Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з цим позовом та просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею, [PERSON] , [INFO] , право власності на земельну ділянку кадастровий номер 5923585700:03:003:0047, площею 3,9529 га, яка належала [PERSON] , яка померла [INFO] , в порядку спадкування за заповітом. Вказаний позов обґрунтований тим, що після смерті спадкодавця [PERSON] , відкрилася спадщина у виді земельної ділянки, площею 3,9529 га, яка розташована на території с. Сакуниха, Роменського району Сумської області. При зверненні до нотаріуса для оформлення спадкових прав, позивачу було фактично відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину шляхом надання роз`яснення щодо неможливості видачі вказаного свідоцтва, оскільки позивачем не надано оригінали правовстановлюючих документів. Захистити своє право в інший спосіб, крім звернення до суду з даним позовом, позивач не має можливості. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не прибула, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник Недригайлівської селищної ради Сумської області, відповідача по справі, у підготовче судове засідання не прибув, але надав суду заяву, у якій зазначив, що заперечень проти задоволення позову [PERSON] не має. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України справу розглянуто за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У зв`язку із визнанням відповідачем обставин, які наведені позивачем у позовній заяві на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази. Згідно зі ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідачів), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, пересвідчившись, що визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] у селі Сакуниха, Недригайлівського району Сумської області, що підтверджується копією сторінок паспорта (а.с. 4). [INFO] померла мати позивача [PERSON] , після її смерті відкрилася спадщина. За життя, 05.09.1996 [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Сакунихської сільської ради народних депутатів Недригайлівського району Сумської області за № 46, за яким все майно заповіла [PERSON] , позивачу по справі (а.с. 31). Відповідно до довідки Сакунихського стростинського округу Недригайлівської селищної ради Сумської області від 06.11.2023 за № 118 (а.с. 10), [PERSON] , 1926 року народження, до дня смерті [INFO] постійно проживала та була зареєстрована в с. Сакуниха, Недригайлівського району Сумської області. На день смерті [PERSON] проживала одна. Заповіт від імені [PERSON] посвідчувався виконавчим комітетом Сакунихської сільської ради 05.09.1996 за № 46. [PERSON] бажає оформити спадщину після смерті матері [PERSON] у виді права власності на земельну ділянку кадастровий номер 5923585700:03:003:0047, площею 3,9529 га, однак, при оформленні спадщини виявилося, що правовстановлюючі документи на вказане майно втрачено. Оскільки на даний час зазначені правовстановлюючі документи втрачено, а одержати їх дублікати в компетентних органах неможливо у зв`язку зі смертю власника, позивач не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на дане майно. Так як зазначені правовідносини виникли під час дії Цивільного Кодексу 1963 року, то згідно з п. 4 Заключних та перехідних положень ЦК України 2003 року, необхідно застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року. Згідно ч. 1, 2 ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є лише, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 530 ЦК УРСР, при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Згідно з ст. 549 ЦК УРСР 1963 року вважається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або із застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 560 ЦК УРСР 1963 року спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Стаття 561 цього ж кодексу визначає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Дана стаття не встановлює граничного строку, протягом якого спадкоємець, який прийняв спадщину повинен звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У зв`язку з неможливістю отримати позивачем правовстановлюючі документи, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] , оскільки рішення суду у такому разі буде підставою для належного оформлення за нею права власності на земельну ділянку. Вимога про стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору, позивачем не заявлялась. На підставі викладеного,

Outcome: approved