Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

У лютому 2024 року позивачка звернулась до суду з даним позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн щомісячно до його повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач є батьком дитини, однак не виконує свої зобов`язання по її утриманню, хоча є працездатною особою та може надавати матеріальну допомогу. Син проживає разом з нею і вона сама піклується про нього і забезпечує. Ухвалою від 01.03.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін, заперечення проти чого від них не надійшло. Правом подати відзив на позов відповідач не скористався. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до наступного висновку. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст.141 СК України). Відповідно до ст.180 СК України, ст.51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.\~Способи виконання батьками вказаного обов`язку визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст.181 СК України). Положеннями СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (ст.ст.180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (ст.185); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (ст.198).\~ Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від неї, та захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для життєдіяльності. Встановлено, що сторони з 13.10.2007 перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 19.07.2016 шлюб між сторонами розірвано, сина залишено на вихованні матері. Відповідач проживає окремо від своєї дитини, домовленості щодо утримання якої колишнє подружжя не досягло. Місце реєстрації та проживання [PERSON] разом із матір`ю, позивачкою в даній справі. Держава Україна,\~проголошуючи такий\~принцип сімейного\~права,\~як державна\~охорона кожної\~дитини,\~реалізує його\~в одному\~із положень\~ст.182\~СК України,\~яка встановлює мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років 3196\~грн. СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини (ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Обов`язки по вихованню, догляду, розвитку дитини значно більшою мірою виконуються тим з подружжя (з колишнього подружжя), з яким дитина проживає. Незважаючи на юридично закріплений принцип гендерної рівності (ч.6 ст.7 СК України), у переважній більшості випадків догляд за дитиною здійснює її мати. Разом з тим, суд наголошує, що обов`язок по утриманню дитини, піклування про її фізичний і духовний розвиток, створення умов для отримання належної освіти, не може бути покладений виключно на одного з батьків. Кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися\~з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. У відповідності до\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має\~право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідач є здоровою особою 39 років. Доказів наявності в нього на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків або будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання матеріальної допомоги позивачу, суду надано не було. Звернення матері до суду з даним позовом свідчить про те, що батько не достатньо приймає участі у вихованні своєї неповнолітньої дитини, не створює всі необхідні умови для її розвитку і життя. Виходячи з\~позиції якнайкращого\~забезпечення інтересів\~спільної дитини\~сторін,\~враховуючи визначений\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~дітей відповідного\~віку;\~розмір середньої\~заробітної плати\~по Україні;\~потребу позивача\~у фінансовій\~допомозі з\~боку відповідача,\~який є\~людиною працездатного\~віку та\~зобов`язаний брати\~участь у\~забезпеченні благополуччя\~свого сина,\~ суд\~приходить до\~висновку,\~що він\~в змозі\~сплачувати аліменти\~в розмірі,\~зазначеному у\~позовних вимогах:\~5000\~грн щомісячно.\~Такий розмір\~є реальним,\~не поставить\~відповідача у\~матеріальне становище\~значно гірше\~від положення\~дитини і\~позивачки,\~відповідатиме,\~як інтересам\~хлопчика,\~так і\~матеріальному становищу\~та стану здоров`я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст.191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову, тобто з 28.02.2024. Рішення в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved