Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ФОП [PERSON] про повернення попередньої оплати. Позов мотивовано тим, що 08.05.2023, між фізичною особою - підприємцем [PERSON] та фізичною особою [PERSON] укладено договір постачання № 080523-1 відповідно до п.1. якого відповідач зобов`язувався поставити продукцію власного виробництва, а саме: основу паперову для виробництва виробів санітарно- гігієнічного призначення марки ТМ-32 в об`ємі 7 тонн, а він зобов`язався прийняти та оплатити даний товар. Загальна вартість договору становить 196000,00 грн. Згідно п.6.1. зазначеного договору оплата за продукцію здійснюється на умовах попередньої оплати. Взяті на себе зобов`язання [PERSON] виконав належним чином. Незважаючи на достатність часу для виготовлення та поставки товару, фізична особа - підприємець [PERSON] свідомо ухиляється від виконання зобов`язань за договором постачання №080523-1 від 08.05.2023, виготовлення та передання продукції в розпорядження [PERSON] не здійснює. 28.12.2023 на адресу відповідача скеровано вимогу про передачу оплаченого товару, в тому числі оплаченої продукції власного виробництва, а саме: основи паперової для виробництва виробів санітарно-гігієнічного призначення марки ТМ-32 в об`ємі 7 тонн. У надісланій вимозі про передачу оплаченого товару від 28.12.2023 позивач вимагав передачі оплаченого товару протягом 7 днів з моменту її отримання. Враховуючи, що відповідач ігнорував надіслану вимогу, її було продубльовано в месенджері «Viber», де вона була отримана та прочитана відповідачем 05.01.2024. При цьому поставку товару на вимогу від 28.12.2023 так і не здійснено.Оскільки поставку товару у визначений термін ФОП [PERSON] не здійснено, такий товар втратив для нього інтерес, тому 15.01.2024 на адресу ФОП [PERSON] ним була скерована вимога про повернення попередньої оплати в сумі 196 000,00 грн. до 01.02.2024. Визначений вимогою строк ФОП [PERSON] не здійснив повернення попередньої оплати, а 06.02.2024 вів з ним переписку в месенджері «Viber» щодо неможливості повернення отриманих від нього коштів. Враховуючи, те що відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, а також не повернув попередньо оплачені грошові кошти тому позивач звернувся до суду з позовом. Ухвалою судді від 20.02.2024 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 19.03.2024 року на 11.30 год. Згідно ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про інше. 19.03.2024 від представника позивача в системі «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачем не було надіслано відзив. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що 08.05.2023, між фізичною особою - підприємцем [PERSON] та фізичною особою [PERSON] було укладено договір постачання № 080523-1. Відповідно до п.1. якого відповідач зобов`язувався поставити продукцію власного виробництва, а саме: основу паперову для виробництва виробів санітарно- гігієнічного призначення марки ТМ-32 в об`ємі 7 тонн, а позивач зобов`язувався прийняти та оплатити даний товар. Загальна вартість договору становить 196000,00 грн. Згідно п.6.1. зазначеного договору оплата за продукцію здійснюється на умовах попередньої оплати. [PERSON] взяті на себе зобов`язання згідно договору постачання № 080523-1 виконав належним чином, що підтверджується товарним чеком від 20.05.2023, який знаходиться в матеріалах справи. Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Відповідно до ст. ст. 509, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст.530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги. При цьому, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару, обов`язок продавця передати товар вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, що передбачено ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар. Як вбачається з матеріалів справи, то позивачем на адресу відповідача 28.12.2023 була скерована вимога про передачу оплаченого товару, що підтверджується копією вимоги, яка знаходиться в матеріалах справи. Крім цього, позивач повторно надсилав на адресу відповідача 15.01.2024 вимогу про передачу оплаченого товару, що підтверджується копією вимоги, яка знаходиться в матеріалах справи. Також позивачем було долучено переписку сторін в месенджері «Viber», з яких вбачається, що відповідачем не виконано умови договору. На думку суду, такі роздруківки є належними та допустимими доказами в розумінні статей 73, 77, 91, 96 ГПК України, про що зазначено у постанові Верховного Суду від 29.01.2021 у справі №922/51/20, також висновки щодо можливості врахування роздруківок месенджерів наведені у постанові Верховного Суду від 13.07.2020 у справі №753/10840/10. Оцінивши зібрані у справі докази, які підтверджені матеріалами справи, суд вважає, що дані докази підтверджують факт отримання відповідачем [PERSON] попередньої оплати в сумі 196000, грн. та не виконанням ним умов договору постачання № 080523-1 від 08.05.2023, тобто виготовлення та передання продукції в розпорядження [PERSON] , а саме: основи паперової для виробництва виробів санітарно-гігієнічного призначення марки ТМ-32 в об`ємі 7 тонн. Будь-яких доказів, які б спростовували проведені позивачем підстав за вказаним договором поставки, відповідачем по справі суду надано не було. Згідно з ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Отже, з врахуванням вище наведеного, суд приходить до переконання, що оскільки відповідач [PERSON] не передав товар згідно договору поставки у встановлений строк, то з врахуванням ч.2 ст. 693 ЦК України, даний позов підлягає до задоволення. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1960,00 грн. На підставі ст.ст. 509, 526, 530, 664, 693 ЦК України,

Outcome: approved