Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

У березні 2023 року АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» звернулося до Подільського районного суду міста Києва з позовом, у якому просить стягнути на його користь із [PERSON] заборгованість за договором про надання банківських послуг від 17.10.2018 в розмірі 45 211,89 грн. та судові витрати. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» запустило проєкт monobank, в рамках якого фізичним особам відкриваються поточні рахунки, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Особливістю проєкту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно. Попередня ідентифікація особи відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» опубліковані на офіційному вебсайті банку та постійно доступні для ознайомлення. 17.10.2018 відповідач звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Положеннями анкети-заяви визначено, що така анкета разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши електронним підписом анкету-заяву, відповідач підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір, та зобов`язалася виконувати його умови. Частиною 6 анкети-заяви до договору про надання банківських послуг відповідач просить вважати наведений зразок її власноручного підпису або його аналоги (у тому числі її електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті нею в банку. На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у розмірі 80 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Проте відповідач не виконує свої зобов`язання за кредитним договором в частині погашення заборгованості по кредиту у строки та розмірах, визначених умовами договору, у зв`язку з чим станом на 13.12.2022 нею допущено заборгованість за тілом кредиту у розмірі 45 211,89 грн. Оскільки відповідач добровільно вказаний розмір заборгованості не погасила, позивач звернувся із даним позовом до суду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.03.2023 головуючим суддею у справі визначено Скрипник О.Г. Ухвалою судді від 10.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву. 09.05.2023 відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позов, в якому заперечила щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що окрім анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 17.10.2018 вона жодних документів не підписувала та не ознайомлювалася з ними. Також відповідач зазначила, що позивач тіло кредиту штучно збільшив за рахунок відсотків і нарахованих відсотків на відсотки, тобто не прийняв до уваги Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексі України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», згідно з яким неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. Крім того, відповідач стверджує, що доводи позивача про надання їй банківських послуг із застосуванням електронного цифрового підпису є безпідставними, оскільки такий електронний підпис не містить сертифіката ключа. Відповідач також вказала, що вона неодноразово зверталася до позивача із заявою про розстрочення її заборгованості, однак такі її заяви банком не розглянуті. Із наведених підстав відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 17.05.2023 представником позивача подано до суду відповідь на відзив, у якій зазначено про наявність правових підстав для стягнення заборгованості з відповідача у повному обсязі. Зокрема, представником зазначено, що після підписання анкети-заяви до договору надання банківських послуг від 17.10.2018 відповідач не зверталася до банку у зв`язку з непогодженням з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифів, таблиці обчислення вартості кредиту та паспорта споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг, та продовжувала користуватись карткою, а отже, з ними погодилася. Як вбачається з довідки про рух коштів по картці відповідача, вона користувалася кредитними коштами у період з 20.10.2018 по 11.11.2022. При цьому представник позивача звертає увагу на те, що у банку використовується електронний договір та застосування електронного підпису. Відповідач погодилася з усіма запропонованими послугами банку, зайшовши у застосунок monobank та підписавши анкету-заяву до договору надання банківських послуг. Також представник позивача зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання банківських послуг в електронній формі, умови якого позивачем були виконані. Відповідно до п.6.1. Умов та правил банк та клієнт погодили, що всі правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися сторонами або кожною стороною окремо з використанням удосконаленого електронного підпису (ЕП) у мобільному додатку. Згідно з п.6.4. Умов та правил під удосконаленим електронним підписом розуміється вид електронного підпису, створений за результатом криптографічного перетворення електронних даних, з якими пов`язаний цей електронний підпис, з використанням засобу удосконаленого електронного підпису та особистого ключа, однозначно пов`язаного з підписувачем, і який дає змогу здійснити електронну ідентифікацію підписувача. Сторони погодили використання ЕП без сертифіката ключа. У підписаній анкеті заяві відповідач визнала, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Крім того, в обґрунтування відповіді на відзив позивачем надано виписку про рух коштів на рахунку відповідача, відповідно до якої кредитний ліміт складає 25 436,00 грн., баланс складає (мінус) - 19 775,89 грн. - сума овердрафту (мінусу по картці), тобто загальна заборгованість відповідача перед позивачем становить 45 211,89 грн. Овердрафт - (мінус) 19 775,89 грн. виник у зв`язку з наступним: якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці. При цьому банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з тарифами. Процентна ставка (поточна) - базова процентна ставка: 3,2% в місяць (38,4% річних) з 01.09.2020 року 3,1 % в місяць (37,2 %). Процентна ставка (прострочена) збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості (у випадку наявності простроченої заборгованості): 6,4% У місяць (76,8% річних) з 01.09.2020 6,2 % у місяць (74,4%). Тобто, у випадку коли боржник сплачує щомісячні платежі, то нараховується процентна ставка базова 3,2% в місяць (38,4% річних) з 01.09.2020 3,1 % в місяць (37,2 %). У випадку коли боржник не сплачує щомісячні платежі, тобто має вже прострочену заборгованість, тоді нараховується процента (прострочена) збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості 6,4% у місяць (76,8% річних) з 01.09.2020 6,2% у місяць (74,4%). Щодо нарахування відсотків під час дії воєнного стану представник позивача зазначив, що до 24.02.2022 у відповідача вже була наявна заборгованість перед банком. Відповідно до паспорту споживчого кредиту та тарифів банку (які погодженні підписанням анкети-заяви з відповідачем) у банку діє базова процентна ставка: 3,1% в місяць. Базова відсоткова ставка нараховується на максимальну заборгованість на день, за умови непогашення заборгованості в повному обсязі в пільговий період, за кожний день моменту виникнення заборгованості. Тобто, базова відсоткова ставка не є відповідальністю за невиконання умов договору, а є платою за користування кредитними коштами та ніяким чином не порушує умов чинного законодавства. Отже, з урахуванням вимог Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» та на підставі вищезазначеного відсоток, нарахований банком за користування кредитними коштами у період дії воєнного стану з 24.02.2022, не є неустойкою за прострочення сплати споживчого кредиту, а отже, є правомірним. Враховуючи наведе вище, представник позивача просить позов задовольнити у повному обсязі. 07.06.2023 відповідач подала до суду письмові пояснення до відзиву на позовну заяву, в яких вказала, що відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Тобто, якщо навіть такий договір підписаний сторонами, але кошти (речі) позичальникові не надані, такий договір є неукладений. Тільки фінансовий документ про отримання коштів є умовою його укладення, а отже, і правових наслідків для позичальника. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Також відповідач послалася на постанову Верховного Суду від 14.06.2018 у справі №364/737/17, у якій зазначено, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві. З урахуванням наведеного, відповідач стверджує, що позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданого їй кредиту, у зв`язку з чим неможливо перевірити розмір нарахованої суми боргу, процентів та штрафних санкцій. 15.09.2023 відповідач надала до суду додаткові письмові пояснення, в яких зазначила про безпідставність позовних вимог з огляду на те, що розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту та користування ним, а отже, не є належним доказом існування боргу. Крім того, матеріали справи не містить доказів того, що сторони погодили проведення інших банківських операцій та узгодили порядок і умови надання таких послуг у вигляді списання за рахунок кредитного ліміту. 23.01.2024 на підставі розпорядження керівника апарату Подільського районного суду міста Києва призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, оскільки згідно з наказом №3/02-02 від 11.01.2024 суддю Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Скрипник О.Г. відраховано зі штату Подільського районного суду міста Києва. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2024 головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О. Ухвалою суду від 31.01.2024 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. З огляду на наведене, із урахуванням наявних в матеріалах справи заяв сторін по суті справи, суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що в жовтні 2017 року АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» запустило проект «Мonоbank», в рамках якого фізичним особам відкриваються поточні рахунки, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monоbank. Особливістю проєкту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно. Попередня ідентифікація особи відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» опубліковані на офіційному вебсайті банку https://www.monobank.ua/terms) та постійно доступні для ознайомлення. 17.10.2018 відповідач [PERSON] звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 17.10.2018, в якій: зазначила про те, що просить вважати наведений зразок її власноручного підпису або його аналоги (у тому числі електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті їй у банку; засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення її даних згідно з договором; визнала, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях; підтвердила, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися нею та/або банком з використанням електронного цифрового підпису. Відповідно до змісту анкети-заяви, а саме пункту 2 визначено, що така анкета разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши електронним підписом анкету-заяву 17.10.2018, відповідач підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку зазначених вище документів, що складають договір та зобов`язалася виконувати його умови. Крім цього, відповідач погодилася з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту (п. 3 анкети-заяви). Згідно з положеннями ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами відповідно до ст. ст. 628, 629 ЦК України. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, що передбачено ч.1 ст. 638 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч.1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді згідно із ст. ст. 205, 207 ЦК України. Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19. Судом також встановлено, що на підставі укладеного договору відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 80 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка № [NUMBER] ; пільговий період становить до 62 днів з пільговою відсотковою ставкою 0,00001 % річних, розмір обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитними коштами 4 % від заборгованості, не менше 100 грн., та не більше залишку заборгованості; базова відсоткова ставка 3,1 % на місяць (нараховується на максимальну заборгованість на день, за умови непогашення заборгованості в повному обсязі в пільговий період, за кожен день з моменту виникнення заборгованості); збільшена відсоткова ставка за карткою на суму загальної заборгованості 6,2 % на місяць на прострочену заборгованість. Факт отримання відповідачем кредиту у розмірі 80 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок підтверджується довідкою АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 10.05.2023 про розмір встановленого кредитного ліміту. За умовами укладеного договору санкції за порушення зобов`язань за кредитом становлять: від 1 до 30 днів - штраф у розмірі 50 грн.; від 31 до 90 днів штраф у розмірі 100 грн.; від 91 дня до 120 (210) днів - штраф, що розраховується за формулою: 100 грн.+ 6,2 % від суми загальної заборгованості, що виникла на перший день відповідного календарного місяця. При цьому діє ставка 0,00001 % річних; від 121 (210) дня до повного погашення строк, після спливу якого формується фінальний рахунок, що визначається банком в односторонньому порядку, але не менше 120 днів з моменту настання прострочення виконання зобов`язання та не більше 210 днів - відповідальність за прострочення грошового зобов`язання у розмірі 74,4 % річних. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон), статтею третьою якого визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього згідно з ч. 5 ст. 11 Закону. Згідно з ч.6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч.8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Положеннями ст. 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Вирішуючи даний спір, суд приймає до уваги наведені у позові обґрунтування позивача про те, що особливістю проекту monobank є укладення договорів в електронній формі відповідно до розміщених на сайті банку Умов обслуговування рахунків фізичної особи та здійснення банківського обслуговування дистанційно без відділень. З матеріалів справи вбачається, що відповідач з метою отримання банківських послуг підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 17.10.2018. Підпис анкети-заяви здійснений відповідачем власноручно. Анкета-заява містить докладну інформацію щодо особи [PERSON] , зокрема, дату народження, індивідуальний податковий номер, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також соціальний статус, джерело та розмір доходу. В анкеті-заяві містяться відповідні сторінки паспорта [PERSON] та копія довідки щодо присвоєння РНОКПП. У анкеті-заяві [PERSON] просить відкрити поточний рахунок у гривні на її ім`я та встановити кредитний ліміт відповідно до умов договору. Крім того, у анкеті-заяві міститься згода, що ця анкета-заява разом з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, з якими вона ознайомлена, складають договір про надання банківських послуг, укладання якого вона підтверджує і зобов`язується виконувати умови вказаного договору. У п. 6 анкети-заяви відповідач вказала, що просить вважати наведений у анкеті-заяві зразок її власноручного підпису або його аналоги, а також електронний цифровий підпис, обов`язковими. У цьому ж пункті відповідач засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем у вигляді послідовності ряду цифр, який буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно договору. Відповідач підтвердила в анкеті-заяві, що усі наступні правочини, у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень можуть вчинятися нею та банком з використанням електронного цифрового підпису, а усе листування щодо цього договору здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали. Окрім того, на підтвердження своїх вимог позивачем надано умови і правила обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank, які містять інформацію про їх підписання в паперовому або електронному вигляді обома сторонами договору. Так, відповідно до умови і правил обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», а саме у розділі «Використання електронного підпису» зазначено: - п. 6.1. Банк та клієнт погодили, що всі правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися сторонами або кожною стороною окремо з використанням удосконаленого електронного о підпису (ЕП) у мобільному додатку; - 6.2. Удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях; - 6.3. Підписані клієнтом та/або банком документи, що пов`язані з укладеними правочинами, зберігаються банком в електронному вигляді та надсилаються в мобільний додаток клієнту, а також їх копії можуть бути надані банком на паперовому носії на запит клієнта. Під час одержання однією із сторін електронного документа формується підтвердження із зазначенням дати та часу такого одержання; - 6.4. Під удосконаленим електронним підписом розуміється вид електронного підпису, створений за результатом криптографічного перетворення електронних даних, з якими пов`язаний цей електронний підпис, з використанням засобу удосконаленого електронного підпису та особистого ключа, однозначно пов`язаного з підписувачем, і який дає змогу здійснити електронну ідентифікацію підписувача та виявити порушення цілісності електронних даних, з якими пов`язаний цей електронний підпис. Удосконалений електронний підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Сторони погодили використання ЕП без сертифіката ключа; - 6.5. Генерація ключової пари (особистого та відкритого ключів) здійснюється за допомогою смартфону клієнта, на якому встановлений мобільний додаток лише після ідентифікації клієнта з використанням смартфону клієнта. Згенерований особистий ключ клієнта захищається паролем та може бути розміщений у хмарному сховищі; 6.6. Відкритий ключ розміщується в анкеті-заяві, яка підписується клієнтом; 6.7. Перевірка ЕП та аутентифікація клієнта здійснюється з використанням програмно-технічних засобів банка. В разі негативного результату перевірки банк відмовляє клієнту в прийомі електронного документа. Таким чином, встановлені вище обставини свідчать про належне укладення кредитного договору, в тому числі погодження умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін. Матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, від 10.06.2021 у справі №234/7159/20. При розгляді даної справи суд також враховує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаною нормою Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до п.5, 30, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ №75 від 04.07.2018, бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації. Банк самостійно визначає систему організації операційної діяльності залежно від його структури, обсягів та видів банківських операцій, кількості працюючих, розвитку інформаційних технологій. Банк самостійно розробляє технології здійснення банківських операцій. Оброблення інформації про операції та її зберігання мають виконуватися на серверах та/або іншій комп`ютерній техніці, які/яка повинні/а фізично розташовуватися на території України, за винятком збереження резервних копій, захищених із використанням відповідних засобів технічного та/або криптографічного захисту, а виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. При цьому згідно пункту 3 вказаного Положення клієнтські рахунки - це особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання. Таким чином, наявні в матеріалах справи письмові докази - розрахунок заборгованості, виконаний в автоматизованому режимі, є належним та допустимим доказом у розумінні статей 76-78 ЦПК України. Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором б/н від 17.10.2018, доданого банком до позовної заяви, відповідач використовувала кредитні кошти та частково сплачувала кредит, однак вимоги кредитного договору у повному обсязі не виконала, в результаті чого у неї утворилася заборгованість перед банком у розмірі 45 211,89 грн. Факт користування відповідачем отриманими у кредит грошовими коштами підтверджується і випискою про рух коштів по картці клієнта, яка долучена позивачем до відповіді на відзив на позовну заяву. Таким чином, надана банком виписка за картковим рахунком відповідача, у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у розрахунку заборгованості. Відповідно до виписки про рух коштів на рахунку кредитний ліміт відповідача станом на 13.12.2022 складає 25 436,00 грн. Відповідно до пункту 3 анкети-заяви до договору про надання банківських послуг підписанням договору відповідач беззастережно погодилася з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку збільшувати/зменшувати розмір дозволеного кредитного ліміту, що вбачається з довідки про розмір встановленого кредитного ліміту. Відповідно до виписки про рух коштів на рахунку баланс складає (мінус) - 19 775,89 грн. Тобто, заборгованість відповідача перед позивачем складає 45 211,89 грн. Ця заборгованість складається з повністю використаного відповідачем кредитного ліміту у сумі 25 436,00 грн. та суми овердрафту (мінусу по картці), яка становить - (мінус) 19 775,89 грн. Як з`ясовано судом із письмових пояснень представника банку, овердрафт - (мінус) 19 775,89 грн. виник наступним чином. Якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці. При цьому банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з тарифами. Відповідно до пункту 5.20 розділу 2 умов обслуговування рахунків фізичної особи в AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» термін повернення овердрафту в повному обсязі протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту. Процентна ставка (поточна) - базова процентна ставка: 3,2% в місяць (38,4% річних) з 01.09.2020 року 3,1 % в місяць (37,2 %). Процентна ставка (прострочена) збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості (у випадку наявності простроченої заборгованості): 6,4% У місяць (76,8% річних) з 01.09.2020 6,2 % у місяць (74,4%). Тобто, у випадку коли боржник сплачує щомісячні платежі, то нараховується процентна ставка базова 3,2% в місяць (38,4% річних) з 01.09.2020 3,1 % в місяць (37,2 %). У випадку, коли боржник не сплачує щомісячні платежі, тобто має вже прострочену заборгованість, нараховується процента (прострочена) збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості 6,4% у місяць (76,8% річних) з 01.09.2020 6,2% у місяць (74,4%). Відповідно до пункту п. 5.13 розділу 5 «Надання на обслуговування кредиту» розділу 2 Умов погашення заборгованості клієнта за договором здійснюється коштом, що надходить на рахунок клієнта в наступному порядку: - у першу чергу сплачується прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; - у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; - у третю чергу сплачуються неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, що передбачені договором. Відповідно до тарифів, дійсних на дату підписання договору: - пільговий період за карткою - до 62 днів (діє з моменту виникнення заборгованості до кінця місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, при умові її погашення в повному обсязі); - розмір обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитними коштами 5% (з 01.09.2020 4%) від заборгованості (не менше 100 грн, але не більше залишку заборгованості). Відповідно до. п. 5.16. розділу 5 «Надання та обслуговування кредит» у разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за кредитом вважається простроченою (істотне порушення клієнтом зобов`язань). Як встановлено судом, станом на 28.12.2022 у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі п.п. 5.17 п.5 Розділу 2 Умов відбулось істотне порушення відповідачем зобов`язань, а відтак вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Встановлено також, що з метою врегулювання кредитних відносин 28.12.2022 позивачем було направлено відповідачу повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості, проте відповідач жодним чином не відреагувала на таке повідомлення та наявну заборгованість не погасила. Виконаний позивачем розрахунок заборгованості є належним доказом, який підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний опис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, кількість днів, за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом. Відповідно до підпункту 5.22. пункту 2 розділу другого Умов кредит збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати вказав заборгованості. При цьому банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме, відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки прострочені платежі згідно з тарифами, якщо інше не передбачено умовами цього договору. Таким чином, у зв`язку з тим, що відповідач лише частково здійснювала операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку на власний розсуд, у неї виникла заборгованість перед позивачем. Відповідно до виписки про рух коштів по картці всього за весь час користування карткою відповідачем було проведено поповнень карткового рахунку на суму 602 987,39 грн. За весь час користування карткою відповідачем було проведено витрат по картці на суму 648 199,28 грн. Отже, сума коштів, яка не була повернута позивачу, становить 45 211,89 грн. (648 199,28 грн. - 602 987,39 грн. = 45 211,89 грн.). Щодо нарахування позивачем відсотків під час дії воєнного стану суд зазначає наступне. Відповідно до Закону України №2120-IX від 15.03.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 18 наступного змісту: «18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до паспорту споживчого кредиту та тарифів банку (які погоджені підписанням анкети-заяви відповідачем) у банку діє базова процентна ставка 3,1% в місяць. Базова відсоткова ставка нараховується на максимальну заборгованість на день, за умови непогашення заборгованості в повному обсязі в пільговий період, за кожний день моменту виникнення заборгованості. Із урахуванням наведеного, суд вважає обґрунтованими доводи представника позивача про те, що базова відсоткова ставка не є відповідальністю за невиконання умов договору, а є платою за користування кредитними коштами, яка жодним чином не порушує умов чинного законодавства. Судом також встановлено, що відповідно до виписки про рух коштів на рахунку відповідача станом на 23.02.2022 баланс грошових коштів становив 64 563,55 грн. Отже, розмір заборгованості складає 15 436,45 грн., що складається із використаного відповідачем кредитного ліміту у сумі 15 436,45 грн. Таким чином, доводи представника позивача про те, що заборгованість відповідача існувала ще до 24.02.2022, є обґрунтованими. Крім того, з матеріалів справи також вбачається, що відповідачем були оформлені шість заяв на послугу «Переведення витрат у розстрочку» на загальну суму 57 724,41 грн. Переведення витрати у розстрочку - послуга, за якою банк надає клієнту кредит з метою здійснення платежу на строк, визначений у заяві, а клієнт зобов`язується повернути суму кредиту та сплатити комісію за надання фінансового інструменту і відсотки у складі щомісячних платежів. Вказана послуга оформляється у мобільному додатку «Monobank» та затверджуються електронним цифровим підписом. Відповідно до умов користування для списання щомісячного платежу клієнт має поповнити карту на суму регулярного платежу, якщо на рахунку недостатньо коштів, то сума регулярного платежу списується в овердрафт. Клієнт доручає банку здійснювати погашення заборгованості щомісячно шляхом безакцентного (договірного) списання банком з поточного рахунку основної картки клієнта суми щомісячного платежу відповідно до умов кредитного договору. В разі відсутності на поточному рахунку клієнта власних коштів, банк має право здійснити списання суми щомісячного платежу за рахунок встановленого на поточному рахунку клієнта кредитного ліміту (збільшення заборгованості за поточним рахунком). Із урахуванням наведеного вище, суд робить висновок, що заборгованість за тілом кредиту змінювалась у зв`язку з тим, що кошти на погашення послуг відповідач вносила частково (на свій розсуд), заборгованість за тілом кредиту зростала, адже сума регулярного платежу відноситься до тіла кредиту. Всі поповнення використовувалися відповідачем на власні потреби і на рахунку не залишалися, саме тому повернутими їх вважати немає підстав. Крім того, поповнення, які проводила відповідач, свідчать про те, що вона усвідомлювала, що має заборгованість перед банком, адже кошти були використані з кредитного ліміту, а отже, відповідач повною мірою розуміла наслідки та була ознайомлена з умовами використання наданих їй коштів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Підсумовуючи усе наведене вище, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки судом достовірно встановлено, що відповідач належним чином не виконала взяті на себе за договором зобов`язання, а тому наявні правові підстави для стягнення з неї на користь позивача заборгованості за договором про надання банківських послуг «monobank» від 17.10.2018 у розмірі 45211, 89 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved