Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

22.01.2024 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (надалі також - позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (надалі також - відповідач), про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11.02.2022 р. між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем [PERSON] укладено договір № 411832-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес позика» 11.02.2022 р. направлено відповідачу пропозицію (оферту) укласти договір № 322442-КС-001 про надання кредиту. 11.02.2022 р. відповідач прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 322442-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони позивачем направлено відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-8214, на номер телефону [NUMBER] . Таким чином, 11.02.2022 р. між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено договір № 411832-КС-002 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у прядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до п.1 договору кредиту, позивач надає відповідачу кошти у розмірі 30000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. За умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0,86588198 процентів за кожен день користування кредитом. Позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав, надав відповідачу грошові кошти в розмірі 30000,00 грн., шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] . Оскільки відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за договором № 411832-КС-002 про надання кредиту, у нього станом на 09.01.2024 р. утворилась заборгованість в розмірі 78399,44 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 30000,00 грн., суми прострочених платежів по процентам - 43899,44 грн., з суми прострочених платежів за комісією - 4500,00 грн. Враховуючи неналежне виконання відповідачем умов вказаного кредитного договору, позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. 30.01.2024 р. суд відкрив провадження у цій справі і з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України та проханням сторони позивача, вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження (а.с. 56-57). Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні. 31.01.2024 р. на зареєстровану адресу відповідача була направлена копія ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів, із пропозицією направити до суду свій відзив на позов (а.с. 58). Відповідач, в установлений судом строк, відзиву на позов не подав. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 11.02.2022 р. між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 411832-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями підписаний у порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця, укладення договору підтверджується візуальною формою послідовності дій клієнта, щодо укладення електронного договору про надання кредиту № 411832-КС-002 від 11.02.2022 р. в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства (а.с. 18-21,22-25, 26-29, 30-31). Відповідно до п. 2 договору, кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 30000,00 грн. строком на 24 тижні, процентна ставка за кредитом в день 0,86588198, комісія за надання кредиту - 4500,00 грн., термін дії договору до 29.07.2022 р., орієнтована вартість наданого кредиту - 66000,00 грн., орієнтовна реальна річна процентна ставка 3599,19 процентів. Із копій візуальної форми послідовності дій клієнта вбачається, що ТОВ «Бізнес Позика» сформовано послідовність дій товариства та клієнта в ІТС (а.с. 30-31). Відповідно до анкети клієнта від 18.01.2024 р., 11.02.2022 р. позивачем надано відповідачу кредит у сумі 30000,00 грн.(а.с. 32). Факт перерахування позивачем на рахунок відповідача (номер картки [NUMBER] ) грошових коштів: 11.02.2022 р. у сумі 10000,00 грн. та 20000,00 грн. підтверджується документами довідками (а.с. 33, а.с 33 зворотній бік). Із правил надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика» від 03.11.2021 р. вбачається, що відповідно до п. 4.4.4. позичальник підтвердив, що вказаний ним поточний картковий рахунок [NUMBER] належить саме йому і треті особи не мають до нього доступу (а.с. 38 зворотній бік). Наданою 13.02.2024 р. АТ «ПриватБанк» випискою по картці від 01.02.2024 р., стверджується, що банківська картка № [NUMBER] належить [PERSON] , [INFO] були перераховані грошові кошти в розмірі 10000,00 грн. та 20000,00 грн. (а.с. 63-64). Розрахунком заборгованості за кредитом у гривні підтверджується, що станом на 09.01.2024 р. [PERSON] має заборгованість перед ТОВ «Бізнес Позика» у сумі 78399,44 грн., з яких: 30000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 43899,44 грн. - заборгованість за відсотками; 4500,00 грн. - заборгованість за комісією (а.с.11-15). Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими позивач зобов`язався надати та надав грошові кошти (кредити) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач зобов`язався повернути кредити та проценти за користування кредитами, однак у повному обсязі та вчасно свої зобов`язання не виконав. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України зобов`язує його сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Судом встановлено, що сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Також, приписами ст.12 цього Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по даній справі в установленому законом порядку був укладений договір про надання банківських послуг в електронній формі, на підставі якого між ними виникли відповідні кредитні правовідносини. Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі, стягнувши із відповідача на користь позивача заборгованість по кредиту на загальну суму 78399,44 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати по оплаті судового збору у сумі 2422,40 грн., понесені позивачем і документально підтверджені платіжною інструкцією № 234 від 10.01.2024 р. (а.с. 10), за правилами ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 509, 526, 527, 530, 611, 626, 628, 638,1048, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved