Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

22 травня 2023 року [PERSON] звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , у якому просить: - визнати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] - спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] , померлого [INFO] та [PERSON] , померлої [INFO] ; - визнати за [PERSON] ,яка померла [INFO] право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , іншу 1/2 частину залишити у власності [PERSON] , який помер [INFO] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/16 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] ; - визнати за [PERSON] право власності на 13/16 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позову зазначив, [INFO] помер дідусь позивача - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на 1/2 частину будинку з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: [ADDRESS] , який був побудований ним у період шлюбу з [PERSON] (шлюб зареєстрований 27 листопада 1960 року). Заповітів [PERSON] за життя не складав. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] , які прийняли спадщину були - дружина [PERSON] (1/4 частина) а також син [PERSON] (1/4 частина), однак свідоцтв про право на спадщину вони не отримали. [INFO] помер батько позивача - [PERSON] .. після смерті якого відкрилася спадщина на 1/4 частину вказаного будинку. Заповітів [PERSON] не складав. Спадкоємцями першої черги, які прийняли спадщину після його смерті були: мати - [PERSON] (1/16 частина); дружина - [PERSON] (1/16 частина); донька - [PERSON] (1/16 частина); син (позивач у справі) - [PERSON] (1/16 частина), свідоцтв про право на спадщину вони не отримали. Постановою нотаріуса позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті його батька [PERSON] було відмовлено, у зв`язку з тим, що позивачем не надано правовстановлювального документу на майно. [INFO] померла [PERSON] - бабуся позивача, яка на випадок своєї смерті склала заповіт, за яким усе належне їй на праві власності майно заповіла онуку - позивачу у справі [PERSON] . Позивач своєчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі, однак постановою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, у зв`язку з тим, що ним не надано правовстановлювального документу на майно. Враховуючи, що іншим чином, ніж рішенням суду він захистити свої права власності не може, позивач вимушений звернутися до суду із зазначеним позовом, який просить задовольнити. Відповідачем [PERSON] відзиву не подавалося. Відповідачем [PERSON] відзиву не подавалося. Ухвалою від 04 серпня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите загальне позовне провадження у справі, призначене підготовче провадження 11 вересня 2023 року за клопотанням позивача ухвалою суду витребувано копії спадкових справ, після смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а також витребувано з БТІ інвентаризаційну справу за адресою: [ADDRESS] . 21 листопада 2023 року у справі закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, представником позивача - адвокатом Лазуренко І.Ф. подано заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити на підставі поданих доказів, що містяться в матеріалах справи. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялася судом, про причини неявки суд не повідомила. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялася судом, про причини неявки суд не повідомила. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, у своїй заяві просить розглянути справу за його відсутності. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши підстави позовної заяви, зустрічного позову, а також докази, з точки зору належності, допустимості, а у своїй сукупності, з точки зору достатності та достовірності, дійшов до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області 22 вересня 1997 року складений відповідний актовий запис за № 806 (а.с. 14). Відповідно до відомостей Комунального підприємства «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради за № 1361/22 від 26.07.2022 (а.с. 37), та інвентаризаційної справи наданої КП «НМБТІ» ДОР» для огляду в суді - власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] - є [PERSON] на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки, посвідченого 14.07.1961 Новомосковської державною нотаріальною конторою за р.№ 2595, зареєстрованого в БТІ 31.01.1966 року за р. № 7192-54. Згідно з матеріалами інвентаризації, проведеної 17.03.1987 року на земельній ділянці розташовані: житловий будинок А житловою площею 27,7 кв.м., загальною площею 54,6 кв.м. шл\\блок; літня кухня Б; сарай В; сарай Г; вбиральня Д; колодязь № 1, колодязь № 2. Інформація щодо наявності обтяжень, заборон, арештів, видачі дублікатів - в інвентаризаційній справі відсутня. Крім того, матеріали інвентаризаційної справи містять акт про закінчення будівництва та введення до експлуатації індивідуального домоволодіння по [ADDRESS] у присутності забудовника [PERSON] від 20 грудня 1965 року, затвердженого рішенням виконкому Ради депутатів № 7/7 від 27 січня 1966 року. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 330579675 від 28.04.2023 - право власності на будинок №; [ADDRESS] - не зареєстроване. З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00036250102 від 22 липня 2022 року, сформованого Новомосковським відділом ДРАЦС у Новомосковському районі Д/о Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м.Дніпро), вбачається, що 27 листопада 1960 року за актовим записом № 399 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області зареєстрований шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16). З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00035253827 від 14 березня 2022 року, сформованого Новомосковським відділом ДРАЦС у Новомосковському районі Д/о Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м.Дніпро), вбачається, що 04 квітня 1962 року за актовим записом про народження № 246 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, зареєстроване народження [PERSON] , [INFO] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17). Відповідно до довідки про склад сім`ї № 1658 від 07.05.2019 року та відомостей виконавчого комітету Новомосковської міської ради за № 1318/0/2-23 від 21.04.2023 року - гр. [PERSON] по день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; разом з ним на день його смерті за вказаною адресою також були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] - дружина; [PERSON] , [INFO] - син; [PERSON] , [INFO] - невістка; [PERSON] , [INFO] - онука. (а.с. 35-36, 118). Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 74520614 від 28.10.2023 року, сформованої Першою новомосковською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області - спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] не заводилась (а.с. 96-97). [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , про що відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області 09 червня 2006 року складений відповідний актовий запис за № 524 (а.с. 13, 101). 25 квітня 2023 року до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] звернувся позивач - [PERSON] , [INFO] , який є сином померлого, згідно свідоцтва про його народження (а.с. 15, 99). Відповідно до відомостей виконавчого комітету Новомосковської міської ради за № 1316/0/2-23 від 21.04.2023 року - гр. [PERSON] по день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; разом з ним на день його смерті за вказаною адресою також були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] - син, [PERSON] , [INFO] - мати; [PERSON] , [INFO] - дружина; [PERSON] , [INFO] - донька. (а.с. 101). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 330580202 від 28.04.2023 - у власності [PERSON] нічого не перебувало. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 330579675 від 28.04.2023 - право власності на будинок [ADDRESS] - не зареєстроване. Постановою нотаріуса від 28 квітня 2023 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] після померлого [INFO] батька [PERSON] з причин того, що спадкоємець не надав правовстановлювальний документ на вказаний будинок, який згідно довідки за № 1361/22 від 26.07.2022 (а.с. 37), та інвентаризаційної справи наданої КП «НМБТІ» ДОР» для огляду в суді - власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] - є [PERSON] на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки, посвідченого 14.07.1961 Новомосковської державною нотаріальною конторою за р.№ 2595, зареєстрованого в БТІ 31.01.1966 року за р. № 7192-54. Згідно з матеріалами інвентаризації, проведеної 17.03.1987 року на земельній ділянці розташовані: житловий будинок А житловою площею 27,7 кв.м., загальною площею 54,6 кв.м. шл\\блок; літня кухня Б; сарай В; сарай Г; вбиральня Д; колодязь № 1, колодязь № 2. Інформація щодо наявності обтяжень, заборон, арештів, видачі дублікатів - в інвентаризаційній справі відсутня (а.с. 103). [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , про що відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області 09 червня 2006 року складений відповідний актовий запис за № 524 (а.с. 13, 101). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 74548450 від 31.10.2023 року після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , заведено 25.04.2023 року спадкову справі № 77/2023 (а.с. 98). 25 квітня 2023 року до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] звернувся позивач - [PERSON] , [INFO] , який є сином померлого, згідно свідоцтва про його народження (а.с. 15, 99). Відповідно до відомостей виконавчого комітету Новомосковської міської ради за № 1316/0/2-23 від 21.04.2023 року - гр. [PERSON] по день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; разом з ним на день його смерті за вказаною адресою також були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] - син, [PERSON] , [INFO] - мати; [PERSON] , [INFO] - дружина; [PERSON] , [INFO] - донька. (а.с. 101). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 330580202 від 28.04.2023 - у власності [PERSON] нічого не перебувало. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 330579675 від 28.04.2023 - право власності на будинок [ADDRESS] - не зареєстроване (а.с. 102). Постановою нотаріуса від 28 квітня 2023 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] після померлого [INFO] батька [PERSON] з причин того, що спадкоємець не надав правовстановлювальний документ на вказаний будинок, який згідно довідки за № 1361/22 від 26.07.2022 (а.с. 37), та інвентаризаційної справи наданої КП «НМБТІ» ДОР» для огляду в суді - власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] - є [PERSON] на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки, посвідченого 14.07.1961 Новомосковської державною нотаріальною конторою за р.№ 2595, зареєстрованого в БТІ 31.01.1966 року за р. № 7192-54. Згідно з матеріалами інвентаризації, проведеної 17.03.1987 року на земельній ділянці розташовані: житловий будинок А житловою площею 27,7 кв.м., загальною площею 54,6 кв.м. шл\\блок; літня кухня Б; сарай В; сарай Г; вбиральня Д; колодязь № 1, колодязь № 2. Інформація щодо наявності обтяжень, заборон, арештів, видачі дублікатів - в інвентаризаційній справі відсутня (а.с. 103). [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , про що Новомсковським відділом реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 23 лютго 2022 року складений відповідний актовий запис за № 422 (а.с. 12, 107). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 74520619 від 28.10.2023 року після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , заведено 21.04.2023 року спадкову справі № 63/2023 (а.с. 98). 18 квітня 2023 року, яка надійшла до нотаріальної контори 25 квітня 2023 року з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] звернувся позивач - [PERSON] , [INFO] , який є онуком померлої (а.с. 106, 121). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 68837913 від 21.04.2022 року [PERSON] , склала заповіт на випадок своєї смерті [INFO] , відповідно до якого усе належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов`язки які належатимуть їй на день її смерті заповіла [PERSON] , [INFO] (а.с. 108-110). Відповідно до відомостей виконавчого комітету Новомосковської міської ради за № 1619 від 19.07.2022 року та № 1317/0/2-23 від 21.04.2023 року - гр. [PERSON] , по день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; разом з нею на день її смерті за вказаною адресою також були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] - онук, [PERSON] - правнучка. (а.с. 35, 112, 118-119). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 330579675 від 28.04.2023 - право власності на будинок [ADDRESS] - не зареєстроване (а.с. 120). Постановою нотаріуса від 28 квітня 2023 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] після померлої [INFO] бабусі [PERSON] з причин того, що спадкоємець не надав правовстановлювальний документ на вказаний будинок, який згідно довідки за № 1361/22 від 26.07.2022 (а.с. 37), та інвентаризаційної справи наданої КП «НМБТІ» ДОР» для огляду в суді - власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] - є [PERSON] на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки, посвідченого 14.07.1961 Новомосковської державною нотаріальною конторою за р.№ 2595, зареєстрованого в БТІ 31.01.1966 року за р. № 7192-54. Згідно з матеріалами інвентаризації, проведеної 17.03.1987 року на земельній ділянці розташовані: житловий будинок А житловою площею 27,7 кв.м., загальною площею 54,6 кв.м. шл\\блок; літня кухня Б; сарай В; сарай Г; вбиральня Д; колодязь № 1, колодязь № 2. Інформація щодо наявності обтяжень, заборон, арештів, видачі дублікатів - в інвентаризаційній справі відсутня (а.с. 122). Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено вимогами ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Статтею 5 ЦК України - визначено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відповідно до ст. 49 Закону України «Про власність», володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. В судовому засіданні встановлено, що згідно відомостей БТІ 31 січня 1966 року за [PERSON] зареєстроване право власності на будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (раніше - [ADDRESS] ) . Відповідно до ст. 22 КпШС України - майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Що не суперечить вимогам ст. 60 СК України, відповідно до якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, суд приходить до висновку, що спірний будинок є об`єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . В той же час, виходячи з предмету позову, щодо оформлення позивачем спадкових прав, вимоги щодо визнання спільною сумісною власністю подружжя вказаного майна - є зайве заявленими. Згідно зі ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В судовому засіданні не встановлено наявність договору чи рішення, щодо спільного майна, а тому частки [PERSON] та [PERSON] є рівними та становлять по 1/2 частці, спірного будинку. Відповідно до вимог ст. 25 ЦК України - цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Оцінюючи вищенаведені докази, суд приходить до висновку, що [PERSON] , померлому [INFO] , за життя належала 1/2 спірного будинку, однак вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на вказану частку не підлягають задоволенню. Статтями 524-527 ЦК України, в редакції 1963 року визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Таким чином, до складу спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] , померлого [INFO] у спірному будинку належить його 1/2 частина. Відповідно до вимог ст. 529 ЦК України, в редакції 1963 року - при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки(усиновителі) померлого. Відповідно до вимог ст.ст. 548, 549 ЦК України, в редакції 1963 року - для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; або якщо він подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] спадкоємцями за законом, що входять до першої черги, є [PERSON] , [INFO] - дружина на 1/4 частину будинку та [PERSON] , [INFO] - син на 1/4 частину будинку, які своєчасно прийняли спадщину, шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном, які свої спадкові права не оформили. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. ст.1261, 1262 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно ст. ст. 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Статтею 1267 ЦК України визначено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 статті 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, відповідно до положень ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 370 ЦК України, якою регулюється питання про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності та якою передбачено, що співвласники спільної сумісної власності, як і співвласники спільної часткової власності мають право на виділ у натурі частки із спільного майна з тією лише різницею, що учасники першої не мають завідомо визначених ідеальних часток у праві спільної власності, а відтак, вони мають бути передусім визначені, після чого стає можливим виділ частки в натурі. При визначені розміру часток співвласників у спільній сумісній власності вважається, що вони є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Згідно з положеннями ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Також слід зазначити, що згідно із ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Порядок та підстави визначення часток у праві спільної часткової власності визначено у ст. 357 ЦК України. Зокрема, зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року визначено, що за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємцеві учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Крім того, статтею 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. В судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] спадкоємцями за законом, що прийняли спадщину є [PERSON] , [INFO] - син на 1/16 частину спірного будинку, [PERSON] , [INFO] - мати на 1/16 частину спірного будинку; [PERSON] , [INFO] - дружина на 1/16 частину спірного будинку; [PERSON] , [INFO] - донька на 1/16 частину спірного будинку, які своєчасно прийняли спадщину, як такі, що постійно проживали на час відкриття спадщини із спадкодавцем. Враховуючи, що іншим чином, ніж рішенням суду позивач не може оформити спадкових прав після смерті батька, то його позовні вимоги щодо визнання за ним права власності на 1/16 частину у домоволодінні, розташованому за адресою: [ADDRESS] (раніше - [ADDRESS] ) , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] - є обгрунтваними та такими, що підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , яка залишила заповіт на випадок своєї смерті на ім`я позивача, мала право власності на 13/16 спірного домоволодіння (1/2 частина - на праві спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] ; 1/4 частина - належала їй, шляхом прийняття нею спадщини після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , та 1/16 частина - належала їй, шляхом прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] , померлого [INFO] ) Позивач, будучи спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] своєчасно звернувся з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Враховуючи, що він, іншим чином, ніж рішенням суду не може оформити спадкових прав після смерті [PERSON] то вимоги про визнання права власності за ним 13/16 частин вказаного домоволодіння підлягають задоволенню. Вимоги позивача щодо визнання права власності на частину домоволодіння за померлою [PERSON] також в силу ст. 25 ЦК України - не підлягають задоволенню. В іншій частині позовних вимог позивача з огляду на вищенаведене - належить відмовити. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial