Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

[PERSON] , від імені якої на підставі договору про надання правової допомоги діє адвокат Довженко О.Ю., звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20 грудня 2010 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління у Хмельницькій області, актовий запис №219. На обґрунтування своїх вимог зазначила, що спільне життя у сторін не склалося, сторони подружні стосунки не підтримують, з лютого 2023 року проживають окремо, примирення між ними неможливе. Спільних інтересів та побуту не мають. Від шлюбу у сторін є малолітня дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею. Крім того просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, в загальному розмірі 5093,00 грн. Представник позивачки у позовній заяві просив розглядати справу без участі сторони позивачки, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечив. Відповідач в судове засідання не з?явився, хоч був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відзив на позов не подавав, клопотань не заявляв. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06 лютого 2024 року постановлено заочний розгляд. У відповідності до ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 20 грудня 2010 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління у Хмельницькій області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (актовий запис № 219), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Спільне життя у сторін не склалося, сторони подружні стосунки не підтримують, з лютого 2023 року проживають окремо, примирення між ними неможливе. Спільних інтересів та побуту не мають. Від шлюбу у сторін є малолітня дочка [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області 15 березня 2011 року). Оскільки сімейні стосунки між сторонами припинені, примирення та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому за таких обставин шлюб підлягає розірванню. Стосовно судових витрат в сумі 5093,00 грн, що складаються з витрат на надання правничої допомоги та судового збору, суд зазначає наступне. На підставі\~ ч. 1 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки понесені нею витрати по сплаті судового збору в сумі 968,96 грн, оскільки в разі подання позовної заяви через систему «Електронний суд», до суми судового збору застосовується понижуючий коефіцієнт 0,8 (1211,20*0,8 = 968,96) грн. Згідно з ч. 3\~ст.\~141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов?язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до\~ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов?язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги. Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає, як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06 березня 2019 року у справі № 922/1163/18. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Понесення стороною витрат встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п?яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8\~ст. 141 ЦПК). Крім цього, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св 19). Також у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124 св 20) вказано, що склад та розмір витрат, пов?язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов?язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу та їх відшкодування, заявником не надано належних та допустимих доказів, зокрема, не надано договору про надання правничої допомоги, відповідної квитанції, платіжного доручення чи будь-якого розрахункового документу, що зареєстрований у встановленому порядку. Натомість представником позивачки надано копію платіжної інструкції, зі змісту якої не вбачається, що позивачка оплатила 5093,00 грн адвокату Довженко О.Ю. за надання послуг правничої допомоги, оскільки зазначено лише рахунок та банк отримувача без зазначення даних про особу отримувача, а призначенням платежу вказано лише «переказ власних коштів». Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене у стягненні 4124,04 грн (5093-968,96) правової допомоги слід відмовити.

Outcome: approved