Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

Заявник звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із заявою про визнання його тітки [PERSON] , [INFO] , недієздатною особою, посилаючись на те, що остання є інвалідом другої групи безстроково, та потребує постійного стороннього догляду й опіки, страждає на шизофренію, внаслідок якого повністю не здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними. Враховуючи наведене, заявник просить: визнати [PERSON] , [INFO] , недієздатною, та встановити над нею опіку, призначити його опікуном. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2023 року відкрито провадження в порядку окремого позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2023 року задоволено клопотання заявника, призначено по цивільній справі 202/18625/23 судово-психіатрічну експертизу та зупинено провадження до закінчення проведення судової експертизи. 05 березня 2024 року до суду надійшов висновок експерта № 22 від 23.01.2024 року, наданий за результатами проведення судово-психіатричної експертизи по цивільній справі № 202/18625/23. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2024 року поновлення провадження по справі та призначено закрите судове засідання на 20 березня 2024 року В судове засідання заявник не з`явився, натомість в матеріалах справи наявна заява про розгляд заяви без його участі. Представник Орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, натомість представник подала до суду клопотання в якому просить розглянути заяву без участі представника органу опіки та ухвалити рішення по справі на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги заявника підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 3 Конституції України, передбачено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] є племінником [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями наступних документів: свідоцтвом про народження [INFO] [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого 26 липня 1976 року Кіровським відділом ЗАГС м. Макіївка; витягом про державну реєстрацію шлюбу [PERSON] від 29.04.2015 р. про укладення 12.03.1974 р. шлюбу з [PERSON] , свідоцтвом про народження [INFO] [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого 09.01.1954 року Октябрським рай ЗАГС м. Дніпропетровська; свідоцтвом про припинення 27.09.1960 р. шлюбу між [PERSON] та [PERSON] № 270; свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON] 19 січня 1961 року серії [NUMBER] , виданого 19 січня 1961 року Амур Н Дніпровськ р/ЗАГС м. Дніпропетровська ; свідоцтвом про народження [INFO] [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого 12.09.1961 року Ленінським ЗАГС. Відповідно до наданої медичної документації [PERSON] , [INFO] перебуває під наглядом лікаря-психіатра та має інвалідність 2 групи. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 22 від 23.01.2024 року, [PERSON] , [INFO] , виявляє психічний розлад у формі шизофренії параноїчної, виражений змішаний тип дефекту. За своїм психічним станом в теперішній час [PERSON] , [INFO] не може розуміти значення своїх та керувати ними. В силу ч. 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. З огляду на вищевикладене, оскільки [PERSON] страждає на хронічний і стійкий психічний розлад, що позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суд вважає за необхідне визнати [PERSON] , [INFO] , недієздатною. Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Суд також вважає за необхідне зазначити, що згідно ч.ч. 6-7 ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною першою цієї статті. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого, психічного розладу внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Щодо вимог заявника про встановлення опіки та призначення її опікуном, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. В силу ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Згідно подання органу опіки та піклування про доцільність призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] , [INFO] , зазначено що у разі визнання недієздатною [PERSON] , необхідно призначити заявника її опікуном. Враховуючи наведене, вимога заявника про призначення її опікуном також підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 299 ЦПК України, судові витрати пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.

Outcome: approved