Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернулася до суду з позовом до Мукачівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю. Позов мотивований тим, що квартира [ADDRESS] (на підставі рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради №215 від 22.09.2009 року будинку присвоєно поштову адресу [ADDRESS] ) на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої входить частка у праві власності на вищезазначену квартиру. [PERSON] є онукою [PERSON] , однак спадкоємницею майна не була, так як спадкоємцем був її батько син померлого [PERSON] . У свою чергу, [PERSON] спадщину за батьком не прийняв, заяву про прийняття спадщини державній нотаріальній конторі не подав, фактично в управління або володіння спадковим майном не вступав. Будь-хто інший спадщину за померлим [PERSON] не приймав та свідоцтво про право на спадщину не оформляв. Позивач [PERSON] проживає у даній квартирі з 1987 року і по сьогоднішній день. З моменту смерті [PERSON] вважала себе власницею тієї частини, що залишилась після нього, оскільки була його онукою та співвласником майна, а тому вільно та відкрито володіла та користувалася часткою померлого. [PERSON] володіє та користується спірним майном з 1995 року і по сьогоднішній день, одноосібно веде господарство. Так, на ім`я позивача оформлено технічний паспорт на квартиру, з нею укладались договори з комунальним підприємством з надання послуг водопостачання, з електромережею, з нею велось листування, як з володілецею майна та нею виконувалися умови укладених договорів, оплачувались комунальні платежі. Таким чином, представник позивача просить суд визнати за [PERSON] право власності за набувальною давністю на 1/5 частку у праві власності на квартиру, тобто на частку, яка належала померлому [PERSON] . Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, просить суд позов задовольнити з підстав зазначених в ньому. Представник відповідача Мукачівської міської ради Стасів Н.М. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без участі представника Мукачівської міської ради, у задоволенні позову просить суд відмовити з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Вивчивши позовну заяву, відзив на позовну заяву та оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст.76, ч.1, 2 ст.77, ст.ст.79 і 80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. \~ \~ \~ \~Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено, що згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого Мукачівським МВ УМВС України в Закарпатській області, [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , (а.с. 4, 5). Із Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 23.08.1988 року вбачається, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] був зареєстрований 23.08.1988 року, після чого остання змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 6). Із Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.11.1957 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] був зареєстрований 28.11.1957 року, після чого остання змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Згідно Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.12.1995 року [PERSON] помер [INFO] (а.с. 9). Згідно Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.01.2016 року [PERSON] помер [INFO] (а.с. 10). Із Свідоцтва про право власності на житло від 31.03.1994 року вбачається, що квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 11). Технічний паспорт на квартиру, що знаходиться у власності оформлений на [PERSON] (а.с. 12, 13). Із Архівного витягу із рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 22.09.2009 року №215 «Про будівництво» вбачається, що внесено зміни в поштові адреси та присвоєно 8-ми квартирному житловому будинку по [ADDRESS] (а.с. 14). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №362256009 від 18.01.2024 року, відомості щодо квартири [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек відсутні (а.с. 15). Повідомлення Міськводоканалу, Акт встановлення водолічильника, Договір на користування електричною енергією адресовані [PERSON] (а.с. 17-21). Із листа державного нотаріуса Першої Мукачівської державної нотаріальної контори Плеша А.М. за №102/01-16 від 28.02.2024 року вбачається, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] спадкова справа не заводилась (а.с. 42, 43). Дані правовідносини регулюються нормами ЦК України. За змістом ч.1 ст.344\~ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.344\~ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Так, стаття 344\~ЦК України визначає ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю. Володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв`язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна. За роз`ясненнями п.п.9, 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до ч.1 ст.344\~ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних з набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст.344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст.344 ЦК). Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. За змістом ст.344\~ЦК України при набувальній давності тягар доказування лягає на позивача. З огляду на положення статті та роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року, набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю здійснюється за умови, що річ, яка опинилася у володінні особи, є об`єктивно чужою, володілець суб`єктивно вважає майно своїм, володілець майна має бути добросовісним набувачем, володіння здійснюється протягом усього строку відкрито та продовжувалось безперервно, строк такого володіння нерухомим майном складає 10 років. Зокрема, володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено в ч. 1 ст.344\~ЦК України (особа заволоділа чужим майном). Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею та незалежно від волі колишнього власника. При цьому добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно. Набувальна давність поширюється на випадки фактичного, безтитульного (незаконного) володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу, наприклад, договору найму, зберігання тощо, виключає застосування набувальної давності. Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , починаючи з дня його смерті і по теперішній час, тобто понад 25 років, добросовісно, безперервно та відкрито володіє часткою у квартирі, яка належала померлому. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтований, а тому підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved