Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-24 00:00:00

15.11.2023 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В позові посилався на те, що судовим наказом Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.06.2023 року з нього було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 12.06.2023 року і до повноліття. Судовий наказ ним отримано 03.10.2023 року, про те, що з нього стягуються аліменти йому відомо не було. Судовий наказ винесений без урахування обставин, що мають значення для зменшення розміру аліментів, оскільки судом не було враховано, а [PERSON] замовчано від суду той факт, що на його утриманні знаходиться малолітня дитина від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] . Розпорядженням Голови районної адміністрації ЗМР по Дніпровському району від 20.03.2017 року визначено місце проживання дитини [PERSON] разом з батьком, і по теперішній час донька проживає разом з ним та знаходиться на його забезпеченні. Мати дитини жодним чином фінансово не допомагає в утриманні дитини, на сьогодні за матір`ю [PERSON] обліковується заборгованість більше 80000 грн., що підтверджується довідкою від 03.08.2023 року Хортицького ВДВС у місті Запоріжжя. Також, про визначення місця проживання дитини з батьком Ленінським районним судом м. Запоріжжя винесено рішення від 28.02.2020 року у справі № 334/1634/19. Він не в змозі плати визначений судом розмір аліментів згідно Судового наказу від 13.06.2023 року. У нього погіршився стан здоров`я: Гіпертонічна хвороба II ступеня, ризик високий, криз ГЛШ, СН ІІ ФК ІІІ, Тахікардія, ДЕП І-ІІ з ураженням МАГ, АТБ (205). В зв`язку з поганим самопочуттям в нього не має можливості влаштуватися на роботу, так як він постійно проходить лікування, про що свідчить копія Виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1712, виданої КНП «Клініка «Сімейний лікар» Широківської с/р від 29.08.2023 року. Вже тривалий час він не працює, і на даний час також не працює, про що свідчить довідка з пенсійного фонду за формою ОК-5. Оскільки він офіційно не працює, бо не має можливості в зв`язку зі станом здоров`я, ніяких доходів не має, то виконавчою службою з нього стягують аліменти у розмірі 1/4 частини середньої заробітної плати по регіону, що становить близько 3674,66 грн. на місяць, така сума для нього є непосильною, так як на його утриманні є ще неповнолітня дитина, яка також потребує матеріального забезпечення та утримання, тому на сьогодні у нього виникла заборгованість і він не може ні її погасити, ні сплачувати вчасно аліменти. Вважає, що наявність на його утриманні дитини від першого шлюбу (без участі матері дитини), а також погіршення стану здоров`я і необхідність постійного лікування є тими випадками, на підставі яких відбувається зменшення розміру аліментів з частки від доходу до твердої грошової суми у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі №6-143цс13. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для зменшення розміру аліментів - така правова позиція міститься в Постанові Верховного Суду від 30.10.2019 року у справі №462/4973/15-ц. Прохав змінити шляхом зменшення розміру аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , розмір яких було встановлено судовим наказом Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.06.2023 року, на стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. 20.11.2023 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання. 14.12.2023 року до суду звернулася [PERSON] з відзивом на позов, в якому посилалася на те, що сторони мають одну спільну дитину [PERSON] . В заяві про видачу судового наказу про стягнення аліментів вона зазначила, що інших спільних дітей з позивачем не мають, тому вона не приховувала наявність у позивача іншої дитини. Незважаючи на визначення місця проживання неповнолітньої [PERSON] разом з позивачем та стягнення аліментів з колишньої дружини на користь позивача, з кінця 2021 року - початку 2022 року дитина проживає разом з бабусею [PERSON] (матір`ю позивача). Таким чином, тягар матеріального забезпечення покладається на мати позивача. Наявність у позивача неповнолітньої дитини жодним чином не свідчить про погіршення його матеріального стану. Позивач ніколи не був працевлаштований, деякий час був ФОП у сфері торгівлі, разом із матір`ю та братом займається торгівлею продуктами харчування на ринках. Погіршення стану здоров`я також не впливає на матеріальне становище позивача, оскільки не є таким, що обмежує останнього у праці. Позивач систематично зловживав та зловживає спиртними напоями, з приводу чого між сторонами постійно виникали конфлікти. Позивач ніколи не жалівся на підвищення тиску, а також не має жодних медичних документів на погіршення стану здоров`я до 22.08.2023 року. Погіршення стану здоров`я чомусь відбулося після стягнення з позивача аліментів відповідно судового наказу від 13.06.2023 року. Розмір аліментів, які позивач повинен сплачувати на утримання дитини, не є великим, враховуючи ціни на продукти харчування, лікування, які постійно зростають, навіть незважаючи на воєнний стан. Позивач може оформити групу інвалідності та стати на облік у центр зайнятості, а не позбавляти дитину допомоги. На утриманні відповідача також знаходиться неповнолітня донька від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , а 29.09.2023 року між відповідачем та [PERSON] укладено шлюб, наразі вона вагітна. Відповідач також має скрутне матеріальне становище, оскільки вона не працює, не має доходу, має на утриманні неповнолітню доньку від першого шлюбу, а також спільну доньку з позивачем, оскільки останній не у повному обсязі виконує свій батьківський обов`язок, хоча в змозі повноцінно забезпечувати доньку. Прохала відмовити у задоволенні позову. 09.01.2024 року до суду звернувся [PERSON] з запереченнями на відзив, в яких посилався на те, що він одружився з відповідачем 06.08.2016 року, на той час у неї на утриманні була донька [PERSON] . Їх спільна донька [PERSON] на даний час проживає з матір`ю, ним сплачуються аліменти згідно судового наказу в повному обсязі. На його утриманні знаходиться донька від першою шлюбу [PERSON] , що підтверджується Актом обстеження умов проживання, що здійснено спеціалістами відділу служби (управління) у справах дітей по Дніпровському району. Його колишня дружина, мати [PERSON] , участь в утриманні дитини не приймає, аліменти на доньку не сплачує, він один несе тягар утримання доньки. Крім того, його батько [PERSON] помер [INFO] , і на його утриманні залишилась мати [PERSON] , [INFO] , пенсіонер за віком, яка також потребує матеріальній допомоги, так як має погане самопочуття, вони кожного дня ходять до неї, донька періодично ночує у бабушки, але це не значить, що вона знаходиться на її утриманні. Посилання відповідача, що у неї є друга дитина свідчить про те, що вона вправі отримувати аліменти з батька дитини, а не перекладати обов`язок на утримання дитини від іншого чоловіка на позивача по цій справі. Відповідач перебувала у шлюбі з ним в період з 06.08.2016 року по 23.08.2023 року, 12.06.2023 року відповідач подала позов про розлучення до Ленінського районного суду м. Запоріжжя вже не проживаючи з ним, так як шлюбні відносини припинено з 19.10.2022 року. Перебуваючи з ним в шлюбі, на дату подачі позовної заяви вона завагітніла від чоловіка, з яким була у відносинах, що свідчить про те, що перебуваючи в шлюбі, вона займалась не вихованням своїх доньок, а влаштовувала своє життя. Відповідач зазначає, що має скрутне матеріальне становище, не працює, однак на даний час питанням її матеріального становища опікується її чоловік, який отримує високу заробітну плату, про яку відповідач замовчала, також отримує аліменти на доньку від першого шлюбу, отримує аліменти від нього. Відповідач за освітою не є лікарем, в закладах освіти не працює, тому не може аналізувати стан його здоров`я та самопочуття. На сьогодні стан його здоров`я погіршився, що не дає можливості вести повноцінне життя. Про скрутний стан здоров`я також свідчить Довідка №4100 військової лікарської комісії від 04.08.2023 року, яка підтверджує діагноз гіпертонічна хвороба II ст., він визнаний обмежено придатний до військової служби. Прохав позов задовольнити. 05.02.2024 року до суду звернувся представник [PERSON] адвокат Дьякова Т.В. з додатковими поясненнями на заперечення на відзив, в яких посилалися на те, що для підтвердження наявності у колишньої дружини заборгованості по аліментам на утримання доньки позивач не надає розрахунку заборгованості, тобто, вказані обставини належним та допустимим доказом не підтверджені. [INFO] помер батько відповідача - [PERSON] , мати відповідача - [PERSON] є пенсіонером за віком (67 років), має діагноз: закритий медіальний перелом шийки правої стегнової кістки зі зміщенням. Тобто, у відповідача також помер батько та на утриманні знаходиться мати, яка не є ФОП, не працює, отримує мінімальну пенсію, а також пересувається лише за допомогою палиці. Крім того, позивачем не надано жодного документу, який підтверджує погіршення стану здоров`я його матері, та про доходи матері, оскільки з них стане відомо про наявність зареєстрованої ФОП. Тим більше, окрім позивача у його матері є інший син, який має змогу утримувати матір у разі необхідності. Вважає, що 25% прожиткового мінімуму на утримання дитини від першого шлюбу - Дар`ї та 25% прожиткового мінімуму на утримання спільної дитини не порушить права позивача. Шлюбні відносини між сторонами припинені з 19.10.2021 року, про що нею було вказано у позові про розірвання шлюбу. Позивач неодноразово намагався повернути відповідача, переслідуючи її, погрожуючи та інше. Коли відповідач почала відносини з іншим чоловіком, відносини між сторонами вже були припинені, однак офіційно шлюб розірвано не було. Тим більше, на цей час позивач вже перебував у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, також маючи двох доньок, одна з яких за його словами проживає разом із ним. Наявність у жінки дітей не забороняє та не заважає налагодженню її особистого життя. Крім того, вказане взагалі не стосується предмета спору. Зазначає, що жодної відповідальності по утриманню її доньки від першого шлюбу на позивача вона не перекладала. Надавати докази доходів чоловіка вона не зобов`язана, оскільки це не стосується предмета спору та чоловік відповідача не зобов`язаний утримувати спільну їх з позивачем дитину. Саме позивач повинен наводити аргументи та надавати докази щодо неможливості сплати аліментів на утримання доньки. Дійсно, на утримання дитини від першого шлюбу відповідач отримує аліменти, які є власністю дитини та жодним чином не можуть вважатися доходом відповідача. Аліменти на утримання їх спільної дитини також є власністю дитини та витрачаються на потреби саме дитини, яка кожного дня потребує харчування, одягу за сезоном, у разі хвороби медичних препаратів та іншого . Таким чином, як у позивача, так і у відповідача є діти від першого шлюбу, що свідчить про рівні умови сторін. Прохала відмовити у задоволенні позову. 05.02.2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. 25.03.2024 року позивач та його представник: адвокат Ускова І.І. в судове засідання не з`явилися, 25.03.2024 року представник подала заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримала та прохала задовольнити. 25.03.2024 року відповідач та її представник: адвокат Дьякова Т.В. в судове засідання не з`явилися, 18.12.2023 року позивач подала заяву про розгляд справи без її участі. Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [INFO] в м. Запоріжжя народився позивач [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , рнокпп [NUMBER] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] від 29.02.1996 року. [INFO] народилася відповідач [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , рнокпп [NUMBER] , що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя від 16.11.2023 року та матеріалами справи. З 06.08.2016 року сторони перебували у шлюбі, який рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.08.2023 року у справі №334/4631/23 розірвано. Від вказаного шлюбу сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . 13.06.2023 року судовим наказом Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі № 334/4632/23 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 12.06.2023 року і до досягнення дитини повноліття. Позивач [PERSON] має дитину від шлюбу з [PERSON] доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.12.2010 року. Згідно рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.02.2020 року у справі №334/1634/19 визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно Акту обстеження умов проживання від 18.08.2023 року за адресою: [ADDRESS] проживають [PERSON] та його донька [PERSON] , умови проживання задовільні, в помешканні чисто, комунікації підключені, наявні необхідні меблі та побутова техніка. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Головко В.О. у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №334/8903/18 від 05.12.2018 року Ленінського районного суду м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) борг станом на 31.07.2023 року складає в сумі 76904,72 грн. Позивач тимчасово не працює, має діагноз: Гіпертонічна хвороба ІІ ст., ризик високий, криз ГЛШ, СН ІІ ФК ІІІ, Тахікардія, ДЕП І-ІІ з ураженням МАГ, АТБ (20%), про що свідчить копія Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1712, виданої КНП «Клініка «Сімейний лікар» Широківської с/р від 29.08.2023 року. Позивач обмежено придатний до військової служби, діагноз: Гіпертонічна хвороба ІІ ст., що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії [INFO] від 04.08.2023 року. Відповідно довідки форми ОК-5 від 13.10.2023 року позивач за 2016 рік доходів не мав, за 2017 рік мав дохід 38400 грн., за 2018 рік мав дохід 44676 грн., за 2019 рік мав дохід 50076 грн., за 2020 рік мав дохід 43615 грн. Позивачем сплачено на користь відповідача аліменти: 1000 грн. 06.07.2023 року, 500 грн. 26.08.2023 року, 1000 грн. 13.09.2023 року, 500 грн. 29.09.2023 року, 500 грн. 30.09.2023 року, 800 грн. 02.10.2023 року, 500 грн. 06.10.2023 року, 500 грн. 19.10.2023 року, 500 грн. 31.10.2023 року, 500 грн. 06.11.2023 року, 1000 грн. 22.11.2023 року, 2000 грн. 13.12.2023 року, 1000 грн. 18.12.2023 року, що підтверджується копіями квитанцій. Відповідач [PERSON] має дитину від шлюбу з [PERSON] доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.09.2008 року. 29.09.2023 року відповідач уклала новий шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 29.09.2023 року. Згідно копії протоколу УЗД від 13.09.2023 року відповідач вагітна, строк вагітності 13 тижнів 1 день. Відповідно відомостей з державного реєстру фізичних осіб-платників податків відповідач з 2 кварталу 2021 року по 4 квартал 2021 року доходів не мала, з 2 кварталу 2022 року по 4 квартал 2022 року доходів не мала, з 1 кварталу 2023 року по 3 квартал 2023 року мала дохід в сумі 62,11 грн. Суд, задовольняючи позов частково, виходить з наступного. Згідно ст.15\~ЦК України\~кожна особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно ст.16\~ЦК України\~кожна особа\~має право\~звернутися до\~суду за\~захистом свого\~особистого немайнового\~або майнового\~права та\~інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: зміна правовідношення. Відповідно ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно ч.2,3 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ч.2 ст.18 СК України способами захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є зміна правовідношення. Відповідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч.1\~ст.182\~СК України\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує: 1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч.2\~ст.182\~СК України\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 4 ст.273 ЦПК України встановлено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку зміни матеріального стану платника, в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан, наприклад, зменшився дохід чи у його розпорядженні залишається менша сума грошових коштів тощо, або змінився сімейний стан платника, в результаті чого у нього з`явилися нові утриманці, або погіршився стан здоров`я, що потягло додаткові грошові витрати. Вказані обставини мають виникнути після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним, зміна сімейного стану платника аліментів є законно визначеною та самостійною підставою для вимоги про зменшення розміру аліментів. Суд вважає, що позивачем доведено законні підстави звернення до суду з даним позовом, враховуючи сімейний, матеріальний стан та стан здоров`я позивача. Суд доходить висновку, що після видачі судового наказу, яким з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , змінилися обставини, що впливають на визначені розміри платежів, враховуючи сімейний, матеріальний стан та стан здоров`я позивача, тому суд вважає, що розмір аліментів має бути зменшений з 1/4 частки заробітку до 1/6 частки заробітку платника аліментів, що буде відповідати потребам дитини, критеріям виваженості, розумності та справедливості, забезпечить гармонійний розвиток дитини та не буде порушувати інтересів кожної дитини та платника аліментів. При цьому суд виходить з того, що на утриманні позивача перебуває донька від першого шлюбу [PERSON] , яка проживає з ним та перебуває на його утриманні, при цьому аліменти від колишньої дружини позивач не отримує, наявна заборгованість зі сплати, також суд враховує стан здоров`я позивача - Гіпертонічна хвороба ІІ ст., у зв`язку з чим останній не має постійного доходу, однак сплачує аліменти на користь відповідача на утримання спільної доньки [PERSON] . Також суд зазначає, що вказані обставини не враховувались при видачі 13.06.2023 року судового наказу Ленінським районним судом м. Запоріжжя у справі № 334/4632/23, оскільки судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 ЦПК України, зокрема якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом зміни розміру аліментів, а стягнення аліментів у зменшеному розмірі має проводитись з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В свою чергу, однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.76, ч.1 ст.77 та ст.80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За приписами частин 1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу вимог ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно підходу, зазначеного в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26.06.2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Також, Європейський суд з прав людини вказав, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, від 18.07.2006 року). А тому позов підлягає задоволенню в тій частині, що ґрунтується на законі, підтверджена встановленими обставинами та перевірена наданими суду доказами. Відповідно ч.1 п.6 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивач клопотання про розподіл понесених судових витрат не заявив, тому суд під час ухвалення рішення не вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Outcome: partial