Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

У лютому 2024 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 03.06.1995 між ним та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований у Центральному міжрайонному управлінні реєстрації шлюбів в місті Києві, актовий запис № 856. За час шлюбу, у позивача та відповідача народилась донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Однак, останній час спільне життя між сторонами не склалося. Зі слів позивача, між ним та відповідачем зникли взаєморозуміння та повага, які притаманні сім`ї, у них не розділяється відчуття сімейного комфорту, їх з відповідачем шлюб на даний час існує лише формально, оскільки тривалий час, внаслідок непорозуміння у сім`ї, сторони стали проживати окремо. Як зазначає\~позивач,\~розірвати шлюб\~у позасудовий\~спосіб не\~можливо,з огляду на те, що сторони проживають окремо один від одного у різних країнах, що, власне, і змусило його звертатись до суду із цим позовом. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, зареєстрований 03.06.1995 у Центральному міжрайонному управлінні реєстрації шлюбів в місті Києві, актовий запис № 856. Ухвалою судді від 13.02.2024 було відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження). Відповідач подала до суду відзив, в якому позов та обставини, яким позивач обґрунтував його, визнала. У зв`язку з розглядом справи без виклику сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З огляду на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 19.01.2022 у справі № 753/9175/20, рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідно до статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без з`ясування і дослідження інших обставин справи. З урахуванням того, що відповідач визнав позов у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважав, що позов підлягає задоволенню. А отже, суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, встановивши, що сторони не мають неповнолітніх дітей, а також з огляду на визнання відповідачем позову, що таким визнанням не може бути порушено права та інтереси інших осіб, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Зважаючи на вищенаведене, з огляду на рекомендації, викладені у Постанові Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 24, 25, 55, 104, 105, 110-113 СК України, та,

Outcome: approved