Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-24 00:00:00

До суду 21.08.2023 р. звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. Посилається на те, що 02.09.2015 р. вона уклала шлюб з відповідачем. На теперішній час шлюб не розірвано. Під час шлюбу за спільні кошти було придбано таке майно: квартира [ADDRESS] ; автомобіль Mercedes-Benz VITO, реєстраційний номер [NUMBER] ; тимчасову споруду по продажу товарів народного споживання (реєстраційний №ТС-006450-Ол) за адресою: [ADDRESS] ; металевий кіоск №00021, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Добровільно відповідач відмовляється поділити майно, тому позивачка звертається до суду із цим позовом. Просить визнати за нею право власності на частину вищевказаного майна. Ухвалою судді від 24.08.2024 провадження по справі відкрито, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Дем`янова В.Є.\~ позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Ураховуючи це, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі ст.ст. 280-281 ЦПК України. Заслухавши позивача, представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України). Частинами 1,2ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. №11). Зі змісту п.п. 23,24 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п.30 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 02.09.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 23.12.2022 року. За час шлюбу подружжям були придбані: -квартира [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 27.11.2019 р., посвідчений приватним нотаріусом Кукурудз Т.Ю. та зареєстрований за №7533; -автомобіль Mercedes-Benz VITO, реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується листом №31/8-2342-2343 від 24.11.2023 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Запорізькій області, відповідно до якого цей транспортний засіб зареєстрований 04.06.2020 на [PERSON] ; -тимчасова споруда по продажу товарів народного споживання (реєстраційний №ТС-006450-Ол) за адресою: [ADDRESS] що підтверджується договором купівлі-продажу від 17.08.2018 р.; -металевий кіоск №00021, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 03.09.2019 р., посвідчений приватним нотаріусом Вовк І.І. та зареєстрований за №7580; Вказані квартира, автомобіль, тимчасова споруда та металевий кіоск відповідно до ст. 60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу. Оскільки добровільно сторони не домовилися про розмір часток, які мають бути визначені кожному з них, суд вважає, що частки позивача та відповідача є рівними, а тому розділяє вищевказане майно на дві рівні частини відповідно. Позивачем при поданні позову був сплачений судовий збір в сумі 13420 грн., оскільки позов задоволений в повному обсязі, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved