Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом з вимогою позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до його сина [PERSON] , [INFO] , мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла її донька [PERSON] . Смерть [PERSON] настала через умисні протиправні дії її чоловіка [PERSON] , який згідно вироку Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 04.11.2015 року був засуджений за ч.1 ст. 115 КК України до 12 років позбавлення волі. З 09.04.2015 року по 07.09.2023 року відповідач відбував покарання в місцях позбавлення волі. В зареєстрованому шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] . У зв`язку зі смертю [PERSON] та відбуванням покарання [PERSON] , їх син [PERSON] залишився без батьківського піклування і позивачка, як бабуся, взяла опіку над онуком. Так, 18.05.2015 року рішенням виконавчого комітету Первомайської міської ради № 215 [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, на підставі довідки Первомайського МВ УМВС України Миколаївської області та свідоцтва про смерть матері. Даним рішенням [PERSON] призначено опікуном малолітнього онука [PERSON] 22.01.2016 року рішенням виконавчого комітету Первомайської міської ради № 27 внесено зміни в рішення виконкому № 215 від 18.05.2015 року, яким [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, на підставі вироку Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 04.11.2015 року справа 486/1697/15-к щодо батька [PERSON] та свідоцтва про смерть матері [PERSON] . Після смерті доньки позивачки [PERSON] , онук [PERSON] почав проживати з нею. В травні 2016 року [PERSON] , як опікун, звернулася до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання онука. 31.05.2016 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 травня 2016 року і до його повноліття. На даний час [PERSON] проживає з бабусею і знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги синові, аліменти не сплачує, у зв`язку з чим, виникла заборгованість, яка згідно довідки Першого відділу ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), становить 184150 грн. 56 коп. З моменту смерті доньки [PERSON] і по сьогоднішній день, позивачка сама займається вихованням та утриманням онука [PERSON] . Він навчається у Вознесенському ліцею імені Тараса Шевченка, має гарні успіхи у навчанні і позитивно характеризується адміністрацією ліцею. Відповідач самоусунувся від виховання сина [PERSON] , не підтримує його, не надає сину матеріальної допомоги. [PERSON] , після скоєного батьком (відповідачем) злочину проти його мами [PERSON] не бажає спілкуватися з батьком, не хоче бачити батька. [PERSON] сумує за своєю мамою, життя якої обірвалося через умисні дії відповідача. При вирішенні питання про позбавлення батьківських прав батьків, суд першочергово виходити саме з прав та інтересів дитини. Відповідно до ст.3 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків підтверджується тим, що він не спілкується з сином, не піклується про його життя та здоров`я, не бажає займатися вихованням сина [PERSON] . Відповідач умисно позбавив свого малолітнього сина матері, материнського піклування та любові. Скоєний [PERSON] особливо тяжкий умисний злочин проти [PERSON] характеризує його з негативного боку. Відбуваючи покарання, відповідач не цікавиться життям дитини, не піклується про нього, не працював, що свідчить про те, що він не бажав матеріально допомагати сину, який залишився без батьківського піклування. Зазначені факти свідчать про свідоме нехтування [PERSON] своїх обов`язків, ухиляння від виконання батьківських обов`язків по догляду та утриманню сина. Крім того [PERSON] своєю заявою до начальника Служби у справах дітей Первомайської міської ради добровільно надав згоду на позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] [INFO] . В даному випадку має місце факт ухилення батька від виконання своїх обов`язків щодо сина [PERSON] , яке полягає в тому, що він самоусунулася від спілкування, виховання, утримання дитини, не бере участі в житті сина. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради від 14.12.2023 року є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка, як опікун дитини створює всі умови для достойного життя онука. З квітня 2015 року [PERSON] проживає з нею і вона є його опікуном. [PERSON] займається вихованням онука, піклується про стан його здоров`я, цікавиться його успіхами в школі, турбується про його повноцінне харчування. Вона створює необхідні умови для щасливого життя онука. Вони з [PERSON] проживають в двох у двохкімнатні квартирі. [PERSON] має окрему кімнату, яка повністю облаштована, є ліжко, письмовий стіл, стілець, комп`ютер, література для навчання, канцелярське приладдя та інше. Вона турбується про отримання ним освіти, створює домашній затишок та намагається компенсувати дитині батьківську любов. Таким чином, саме пасивна поведінка батька переконливо доводить той факт, що [PERSON] не цікавиться життям сина і ігнорує свої батьківські обов`язки щодо виховання дитини. Позивачка в судове засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Від Органу опіки та піклування виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області надійшов лист про розгляд справи без їх представника, та просив ухвалити рішення з урахуванням найкращих інтересів дитини. Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області надала заяву про розгляд справи без її участі, з позовними вимогами згодна, не заперечує проти позбавлення відповідача батьківських справ. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності зі ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, 3 ст.150 та ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків, і батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав по відношенню до своїх дітей з ухилення від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: якщо батьки не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання освіти. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з урахуванням наступного: в судовому засіданні встановлений факт ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню його неповнолітнього сина [PERSON] , відносно якого він не проявляє батьківської турботи протягом тривалого періоду часу; не надає матеріальної допомоги та не піклується за нього. Згідно Висновку органу опіки та піклування Первомайської міської ради № 9767/3.1-26 від 14.12.2023 року, орган опіки та піклування вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , позбавлення батьківських прав відповідача відносно його сина. За таких обставин, позбавлення відповідача батьківських прав на теперішній час є єдиним можливим засобом забезпечення дитині спокійного життя, гармонічного виховання, як того вимагає ст. 150 СК України. Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються на законі та доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню відповідно до ст. 164 СК України. При цьому, застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, він має право бути поновленим у батьківських правах відносно своєї дитини, відповідно до положень ст. 169 СК України. Судові витрати відносяться на рахунок відповідача відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved