 349371308 від 26 вересня 2021 року. 31 грудня 2020 року додатковою угодою № 26 до договору № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції. Відповідно до реєстру боржників №159 від 09 листопада 2021 року до договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «МАНІВEO ШВИДКА ФIНАНCOBA ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до TOB «ТАЛIОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 349371308. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги. Згідно п. 2.1. договору факторингу, згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно п. 4.1 договору факторингу, сторони погодили, що право вимоги переходить від клієнта до фактору на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог по формі встановленій у додатку до цього договору. Відповідно до реєстру прав вимоги № 2 від 06 березня 2023 року до договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 22863,60 грн., з яких: - 6000 грн. - сума заборгованості по основному боргу; - 16863,60 грн. - сума заборгованості по відсоткам. Так, дійсно згідно з ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правовиком (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 379371308 від 26 вересня 2021 року від первісного кредитора до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», відповідно, від Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», оскільки позивач посилається на договір факторингу, який був укладений у 2018 році, тоді, як договір кредитної лінії був укладений у 2021 році, тобто після відступлення прав вимоги, що вказує на безпідставність доводів позивача. За таких обставин, вбачається, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження, отже у задоволенні позову слід відмовити. Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Outcome: dismissed