Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-21 00:00:00

12.12.2023р. до Савранського районного суду Одеської області з Суворовського районного суду м.Одеси в порядку п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України надійшла для розгляду по суті вказана цивільна справа. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 08.09.2021р. між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено кредитний договір №431883836, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 22000грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі. Вказаний договір було підписано електронним підписом відповідачки, а уклавши цей договір вона підтвердила, що ознайомлена, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил надання грошових коштів у кредит, текст яких розміщено на сайті товариства, та які в розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України, є публічною пропозицією (офертою) на укладання договору кредиту. На підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018р. права грошових вимог за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому, ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» зобов`язалося відступити ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», яке відступило право грошової вимоги, в тому числі за кредитним договором №431883836 08.09.2021р. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» на підставі договору факторингу №20102022 від 20.10.2022р. Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги від 06.03.2023р., який додано до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022р., позивач набув право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №431883836 08.09.2021р. в сумі 92341,40грн, з яких 22000 сума заборгованості за основною сумою боргу, 70341,40грн. сума заборгованості по відсоткам. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд стягнути з відповідачки на його користь вказану заборгованість, а також понесені ним судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, але в позовній заяві, окрім задоволення позовних вимог, просив розглянути справу за його відсутності, а також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, подала до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні вимоги позивача щодо стягнення з неї заборгованості по відсоткам, оскільки вона є військовослужбовцем і проходить службу у Збройних Силах України, а тому відповідно до положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вона не має сплачувати штрафні санкції, пеню за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності, а також проценти за користування кредитом з початку і до закінчення особливого періоду (а.с.56-58). Позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій виклав свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачкою заперечень (а.с.66-73). Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, дійшов такого висновку. Встановлено, що 08.09.2021р. між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено кредитний договір №431883836, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 22000грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі. Умовами цього договору передбачено, що орієнтовна реальна процентна ставка, розрахована згідно методики Національного банку України, складає 1532,23% річних, при цьому загальна вартість першого траншу за кредитом у процентному вираженні за строк дисконтного періоду складає 125,80% від суми першого траншу (а.с.6-9). У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору №431883836 від 08.09.2021р. між сторонами 11.10.2021р. було укладено додаткову угоду, за умовами якої їй було надано розстрочку у погашенні заборгованості на 28 днів (а.с.10). На підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018р. права грошових вимог за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому, ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» зобов`язалося відступити ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (а.с.89). 20.10.2022р. між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» було укладено договір факторингу №20102022, за умовами якого ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» прийняло належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги до боржників, які вказані у реєстрах прав вимог (а.с.14-15). З витягу з реєстру прав вимоги №2 до договору факторингу №20102022 від 20.102022р. вбачається, що відповідачка має заборгованість за кредитним договором №431883836 від 08.09.2021р. в сумі 92341,40грн, з яких 22000 сума заборгованості за основною сумою боргу, 70341,40грн. сума заборгованості по відсоткам (а.с.16). Вказана сума заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості, зробленим ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (а.с.77), а також розрахунком заборгованості, який був зроблений позивачем станом на 31.08.2023р. (а.с.17). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 цього Кодексу встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст.611 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). 30.09.2015р. набрав чинності Закон України «Про електронну комерцію», яким встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Частиною 4 цієї статті визначено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Разом з\~цим,\~відповідно до\~ч.6\~цієї статті\~відповідь особи,\~якій адресована\~пропозиція укласти\~електронний договір,\~про її\~прийняття (акцепт)\~може бути\~надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього\~Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього\~Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Також, ч.12 цієї статті визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За змістом ст.12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12.01.2021р. у справі №524/5556/19 та від 10.06.2021р. у справі №234/7159/20. Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України). Кредитні кошти в сумі 22000грн. за кредитним договором №431883836 від 08.09.2021р. були зараховані ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» на платіжну картку відповідачки, що підтверджується платіжним дорученням від 08.09.2021р., але відповідачка не надала суду доказів, які б спростовували її заборгованість перед позивачем за вказаним кредитним договором, право вимоги за яким він набув на підставі договору факторингу. Щодо наданих позивачем розрахунків заборгованості, як доказів, які підтверджують наявність боргу, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому, чинне законодавство України не містить вимог щодо засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватись розмір заборгованості. Відповідно застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.03.2020р. у справі №331/7975/13-ц. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки на користь позивача суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 22000грн. підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідачки суми заборгованості по відсоткам суд дійшов такого висновку. Відповідно до абз.11 ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Указом Президента України від 24.02.2022р. №64/2022 в Україні введено воєнний стан та почав діяти особливий період, який триває по теперішній час. Частиною 15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Судом встановлено, що відповідачка є військовослужбовцем, що підтверджується довідкою військової частини [NUMBER] від 10.02.2024р. №153, згідно якої [PERSON] є старшим солдатом та перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 22.11.2019р. по теперішній час (а.с.60), а тому, з огляду на положення ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», проценти за користування кредитом, зокрема за кредитним договором №431883836 від 08.09.2021р., їй нараховуватися не повинні, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги позивача про стягнення з відповідачки суми заборгованості по відсоткам. При зверненні до суду з цією позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2684,00грн., що підтверджується платіжною інструкцією кредитного переказу коштів №43751 від 26.09.2023р. (а.с.1), який в силу ч.1 ст.141\~ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial