Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

30.10.2023 року позивачка [PERSON] звернулася з позовом до суду, в якому просить ухвалити рішення про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] матері - [PERSON] . Свої позовні вимоги вона обґрунтовує наступним. [INFO] померла її мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 24.09.2021 року. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] . Право власності померлої на зазначену квартиру підтверджується Договором купівлі-продажу № 2667 від 19.06.2002 року. На момент смерті, тобто на час відкриття спадщини, в квартирі постійно проживали відповідачі по справі: рідна сестра позивачки - [PERSON] та її донька - [PERSON] . Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її доньки: позивач по справі - [PERSON] та відповідач по справі - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження та свідоцтвами про шлюб (додаються до позовної заяви). Однак, [PERSON] , яка є рідною онукою померлої, вважає себе спадкоємицею, оскільки проживала з бабусею однією сім`єю, піклувалася про неї та декілька років доглядала її. В установлений термін для прийняття спадщини вона звернулася до приватного нотаріуса Ланського Анатолія Вікторовича. Проте, в цей час розпочалася збройна агресія Російської Федерації проти України, у зв`язку з чим була закрита реєстрація заяв про прийняття спадщини. 14.03.2022 року, тобто до закінчення строку на прийняття спадщини [PERSON] знову звернулася до приватного нотаріуса Ланського А.В., направивши повідомлення на його мобільний телефон з проханням записатись на прийом для оформлення спадкової справи. Від нотаріуса надійшло повідомлення про його зайнятість та з пропозицією передзвонити йому на наступний день. Але на наступний день була повітряна тривога та відключення світла, а тому нотаріус не працював. Дані обставини підтверджуються роздруківкою телефонних повідомлень та показаннями свідків. Після цього в результаті нескінчених повітряних тривог у неї стався нервовий зрив, а тому вони виїхали з міста Одеса в безпечне місце на Захід України. Їй також було роз`яснено, що з початку війни законодавцем було запроваджено зупинення перебігу шестимісячного строку для прийняття спадщини до моменту відміни військового стану. Ця інформація була доступна в усіх соціальних мережах та засобах масової інформації, а тому вона не вживала інших заходів для відкриття спадкової справи. Натомість, судова практика та Постанови Верховного Суду не є доступною інформацією, а тому позивачка з об`єктивних причин не була обізнана з Постановою Верховного Суду від 31.01.2023 року, у якій дана оцінка пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 Про «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану». Після цього позивачка знову звернулася до нотаріуса, однак, він їй роз`яснив, що в неї пропущений строк подачі заяви про прийняття спадщини, а тому її заяву не зареєстрував. У зв`язку з цим [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. Однак, неправильно обрала спосіб захисту своїх прав. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 23.11.2023 року відкрито провадження у цивільній справі № 947/34446/23. Підготовче засідання по справі призначено на 13.02.2024 року. В судовому засіданні 13.02.2024 року позивачка - [PERSON] , та її представник - [PERSON] , позовні вимоги підтримали, просили закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду. Відповідачка - [PERSON] , не заперечувала проти задоволення позову, вказавши, що обставини, які викладені в обґрунтуванні позову відповідають дійсності та не спростовуються. Сторона відповідача - [PERSON] також не заперечувала проти обставин, викладених в позовній заяві. При цьому, представником [PERSON] було заявлено зустрічний позов про встановлення факту сумісного проживання. В підготовчому засіданні 20.03.2024 року вказаний зустрічний позов представник відповідача просила залишити без розгляду. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 20.03.2024 року залишено без розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Джулай Світлана Володимирівна про встановлення факту сумісного проживання та зміни черговості права спадкування. До початку розгляду справи по суті протокольною ухвалою суду від 13.02.2024 року було витребувано від приватного нотаріуса Джулай Світлани Володимирівни спадкову справу щодо майна [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] та для огляду справу № 947/12397/23 Київського районного суду міста Одеси. У підготовче судове засідання з`явились: представник позивача [PERSON] - адвокат Зуєва І.І. та представник відповідача [PERSON] - [PERSON] . Відповідач [PERSON] до суду не з`явилася. Про час судового засідання сповіщена належним чином. Крім того, під час судового засідання 13.02.2024 року вона висловила своє ставлення до позову, просила його задовольнити та в подальшому слухати справу за її відсутності. Сторони по справі просили закрити підготовче засідання та в той же день розглянути справу по суті з винесенням рішення. При таких обставинах суд вважає можливим закрити підготовче засідання та перейти до розгляду справи по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було складено актовий запис за № 11863. Відповідно до статей 1216, 1217 та 1220 Цивільного кодексу України спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) та здійснюється за заповітом, або за законом та відкривається внаслідок смерті цієї особи. За приписами статті 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з статтею 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. У відповідності до статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з частиною 1 статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заявупро прийняття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її доньки - позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON] . Інших спадкоємців першої черги немає. До закінчення строку на прийняття спадщини позивачка [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Ланського А.В. стосовно прийняття спадщини, проте її заява не була зареєстрована у зв`язку з закритим на той час реєстром заяв про прийняття спадщини. Із роздруківки телефонних повідомлень вбачається, що позивачка до закінчення строку прийняття спадщини направила повідомлення на мобільний телефон нотаріуса Ланського А.В. з проханням записатись до нього на прийом для прийняття спадщини. Вказане твердження позивачки не спростовано, що вбачається із відповіді нотаріуса Ланського А.В. на адвокатський запит адвоката Зуєвої І.І. Суд враховує, що на зазначений період була чинною Постанова Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», якою було зупинено перебіг шестимісячного строку для прийняття спадщини. Ця інформація була доступна в усіх соціальних мережах та засобах масової інформації, а тому твердження позивачки про те, що їй було роз`яснено про зупинення перебігу шестимісячного строку для прийняття спадщини до відміни військового стану є обґрунтованим та не викликають сумніву. Суд вважає, що позивачка з об`єктивних причин не була обізнана щодо Постанови Верховного Суду від 31.01.2023 року, в якій була дана оцінка пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 20022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», оскільки вказана Постанова не є доступною інформацією та не містилася в засобах масової інформації. Оскільки фактично строк для прийняття спадщини позивачкою було пропущено, вона 23.04.2023 року звернулася до суду із заявою про поновлення строку про прийняття спадщини. За її заявою ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24.04.2023 року було відкрито провадження по справі № 947/12397/23. Суд витребував та оглянув вказану справу № 947/12397/23 та встановив наступне. Позивачкою не правильно було обрано захист своїх прав, не дотримано процедури, яка необхідна для вирішення даної категорії справ, а саме - вона не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та не отримала відповідь. Після розгляду вказаної справи по суті позивачка звернулася до приватного нотаріуса Джулай С.В. із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до інформації приватного нотаріуса Джулай С.В. «щодо подачі заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] » вбачається, що дійсно позивачка [PERSON] зверталася до нотаріуса з відповідною заявою, однак, у зв`язку з пропуском шестимісячного строку їй було рекомендовано звернутися до суду. Таким чином, позивачкою подано дану позовну заяву з інших підстав ніж ті, які були вказані в справі № 947/12397/23. Так, свій позов [PERSON] раніше заявила до Одеської міської ради, хоча її племінниця, яка проживала з спадкодавцем однією сім`єю протягом багатьох років, продовжує проживати та користуватися спадковою квартирою, теж претендує на спадщину, вважаючи себе спадкоємницею. Також при звернені до суду вона не дотрималась процедури, яка необхідна для вирішення таких категорій справ, а саме не зареєструвала у нотаріуса заяву про прийняття спадщини та не отримала відповідь. Позивачка вважає, що її заява про прийняття спадщини не була зареєстрована з об`єктивних причин у зв`язку з закритим доступом до реєстру спадкових справ. Після відкриття реєстру встановлений строк для прийняття спадщини вже сплинув. В подальшому вона звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округа Джулай Світлани Володимирівни з заявою про прийняття спадщини. Однак, від нотаріуса надійшла відповідь, що позивачка повинна звернутися до суду з заявою щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1216, 1217 та 1220 ЦК України спадкування є перехід прав та обов?язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) та здійснюється за заповітом, або за законом та відкривається внаслідок смерті цієї особи. Згідно з ст. 1223 ЦК у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За приписами ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 3 ст.1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З наведених обставин суд вважає, що строк про прийняття спадщини пропущений з поважних причин. Відповідно до частини 1 статті 2 Цивільного процесуального України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною 1 статті 3 Цивільного процесуального України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини 1статті 13 Цивільного процесуального України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частинами 1-4 статті 12 Цивільного процесуального України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 Цивільного процесуального України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з статтею 80 Цивільного процесуального України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У пункті 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до статті 263Цивільного процесуального України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами статтей 124,129 Конституції України задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. У зв`язку з вищевикладеним, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з їх обґрунтованістю та наявністю відповідних підстав.

Outcome: partial