Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

08 січня 2024 року до Деснянського районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] до Київської міської Ради, 3-тя особа - Гаражний кооператив «Вигурівщина» про визначення права власності в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . Позивач- [PERSON] , дочка [PERSON] , Позивач - [PERSON] , дочка [PERSON] та його дружина - їх мати [PERSON] звернулись до п`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори, де державним нотаріусом Храпійчук Тамарою Василівною була відкрита спадкова справа № 69662659 від 04.08.2023 року. Мати - [PERSON] від отримання спадщини відмовилась. Після смерті батька [PERSON] відкрилась спадщина, що складається із частки квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , депозитний вклад, та металевого гаражу № [NUMBER] , який розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] успадкувала частини вищезазначеної квартири за заповітом батька та грошового вкладу. [PERSON] успадкувала грошового вкладу. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гаражний бокс № [NUMBER] в гаражному кооперативі «Вигурівщина» по вулиці Електротехнічній 74 [PERSON] та [PERSON] було відмовлено, оскільки правовстановлюючі документи на гаражний бокс відсутні, а право власності на гараж не зареєстровано в установленому законом порядку. Відповідно до довідки від 05.03.2021 року №17/03 їх померлий батько - [PERSON] був членом кооперативу ГК «Вигурівщина» та власником металевого гаражного боксу № [NUMBER] , ряд -9, загальною площею - 38,0 м.кв. Сума пайовог внеску за гараж в розмірі 1500 руб. Сплачена 16.03.1988 року в повному обсязі. Згідно із технічним паспортом на гараж № [NUMBER] ГК « Вигурівщина» від 16.02.2021 року він складається із металевого гаражного боксу та підвалу, загальною площею 38,0 кв.м. З огляду на зазначене, Позивач 1 та Позивач 2 мають право успадкувати та оформити майно, що належало за життя [PERSON] , однак через відмову нотаріуса позбавлені можливості здійснити це в позасудовому порядку. Позивачі являються особами, постраждалими внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 2, а тому відповідно до п.10 ст.5 ЗУ « Про судовий збір» та звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи. Посилаючись на викладені обставини позивачі просять суд: 1)визнати за [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки податків [NUMBER] , право власності на гаражу № [NUMBER] у гаражному кооперативі «Вигурівщина», розташованого за адресою: вул. Електротехнічна, 74 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . 2)визнати за [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки податків [NUMBER] , право власності на гаражу № [NUMBER] у гаражному кооперативі «Вигурівщина», розташованого за адресою: вул. Електротехнічна, 74 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 09 січня 2024 року було відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання з викликом сторін. 30 січня 2024 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просили прийняти законне та обґрунтоване рішення. Розгляд справи проводити без участі представника Київської міської ради, про результати розгляду справи повідомити у встановленому законом порядку. Протягом розгляду справи позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Заявила клопотання про витребування копії спадкової справи після померлого [INFO] [PERSON] з П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Представник 3-ої особи, [PERSON] в підготовчому засіданні не заперечував проти позовних вимог. Протокольною ухвалою внесеною до протоколу судового засідання від 12.02.2024 року, суд ухвалив забезпечити докази в цивільній справі, шляхом витребування у П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори спадкову справу №69662659, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . На виконання даної ухвали суду, П`ятнадцята Київська державна нотаріальна контора надіслала до суду належним чином завірену копію спадкової справи №877/2022 заведеної після померлого [INFO] - [PERSON] . Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 04.03.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. 01.04.2024 року від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справ за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач та треті особи в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не відомі. Всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом встановлено, [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерство юстиції (м. Київ), актовий запис № 9057. Позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) є рідною дочкою померлого [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження, видане 30 жовтня 1972 року, серія [NUMBER] . Позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) є рідною дочкою померлого [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження, видане 20 серпня 1976 року, серія [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на гараж № [NUMBER] ряд [ADDRESS] , який йому належав як члену кооперативу ГК «Вигурівщина», що підтверджується довідкою №17/03 від 05.03.2021 року. В якій зазначено, що [PERSON] є членом гаражного кооперативу «Вигурівщина», згідно з рішенням загальних зборів членів гаражного кооперативу на підставі протоколу №1 від 24 січня 1988 року. Сума пайового внеску за гаражний бокс в розмірі 1500 руб. сплачено 16 березня 1988 року в повному обсязі. Рішення ВК Київміськради про відведення земельної ділянки для будівництва гаражів від 28 грудня 2004року № 1107/2517. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті заповідав належну йому частку квартири [ADDRESS] , [PERSON] , що підтверджується Заповітом від 17.02.2017 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курило Я.О., реєстраційний номер № 98. Після смерті [PERSON] було заведено спадкову справу № 877/2022. З матеріалів справи вбачається, що у встановлений законом строк позивачі звернулись до державного нотаріуса П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Храпійчук Т.В. із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами копії спадкової справи. Також, відповідно до заяви від 04 серпня 2022 року, яка надійшла від матері позивачів - [PERSON] , про те, що їй відомо про заповіт, посвідчений [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 17 лютого 2017 року, за реєстровим №98, по якому її чоловік заповів належне йому майно - [PERSON] , проти чого вона не заперечує. Також, як спадкоємець за законом вона відмовилась від прийняття спадщини за законом, яка залишилась після смерті її чоловіка - [PERSON] . Відповідно до ст. 1297 ЦК України встановлює обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як передбачено у п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. На запит державного нотаріуса П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Храпійчук Т.В. комунальне підприємство «Київське бюро технічної інвентаризації» повідомило, що право власності на гараж № [NUMBER] , ряд № 9 в гаражному кооперативі «Вигурівщина» за адресою: [ADDRESS] - не зареєстровано. Відповідно до п. 4.12 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчення нотаріальних дій нотаріусами України свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Тому, державного нотаріуса П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Храпійчук Т.В. було винесено Постанову № 1234/02-31/4 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.04.2023 року у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду в позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно зі ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію», член житлового - будівельного, дачно - будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпорядження квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово - будівельного, дачно - будівельного, гаражно - будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про кооперацію» право власності членів кооперативу - фізичних осіб на загальну частку успадковується. Згідно з нормою ч. 1 ст. 15 Закону України "Про власність" (який був чинним на момент набуття права власності на спірне нерухоме майно) член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Як роз`яснено в пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 28.06.1991 року «Про практику розгляду судами цивільних справ пов`язаних з діяльністю гаражно-будівельних кооперативів», у справах про право на пай і на гараж судам належить виходити з того, що член ГБК, який повністю вніс свій пай за гараж, наданий йому в користування, набуває права власності на це майно і в праві розпоряджатися ним на свій розсуд. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що за життя [PERSON] набув права власності на Гараж № [NUMBER] , ряд № 9 , який розташований на території гаражного кооперативу «Вигурівщина» за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується всіма довідками виданими гаражним кооперативом «Вигурівщина». Таким чином, у разі смерті члена гаражного кооперативу, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, гараж № [NUMBER] , ряд № 9 , який розташований на території гаражного кооперативу «Вигурівщина» за адресою: [ADDRESS] входить до складу спадщини. Відповідно до ст.1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно до положень ч.1 ст. 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкоємець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом цієї норми цивільне право підлягає захисту в разі, коли сторони не перебувають між собою в зобов`язальних відносинах, і при цьому має місце його реальне оспорювання учасником цивільних відносин, унаслідок чого власник майна (у цьому випадку позивачі) не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з існуванням сумнівів або претензій щодо спірного майна з боку третіх осіб. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. Як вбачається з обставин справи, в цьому випадку, воля особи (позивачів у даній справі) щодо вільного використання свого права, тобто володіння, користування та розпорядження майном, - зв`язана волею сторонніх осіб, що суперечить вищевказаній презумпції. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що відповідно до вимог закону позивачі належним чином прийняли спадщину після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючих документів на спадкове майно не можуть оформити на це майно право власності, що унеможливлює в повній мірі володіти та користуватись ним, а також виходячи з положень ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», за яким рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно є правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності на вказане майно, тому у сукупності встановлених обставин є підстави для задоволення позову про визнання за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом на 1/2 частину гаражу № [NUMBER] , [ADDRESS] та [PERSON] право власності у порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину гаражу № [NUMBER] , [ADDRESS] .

Outcome: approved