Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 65600,00 грн, інфляційних втрат - 20795,20 грн, 3% річних - 3531,62 грн та понесених судових витрат. Свої вимоги обґрунтовують тим, що 28.06.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено електронний договір № 4385799 про надання споживчого кредиту, згідно умов якого сума кредиту складає 20 000 грн, строк кредиту 30 днів, до 28.07.2021, стандартна процента ставка 1,90% в день. Зазначають, що ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання виконало та надало кредит в сумі 20000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , тоді як останній свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав, не уклав угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, у зв`язку з чим 30.08.2021 кредитний договір було автопролонговано на строк 90 календарних днів поспіль. Надалі відповідач оплати за договором не здійснював. 03.05.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 03-05/2022, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» перейшло право грошової вимоги за вказаним договором. Про відступлення права вимоги відповідач повідомлявся шляхом направлення на вказану ним електронну пошту відповідного повідомлення. Станом на 15.09.2023 заборгованість відповідача по Кредитному договору перед позивачем не сплачена та складає 65600 грн, з яких: 20 000 грн - тіло кредиту; 45600 грн - нараховані проценти. Крім того, відповідач за прострочення виконання грошового зобов`язання має сплатити інфляційні втрати в розмірі 20795,20 грн та 3% річних в розмірі 3531,62 грн відповідно до ст. 625 ЦК України. Ухвалою судді від 03.11.2023 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач відзиву на позов не надіслав, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, згідно з вимогами п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 та ч. 4, 10 ст. 130 ЦПК України. Більш того, Великою Палатою Верховного Суду у своїй постанові від 25.04.2018 у справі №800/547/17, зроблено висновок, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення відповідної особи належним. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено. 28.06.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] в електронній формі за допомогою одноразового ідентифікатора А882319 укладено Договір про надання споживчого кредиту № 4385799, за умовами якого сума кредиту складає 20 000,00 грн, строк кредиту - 30 днів з можливістю продовження за ініціативою споживача або в порядку автопролонгації, стандартна процента ставка становить 1,90% в день, знижена - 0,57% в день, кошти надаються у безготівковій формі шляхом перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , наданої споживачем (а.с.76-84). Відповідно до п.1.1 Договору, укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. Відповідно до п. 1.2 Договору, на умовах, встановлених цим Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Також 28.06.2021 [PERSON] підписано паспорт споживчого кредиту, в якому міститься інформація щодо основних умов кредитування, реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту, порядку повернення кредиту (а.с.86-90). Відповідно до листа № 2000 вiд 16.05.2022 ТОВ «ФК «Контрактовий дім», повідомило ТОВ «Авентус Україна» про успішність транзакції у сумі 20 000 грн платіжну картку № [NUMBER] (а.с.12). З картки обліку Договору № 4385799 від 28.06.2021 позичальника [PERSON] слідує, що відповідач 31.07.2021 здійснив платіж на оплату процентів у розмірі 4560,00 грн, інших платежів за кредитним договором не здійснював, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 65600,00 грн, з яких: за тілом кредиту - 20000,00 грн, за процентами - 45600,00 грн (а.с. 95-110). 03.05.2022 між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та ТОВ «Авентус Україна» укладений Договiр факторингу № 03-05/2022, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за плату права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі, у тому числі до [PERSON] за кредитним договором №4385799 від 28.06.2021 (а.с. 31-40, 94). Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором та про необхідність сплатити заборгованість, ТОВ «Авентус Україна» 03.05.2022 повідомило Відповідача шляхом направлення на електронну пошту [INFO] , зазначену при укладенні Кредитного договору, відповідного повідомлення (а.с.92). Згідно розрахунку позивача інфляційні втрати за період з грудня 2021 по червень 2023 складають 20795,20 грн, 3% річних за період з 29.11.2021 по 15.09.2023 - 3531,62 грн (а.с. 7, 8). Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Відповідно ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ч. ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Статтею 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Як зазначено в ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачений у Договорі строк грошові кошти (суму кредиту) та нараховані проценти за користування кредитом не повернув, унаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 65600,00 грн, з яких: за тілом кредиту - 20000,00 грн, за процентами - 45600,00 грн. Відповідачем не надано суду доказів, які б спростовували надані позивачем докази щодо розміру заборгованості за кредитним договором в частині тіла кредиту та нарахованих процентів. Таким чином наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту - 20000,00 грн, за процентами - 45600,00 грн, а всього - 65600,00 грн. Щодо вимог про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат суд дійшов наступного висновку. Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Такі висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №646/14523/15-ц, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (пункт 8.35). Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. Відтак, позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та протиправно здійснено розрахунок інфляційних втрат за період з 24.02.2022 до червня 2023 року та розрахунок 3% річних за період з 24.02.2022 до 15.09.2023. З огляду на викладене, підлягають стягненню 3% річних за період з 29.11.2021 до 23.02.2022 та інфляційні втрати за період з 01.12.2021 (в межах заявлених вимог) до 31.01.2022. Нарахування 3% річних за порушення грошового зобов`язання розраховується наступним чином: 65600 грн х 3% / 365 х 87 днів прострочення (за період з 29.11.2021 до 23.02.2022), отже 3 % річних складають 469,09 грн. Нарахування інфляційних втрат за порушення грошового зобов`язання розраховується наступним чином: (100,60% х 101,30% = 101,908% (сукупний індекс інфляції) х 65600/100-65600) за період з 01.12.2021 (в межах заявлених вимог) до 23.02.2022, отже інфляційні втрати складають 1251,65 грн. Виходячи з наведеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором № 4385799 від 28.06.2021 в розмірі: 20000,00 грн (заборгованість за тілом кредиту) + 45600,00 грн (заборгованість за процентами) + 469,09 грн ( 3 % річних за період з 29.11.2021 до 23.02.2022) + 1251,65 грн (інфляційні втрати з 01.12.2021 до 23.02.2022) = 67320,74 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору із застосуванням зниженого коефіцієнта в розмірі 0,8 ставки судового збору в сумі 2 147,20 грн (а.с.127), тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 607,43 грн (67320,74/89926,82х2147,20). Згідно пункту 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Правнича допомога позивачу надавалася на підставі договору про надання правової допомоги №10/07-2023 від 10.07.2023 адвокатом Столітнім М.М. та ордеру (а.с.58-60, 91). Позивач сплатив на користь адвоката 10 000,00 грн за надання правової допомоги, що підтверджується звітом про надання правової допомоги від 14.09.2023 (а.с.24), рахунком на оплату по замовленню №1092/14/09 від 14.09.2023 (а.с.17) та платіжною інструкцією №820 від 14.09.2023 (а.с.18). Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, у відповідності до ст. 133, 137, 141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позову у справі, а також складності справи, ціни позову, обсягу наданих та виконаних робіт, принципу розумності та справедливості, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 7486,17 грн (67320,74/89926,82х10000). На підставі викладеного, ст.ст. 6, 207, 512,514, 525, 526, 530, 533, 543, 611, 625, 638,639, 1048-1050, 1054, 1082 ЦК України,

Outcome: partial