Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

25.01.2024 року заявники звернулись до суду в порядку окремого провадження зі спільною заявою про розірвання шлюбу. Просять розірвати шлюб, укладений 07.06.2014 року між [PERSON] та [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовують тим, що 07.06.2014 між заявниками було укладено шлюб, актовий запис №308. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього року фактичні шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] припинено, спільне господарство не ведеться, заявники проживають окремо один від одного. Спільна дитина постійно проживає разом з батьком. Між заявниками досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання дитини разом з батьком, після розірвання шлюбу, а також самостійне виховання та повне утримання спільної дитини батьком, про що було укладено нотаріальний договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини. На момент звернення зі спільною заявою до суду спори стосовно майна між заявниками відсутні. Ухвалою суду від 19.02.2024 року відкрито провадження у вказаній вище справі за правилами окремого провадження, призначено до судового розгляду. В матеріалах справи містяться від заявників письмові заяви про підтримання поданої ними заяви про розірвання шлюбу та розгляд справи у їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.3\~ст.293 ЦПК України\~у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. В силу\~ст.112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст.109СК України\~подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Згідно роз`яснень, які містяться в п.8\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 №11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Відповідно до вимог ч.3\~ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що заявники\~ [PERSON] та [PERSON] 07 червня 2014 року уклали шлюб, про що Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 308, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 07.06.2014 року. У шлюбі народилася дитина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , актовий запис №317). [PERSON] та [PERSON] було укладено договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини від 17.01.2024 року, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Ждиняк Ю.О., зареєстровано в реєстрі за №2. Відповідно до п. 1.1. Договору цей договір укладено стосовно місця проживання (перебування) та повного самостійного утримання спільного малолітнього сина батьків [PERSON] , [INFO] . Відповідно до цього договору батьки домовились про місце проживання (перебування) дитини та про порядок здійснення батьківських прав батьком та матір`ю. яка проживатиме окремо від дитини. (п. 1.2. Договору) Відповідно до п. 1.3. Договору місцем проживання дитини батьки визначили місце проживання батька за адресою: [ADDRESS] . У разі зміни місця проживання (перебування) дитини, батько зобов`язується попереджувати матір письмово із вказанням точного місця проживання (перебування) дитини не пізніше одного місяця з моменту зміни місця проживання (перебування). Батьки домовились, що дитина буде на самостійному вихованні батька та повному утриманні батька, що буде здійснюватись батьком одноосібно. (п. 1.4. Договору). Відповідно до п. 2.1. Договору мати має право зустрічатися та без перешкод спілкуватися з дитиною, в тому числі у бідь-який день тижня та у бідь-який час, а також має право, за попередньою домовленістю з батьком, брати дитину до себе за місцем свого проживання у вихідні дні. Згідно п. 4.1 Договору, він є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення і діє до часу настання повноліття дитиною. Таким чином, спору щодо порядку виховання та утримання дитини між заявниками не має. Враховуючи викладене вище, з огляду на спільну заяву подружжя, обставини, викладені в ній, той факт, що шлюбні відносини між заявниками фактично припинилися, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливе і суперечить їх інтересам, суд дійшов висновку, що шлюб між заявниками існує формально і може бути розірваним. Відповідно до статті 160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла 10 років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно дост.161 СК України, за наявності спору щодо того з ким із батьків буде проживати малолітня дитина, даний спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Аналогічну правову позицію висловив Верховний суд у справі № 339/143/20 (провадження № 61-6809св21) від 22 грудня 2021, та окрім цього визначив, що зазначення у резолютивній частині рішення суду з ким дитина залишиться проживати, не свідчить, що суд вирішив позов про визначення місця проживання дитини, оскільки суд лише констатує, з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому її місце проживання. Одночасно Верховний Суд наголошує на тому, відповідач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання дитини разом з ним за наявності підстав вважати, що це відповідатиме найкращим інтересам дитини. Відповідно до ч.4 ст.157\~СК України батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Предметом даного договору є визначення місця проживання та дії з виховання, навчання, догляду за дитиною або поєднаних цих елементів, спрямованих на забезпечення нормального фізичного, духовного та морального розвитку дитини. Договір укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Отже, між сторонами визначено у добровільному порядку місце проживання їхньої дитини, [PERSON] з батьком [PERSON] та їхню участь у вихованні дитини на підставі укладеного між ними нотаріально-посвідченого договору у відповідності до ч.4 ст.157\~та ст.160 СК України. Проте, суд зазначає, що у випадку неналежного виконання батьком [PERSON] або матір`ю [PERSON] покладених на них обов`язків щодо утримання і виховання дитини [PERSON] , та порушення умов укладеного між сторонами Договору про визначення місця проживання дитини та участь батьків у їх вихованні, мати або батько дитини мають право звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved