Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 21.12.2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом та просив ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 08.12.2016 року в розмірі 48311,58 грн, яка виникла станом на 26.11.2023, що складається з: 39407,20 грн - заборгованість за тілом кредита, 8904,38 грн - заборгованість за відсотками, а також стягнути судові витрати в сумі 2 684 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» вказував, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 08.12.2016 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом останнього у заяві. Зазначає, що Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. На підставі цього, банком було відкрито кредитний рахунок з початковим кредитним лімітом, який в подальшому збільшився до 42000 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.5 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Вказує, що банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами та умовах Договору та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач же порушив зобов`язання за кредитним договором та з врахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, станом на 26.11.2023, має заборгованість, що складається з: 39407,20 грн - заборгованість за тілом кредита, 8904,38 грн - заборгованість за відсотками. З посиланням на відповідні правові норми та докази, зважаючи на те, що відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АК КБ «ПРИВАТБАНК», представник позивача просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 48311,58 грн., що підтверджує відповідним розрахунком. Крім того, просить стягнути з відповідача і понесені банком судові витрати у справі у сумі 2684 грн. Відповідач [PERSON] скерував відзив на позовну заяву. У відзиві\~зазначає,\~що 08.12.2016 року він звернувся до АТ КБ «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг та підписав заяву. Посилається на те, що він являється опікуном своєї доньки [PERSON] , [INFO] , яка згідно посвідчення серія [NUMBER] є інвалідом першої групи підгрупи «А» (хвороба дитини «Виражений гіперактивний розлад з розумовою відсталістю з руховими стереотепіями»). Ним для дитини в липні 2022 року оформлена допомога на сайті «Є ПІДТРИМКА». Вказує, що 30.07.2022 року до нього на телефон надійшло смс-повідомлення з сайту Apbill про отримання грошової виплати в сумі 2400 грн., для зарахування яких необхідно авторизуватися в Приват 24 і одразу до нього зателефонував консультант ПриватБанку та запитав чи він дає підтвердження для входу у Приват 24, щоб отримати вказані кошти грошової допомоги. Після чого з його кредитної карти «Універсальна» № [NUMBER] зникла сума в обсязі 41000 грн. В зв`язку з цим, він відразу звернувся до поліції, де наразі відкрито кримінальне провадження №12022263110000101, судове слідство триває і на сьогоднішній день. В той же день він зателефонував на гарячу лінію АТ КБ «ПриватБанк» та заблокував всі свої рахунки. Також зазначає, що наступного дня він звернувся у Кіцманське відділення АТКБ «Приват Банк» та надав Витяг з ЄРДР та повідомив про випадок який мав місце, однак представник банку повідомив, що даний витяг для них немає ніякого значення і вони змушені нараховувати відсотки за користування кредитом. В подальшому ним також надано банку повідомлення з ВП №2 (м.Кіцмань) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області, яке зареєстровано банком під номером 324-Вб від 02.08.2022 року. 18.08.2022 року ним було направлено заяву на адресу банку з проханням не нараховувати відсотки, оскільки кошти він не отримував, вказаною кредитною карткою взагалі не користується та повідомленням, що кошти зняті невідомими особами та відкрито кримінальне провадження. 06.09.2022 року ним [PERSON] , отримано відмову банку щодо ненарахування відсотків. Вважає, що він є потерпілим від злочинної недбалості та незабезпеченням АТ КБ «ПриватБанк» належної безпеки його особистих даних. Також вказує на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не підтвердив належними і допустимими доказами обставин, які б безспірно доводили, що він, як користувач кредитної картки, використав списані кредитні кошти, а внесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення невідомою особою підтверджує, що стягнення коштів відбулося шахрайським способом та підтверджує те, що він своїми діями чи бездіяльністю не сприяв у доступі до відомостей по кредитній картці, його особового рахунку, акаунту чи мобільного додатку «Приват-24», незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції 30.07.2022 щодо перерахування з його карткового (кредитного) рахунку грошових коштів. Списання грошових коштів з його карткових рахунків відбулося не за його розпорядженням і він не повинен нести відповідальності за такі операції. Виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, він повідомив про цей факт банк та звернувся до правоохоронних органів. На підставі викладеного просить у задоволенні позову АТ КБ «Приват банк» відмовити. У скерованій до суду відповіді на відзив представник позивача послався на те, що стосовно посилання Відповідача на те, що коштами заволоділи треті особи шахрайським шляхом Банком було проведено перевірку, згідно якої встановлено, що зняттю коштів зловмисниками з картки клієнта, сприяло розголошення клієнтом конфіденційної інформації при переході за фішинговим посиланням. З боку Банку порушення умов договору та норм закону відсутні. Зазначає, що на даний час за результатами проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні жодну особу не було визнано винною у вчиненні злочину, отже відповідач матиме право стягнути суму відшкодування з винних осіб встановлених у кримінальному порядку. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26.12.2023 справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Між сторонами виникли правовідносини щодо заборгованості за кредитним договором, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Судом встановлено, що\~\~ [PERSON] став клієнтом АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з чим уклав договір про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви № б/н від 08.12.2016 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого початкового кредитного ліміту на картковий рахунок (кредитну картку). У подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено до 42 000 грн.(а.с.19). 14.06.2018 року відбулася державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). У заяві зазначено, що відповідач [PERSON] згодний з тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які було надано йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Позивач зазначає, що на даний час відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПриватБанк», що стало приводом для звернення до суду з вказаним позовом. АТ КБ «ПриватБанк» обґрунтовувало свій позов у частині стягнення заборгованості за тілом кредита та простроченими відсотками тим, що між сторонами був укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак останній належним чином не виконував зобов`язання за цим договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість. На підтвердження вказаних обставин АТ КБ «ПриватБанк» надало суду: копію Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 08.12.2016 року; копію виписки за договором за період 12.06.2019-27.11.2023; заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг; розрахунок заборгованості за договором № б/н від 08.12.2016; довідку про видані кредитні картки; довідку про зміну умов кредитування; виписку за договором № б/н від 08.12.2016 . Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 08.12.2016 року, відповідач [PERSON] станом на 26.11.2023 р, має заборгованість, що складається з: 39407,20 грн - заборгованість за тілом кредита, 8904,38 грн - заборгованість за відсотками (а.с.6-8). Згідно довідки про видані картки, [PERSON] є держателем платіжної картки АТ КБ «ПриватБанк» «Універсальна» № 4149439012250340. 30.07.2022 року невідомі особи своїми шахрайськими діями заволоділи доступом до додатку «Приват 24» та заволоділи грошовими коштами, які були відкриті на карткових рахунках, відкритих у банку на ім`я [PERSON] . За фактом заволодіння грошовими коштами 30.07.2022 року [PERSON] звернувся на гарячу лінію [NUMBER] до АТ КБ «ПриватБанк». 31.07.2022 року відомості про те, що невідома особа не встановленим способом заволоділа грошовими коштами [PERSON] у розмірі 41000 грн, внесені до ЄРДР за № 12022263110000101 за попередньою кваліфікацією за частиною першою статті 190 КК України (шахрайство) (а.с.49). Постановою прокурора Криворізької північної окружної прокуратури Гавриленко М. про перекваліфікацію складу кримінального правопорушення та визначення підслідності від 09.06.2023 року перекваліфіковано кваліфікацію кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №12022263110000101 від 01.08.2022 року з ч. 1 ст. 190 на ч.3 ст. 190 КК України. Таким чином, в діях невідомої особи вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України - шахрайство вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки. Досудове розслідування триває. Застосовані норми права. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 цього Кодексу встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в цьому випадку АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Оцінка суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018 року в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) вказано, що: «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції». Такий правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. У постановах Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2018 року в справі №127/23496/15-ц (провадження № 61-3239св18) та від 20 червня 2018 року в справі №691/699/16-ц (провадження № 61-16504св18) вказано, що: «встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16-ц (провадження № 61-17629св18) зазначено, що: «сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції». Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Отже, саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними. Вказані висновки містяться у постанові Верховного Суду від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22. Посилання ПАТ КБ «ПриватБанк» на ту обставину, що відповідач порушив Умови та Правила надання банківських послуг, оскільки своїми діями сприяв незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи зводяться виключно до припущень, що не мають доказового підтвердження. Позивач не довів того, що відповідач втрачав та/або сприяв незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. ПАТ КБ «ПриватБанк» не підтвердив належними і допустимими доказами обставин, які б безспірно доводили, що [PERSON] , як користувач кредитної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяв у доступі до відомостей по кредитній картці, його особового рахунку, акаунту чи мобільного додатку «Приват-24», незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції 30.07.2022 щодо перерахування з його карткового (кредитного) рахунку грошових коштів на загальну суму 41000 грн. Судом встановлено факт звернення відповідача [PERSON] до банку про скасування спірної транзакції, а так само його звернення до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно нього шахрайських дій. Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що у відповідача була дійсно відсутня воля на вчинення такого перерахування. Сама по собі відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами із використанням карткових рахунків, відкритих на ім`я [PERSON] , не є підставою для задоволення позову. Списання грошових коштів з карткових рахунків [PERSON] відбулося не за його розпорядженням і він не повинен нести відповідальності за такі операції, оскільки, виявивши безпідставне списання грошових коштів, відповідач невідкладно повідомив про цей факт банк та звернувся до правоохоронних органів. Враховуючи викладене, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed