Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

У позовній заяві директор ТОВ «Коллект Центр» просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за договором про споживчий кредит № 4688956 від 25.08.2021 року в загальній сумі 80850,00 гривень. Вимоги обґрунтовано тим, що 25 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 4688956, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти в сумі 13200 грн на 30 днів зі сплатою відсотків та комісії. 15 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 15/12-2021-22, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за укладеним з [PERSON] договором № 4688956 від 25.08.2021. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, у тому числі за укладеним із [PERSON] договором споживчого кредиту. Строк надання грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. Станом на 09 січня 2024 року відповідач має заборгованість в загальній сумі 105930,00 грн, з яких: за тілом кредиту 13200,00 грн, за процентами на дату відступлення права вимоги 91410,00 грн, комісії 1320,00 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивач зменшив розмір відсотків та у цій частині до стягнення з відповідача заявляє заборгованість за відсотками в сумі 66330,00 грн. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 21 лютого 2024 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву. В межах встановленого судом строку представник відповідача адвокат Климович Т.Д. подала відзив на позовну заяву. У ньому підтвердила укладення між її довірителем [PERSON] та ТОВ «Мілоан» договору споживчого кредиту № 4688956 та не заперечила кредитної заборгованості перед кредитором в загальній сумі 19470 грн. Нарахування процентів згідно позовних вимог вважає безпідставним, оскільки здійснене поза межами строку кредитування. Відповідач зі своєї сторони жодних дій, передбачених договором, на продовження строку кредитування не вчиняв, а нові кредитори після отримання права вимог до відповідача не мали підстав для подальшого нарахування відсотків. Крім цього, через не надання позивачем акту приймання-передавання реєстру боржників до договору факторингу № 15/12-2021-22 від 15.12.2021 ставить під сумнів правомірність виникнення у фактора ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до [PERSON] і, як наслідок, безпідставність виникнення також права вимоги у позивача ТОВ «Коллект Центр». Також зазначила, що реєстр боржників до цього договору факторингу нечитабельний, а витяг із нього завірений в односторонньому порядку лише посадовою особою ТОВ «Вердикт Капітал». Просила відмовити у задоволенні позову. Відповіді на відзив позивач не подав. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини. 25 серпня 2021 року ТОВ «Мілоан» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали договір про споживчий кредит № 4688956. Умовами цього договору визначено наступний його предмет. Кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк визначений п.1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2 договору (далі кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений п.1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором (п.1.1. договору). Сума (загальний розмір) кредиту становить 13200,00 грн (п.1.2 договору). Кредит надається строком на 30 днів з 25.08.2021 (строк кредитування) (п.1.3. договору). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредиту (дата платежу): 24.09.2021 (п.1.4 договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 19470,00 грн (п.1.5 договору). Комісія за надання кредиту: 1320,00 грн, яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово (п.1.5.1 договору). Проценти за користування кредитом: 4950,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2 договору). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6 договору). Договір про споживчий кредит № 4688956 укладений відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Довідкою ТОВ «Мілоан» від 16 лютого 2022 року № 1552/16-02 стверджено здійснення 25 серпня 2021 року грошового переказу на виконання умов договору № 4688956 на картку відповідача 4149-62ХХ-ХХХХ-ХХ59 в сумі 13200,00 грн. 15 грудня 2021 року ТОВ «Мілоан» (клієнт) та ТОВ «Вердикт Капітал» (фактор) уклали договір факторингу № 15/12-2021-22, за умовами якого (п.2.3) клієнт відступає факторові право грошової вимоги до боржників виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в реєстрах боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників до цього договору факторингу до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором про споживчий кредит № 4688956 в загальній сумі заборгованості 59070,00 грн, з яких: по тілу кредиту 13200,00; по відсотках 44550,00 грн; по комісії 1320,00 грн. 10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» (первісний кредитор) та ТОВ «Коллект Центр» (новий кредитор) уклали договір відступлення прав вимоги № 10-01/2023, за яким ТОВ «Коллект Центр» набуло права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках № 1 та № 3. Згідно із реєстром боржників до цього договору відступлення права вимоги до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором про споживчий кредит № 4688956 в загальній сумі заборгованості 105930,00 грн, з яких: по тілу кредиту 13200,00; по відсотках 91410,00 грн; по комісії 1320,00 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Факт укладення договору про споживчий кредит № 4688956 від 25 серпня 2021 року та отримання кредитних коштів в сумі 13200,00 грн відповідач не оспорює. Разом з тим, відповідач не погоджується із нарахованою сумою відсотків, оскільки вони не відповідають умовам договору та нараховані поза межами кредитування. Із доданого до позову розрахунку заборгованості вбачається, що загальна сума заборгованості [PERSON] за договором № 4688956 від 25 серпня 2021 року станом на 09.01.2024 становить 105930,00 гривень, з яких: по тілу кредиту 13200,00; по відсотках 91410,00 грн; по комісії 1320,00 грн. Зроблений позивачем розрахунок заборгованості по загальній сумі боргу та її складових відповідає заборгованості, що зазначена у реєстрі боржників до договору відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023. Аналізуючи досліджені по справі письмові докази та заявлену позивачем суму кредитної заборгованості, суд дійшов висновку про її невідповідність в частині нарахованих процентів умовам укладеного з відповідачем договору № 4688956. Так, у розділі 1 договору № 4688956, який визначає предмет договору, сторони чітко передбачили строк кредитування 30 днів, починаючи з 25 серпня 2021 року по 24 вересня 2021 року (пункти 1.1, 1.3, 1.4 договору). У графіку платежів, який є додатком № 1 до цього договору, також зазначено, що кредит видається 25 серпня 2021 року на 30 днів і повинен бути погашений 24 вересня 2021 року. Поверненню у цей строк підлягає 19470,00 грн, з яких: 13200,00 грн суми кредиту, 4950,00 грн процентів за користування кредитом, 1320,00 грн комісії за надання кредиту. Розділ 2 договору № 4688956 передбачає умови виконання, тобто реалізації самого предмета договору, визначеного у розділі 1 договору. У пункті 2.2.1 договору визначено, що позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п.1.5.1-1.5.2 договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. У випадку, якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний в п.1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2 або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.1.6 договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3 договору. За змістом п.3.4.2 договору позичальник має право здійснювати пролонгацію на умовах передбачених цим договором. У пункті 2.3 договору визначено, що пролонгація може відбуватися на пільгових умовах (п.2.3.1.1) або на стандартних (базових) умовах (п.2.3.1.2). Із відомості про щоденні нарахування та погашення, складеної ТОВ «Мілоан» за кредитним договором № 4688956, вбачається, що з 26 серпня 2021 року по 24 вересня 2021 року нарахування відсотків за користування кредитними коштами нараховувались проценти згідно з п.1.5.2 договору в сумі 165,00 грн щодня, а починаючи з 25 вересня 2021 року по 23 листопада 2021 року згідно із п.п.1.6, 2.3.1.2 договору в сумі 660,00 грн щодня. Відповідно до п.2.3.1.2 договору позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування на стандартних умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6. Договору. Аналіз вищенаведених умов договору свідчить про їх явну суперечливість між собою. Зокрема, п.2.2.1 договору чітко визначає, що у випадку продовження позичальником строку кредитування він має додатково сплатити комісію, при цьому конкретної прив`язки до п.2.3.1.1 або п.2.3.1.2, які передбачають пролонгацію на пільгових та стандартних (базових) умовах, не містить, а лише відсилається на загальний пункт 2.3 договору. Належних доказів того, що відповідач як позичальник вчинив певні дії, які б об`єктивно свідчили б про його добру волю і бажання здійснити пролонгацію кредиту, зокрема сплатив відповідну комісію, як це передбачено п.2.2.1 договору, до матеріалів позову не додано та в позові не зазначено. Крім цього, структура самого договору про споживчий кредит достатньо свідчить, що строк кредитування визначається предметом договору (розділ 1) і становить 30 днів, а подальші умови, що визначені у розділі 2 договору, передбачають лише умови виконання самого предмета договору, тобто розділу 1 договору, який і включає у себе строк кредитування. У зв`язку із цим, нарахування відповідачу після 25 вересня 2021 року процентів у відповідності до 2.3.1.2 договору не знаходить свого належного юридичного обґрунтування і по своїй суті є реалізацією положень ч.2 ст.625 ЦК України, яка захищає інтереси кредитодавця в разі прострочення позичальником грошового зобов`язання. За таких обставин, суд не вбачає обґрунтованих підстав вважати, що після спливу визначеного у п.1.4 договору строку кредитування відбулася пролонгація кредиту. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, нарахування відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування, у даному випадку після 24 вересня 2021 року, є безпідставним. Право кредитодавця ТОВ «Мілоан» та в подальшому його правонаступників нараховувати передбачені указаним договором проценти за користування кредитом припинилося 25 вересня 2021 року, у зв`язку із чим з цієї дати права та інтереси кредитодавця та його правонаступників забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, відповідно до вищенаведених законодавчих приписів, правового висновку Великої Палати Верховного Суду, умов кредитного договору, відсутності погашення кредитної заборгованості її позичальником, суд встановив підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про споживчий кредит № 4688956 від 25 серпня 2021 року в загальній сумі 19470,00 грн, з яких: по тілу кредиту 13200 грн, по процентах 4950,00 грн, по комісії 1320,00 грн, яку становить загальна вартість кредиту, передбачену п.1.5 договору. В той же час доводи представника відповідача про сумнівність правомірності виникнення у фактора ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до відповідача [PERSON] і, як наслідок, безпідставність виникнення також права вимоги у позивача ТОВ «Коллект Центр», суд відхиляє з огляду на визначені у договорі факторингу № 15/12-2021-22 від 15.12.2021 умови та додані до цього договору докази. Так, у пункті 2.5 договору факторингу визначено, що фактор має право здійснити наступне відступлення прав вимоги будь-якій третій особі, але не раніше оплати повного фінансування фактором придбаного у клієнта права вимоги в порядку та на умовах, передбачених цим договором. Оплата лоту згідно договору факторингу № 15/12-2021-22 від 15.12.2021 здійснена ТОВ «Вердит Капітал» відповідно до платіжного доручення № 313550011 від 20 грудня 2021 року. Доданий до позову витяг з реєстру боржників до цього договору факторингу суд вважає належним і допустимим доказом, оскільки відповідає вимогам офіційного документа, зокрема містить підпис генерального директора ТОВ «Вердит Капітал» та відтиск печатки цього товариства. Цей документ є лише витягом з реєстру боржників, тому засвідчення другою стороною договору факторингу (ТОВ «Мілоан») не потребує. Крім цього,\~в абзаці\~2\~пункту 2.1\~договору №\~10-01/2023\~від 10.01.2023\~про відступлення\~прав вимоги\~зазначено,\~що вимоги,\~які є\~предметом цього\~договору,\~належать первісному\~кредитору ТОВ\~«Вердит Капітал»\~на підставі\~договору факторингу № 15/12-2021-22 від 15.12.2021. У частинах 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності да-ють змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Зважаючи на встановлені фактичні обставини, відповідні їм правовідносини і наведені положення чинного законодавства, суд з викладених підстав і мотивів дійшов висновку про часткове задоволення позову. Згідно зі ст.141 ЦПК України сплачений за позовом судовий збір слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог із розрахунку задоволення 24,08 % таких вимог. До стягнення представник позивача також заявив 17000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження цих витрат до позову додано: договір про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02 січня 2023 року, укладений між АО «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект Центр»; прайс-лист АО «Лігал Ассістанс»; заявку про надання юридичної допомоги № 194 від 02 січня 2024 року до договору № 02-01/2023 від 02.01.2023 року, підписаною керівниками АО «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект Центр», згідно з якою сторони погодили надання правових послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] , визначивши загальну ціну 17000 грн, до якої включено: надання усної консультації з вивчення документів 3000 грн (2 години - вартістю 1500 грн за 1 год), підготовка пропозиції 4000 грн (2 години вартістю 2000 грн за 1 год), складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 10000 грн (5 годин вартістю 2000 грн за 1 год); витяг з акту № 3 про надання юридичної допомоги від 08 січня 2024 року, підписаний АО «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект Центр», згідно з яким загальна вартість наданих послуг складає 17000 грн та за видами виконаних робіт відповідає заявці про надання юридичної допомоги; платіжну інструкцію № 0406010000 від 10.01.2024 про сплату ТОВ «Коллект Центр» на рахунок АО «Лігал Ассістанс» 52000 грн за надання правової допомоги згідно договору № 02-01/2023 від 02.01.2023. Представник відповідача просила відмовити у стягненні заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, оскільки сплачені позивачем на користь адвокатського об`єднання кошти по своїй сумі не узгоджуються із заявкою на надання правових послуг та актом про надання юридичної допомоги, а також відсутні підтвердження того, що ці кошти понесені саме у зв`язку із розглядом цієї справи. Питання витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, урегульоване ст.137 ЦПК України. У частині 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 3 статті 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Із матеріалів позову вбачається, що сама позовна заява підписана директором ТОВ «Коллект Центр». Із поштового конверта, у якому до суду надійшли матеріали цього позову, вбачається, що його відправником є також ТОВ «Коллект Центр». Зазначена не дає підстав вважати про надання АО «Лігал Ассістанс» юридичних послуг по складанню позовної заяви до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Надання такої послуги як «підготовка пропозицій» вартістю 4000 грн за 2 год роботи вочевидь не є фактичною і неминучою, оскільки по своїй суті охоплюється такою послугою як «надання усної консультації з вивченням документів». Суд враховує, що дана категорія справ є поширеною і не є складною, не потребує особливих затрат часу на вивчення документів, які фактично є типовими, через що для фахового юриста, тим більше адвокатського об`єднання, не вимагала значних часових затрат для надання усної консультації з вивченням документів. Тому, враховуючи вищевказане та беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, часткове задоволення позову, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн. В той же час доводи представника відповідача у цьому питанні суд відхиляє, оскільки зміст витягу з акту № 3 про надання юридичної допомоги від 08 січня 2024 року свідчить, що він є консолідований і до нього фактично у його повному вигляді включено декілька заявок на надання юридичної допомоги, за якими в сукупності й здійснено оплату за платіжною інструкцією № 0406010000 від 10.01.2024.

Outcome: partial