Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

07 березня 2024 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності йому трудової книжки. Заявлені вимоги мотивує тим, що по досягненню ним пенсійного віку він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про призначення йому пенсії. Проте, рішенням ГУ ПФУ у призначенні пенсії заявнику було відмовлено, у зв`язку з тим, що згідно наданих документів до його страхового стажу не зараховано період трудової діяльності згідно трудової книжки серії [NUMBER] від 26.03.1984, оскільки записи внесені з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме: при заповненні невірно вказано дату народження заявника « [INFO] » замість вірної дати « [INFO] ». Підприємство, яким було зроблено дані записи після розпаду радянського союзу припинило свою діяльність, а тому в позасудовому порядку неможливо підтвердити, що трудова книжка належить саме йому. На підставі викладеного, заявник просить встановити факт належності йому трудової книжки серії [NUMBER] від 26.03.1984 виданої на ім`я [PERSON] , [INFO] , де помилково зазначено його дату народження [INFO] , оскільки дана помилка позбавляє його можливості оформити пенсію за віком. У судове засідання заявник не з`явився. Надав до суду заяву, у якій просить розглянути справу без його участі та заявлені вимоги просить задовольнити з викладених у заяві підстав. Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в судове засідання не з`явився, але надав пояснення по справі, згідно якого зазначає, що в судовому порядку встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по-батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження. А спір щодо права на отримання пенсії має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Звертають увагу, що встановлення факту не пов`язується з подальшим виникненням спору про право. Просить винести законне і обґрунтоване рішення на підставі доданих до заяви документів та у відповідності до чинного нормативно-правового регулювання й судової практики. Крім того, просить судове засідання провести без участі представника Головного управління. Судом на підставі ч.2\~ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного\~засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] в с. Геур Марнеульського району, Грузія, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та паспортом громадянина України серії [NUMBER] виданого 23.04.2008 року Бобровицьким РВ УМВС України в Чернігівській області (а.с.4, 10). У військовому квитку [NUMBER] від 29.04.1977 року, дата народження [PERSON] вказана 12.08.1958 року (а.с.11). Як видно з копії трудової книжки серії [NUMBER] заповненої 26.03.1984 року, виданої на ім`я [PERSON] , дату народження вказано [INFO] (а.с.8). Згідно повідомлення та рішення про відмову у призначенні пенсії № 253750004942 від 06.10.2023 року виданого ГУ Пенсійного фонду України в Чернігівській області, [PERSON] відмовлено в призначенні пенсії за віком, оскільки його страховий стаж складає 2 роки 03 місяці 17 днів, тоді як необхідний страховий стаж для призначення пенсії за віком, визначений ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 30 років. До страхового стажу не зараховано період трудової діяльності згідно трудової книжки серії [NUMBER] від 26.03.1984, оскільки записи внесені з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме: при заповненні вказано дату народження, яка не відповідає паспортним даним заявника (а.с.6-7). Відповідно до ч. 1 \~ст. 293 ЦПК\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, і справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293). Зокрема, у відповідності до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У\~пункті 12 зазначеної Постанови ПВСУ №5 вказано, що суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, зокрема, трудової книжки чи іншого документа про трудовий стаж. Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Згідно пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав заявник у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу заявника, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. За таких обставин, оскільки в трудовій книжці заявника, яку він має намір подати для призначення пенсії, є невідповідність щодо зазначення його дати народження, яка не співпадає з його даними зазначеними у паспорті громадянина України, свідоцтві про народження та військовому квитку, а також враховуючи, що на даний час заявник позбавлений можливості виправити допущені помилки, оскільки діяльність відповідного підприємства припинена, суд, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, доходить висновку, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню. Встановлення даного факту надасть можливість заявнику реалізувати своє право на соціальну захищеність зі сторони держави Україна у вигляді призначення пенсії при виповненні відповідного віку. У відповідності до ч.7 ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення під час розгляду справ окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved