Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

05.12.2023 р. [PERSON] , який здійснює представництво інтересів позивача звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом у якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] ( [ADDRESS] ) та [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідачів аліменти у розмірі з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на користь особи або закладу, де перебуватиме дитина, для її утримання до досягнення повноліття. В обґрунтування позовних вимог вказує на невиконання відповідачами належним чином батьківських обов`язків. Так, дитина проживає разом із матір`ю, яка веде асоціальний спосіб життя. Оскільки батьками дитини не змінено свого способу життя, за направленням Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради від 18.08.2023 р. малолітнього [PERSON] влаштовано до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей. З батьками дитини неодноразово проводились профілактично-роз`яснювальні бесіди щодо недопущення неналежного виконання батьківських обов`язків, ретельного прибирання квартири, доцільності відвідування дитиною дошкільного навчального закладу. Враховуючи те, що до теперішнього часу відповідачі не виконали жодної рекомендації Служби у справах дітей, продовжують і далі зловживати алкогольними напоями, для дитини не створені відповідні умови проживання, розвитку та виховання, позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08.12.2023 р. відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.02.2024 р. провадження в частині позовних вимог до [PERSON] закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. 16.02.2024 р. від третьої особи Центр соціально-психологічної реабілітації виконавчого органу Київської міської ради надійшли пояснення у яких зазначається, що під час зустрічей [PERSON] з сином [PERSON] виявлено, що у хлопчика до батька сформований тривожно-уникаючий тип прив`язаності, що свідчить про те, що у взаємовідносинах порушена комунікація та не сформовано емоційний зв`язок. Дитина не проявляє зацікавленості у спілкуванні з батьком. Батько поводить себе стримано, емоційно відсторонено, не зацікавлений у підвищенні батьківської компетенції. 19.02.2024 р. від адвоката Анненкової О.Ю., яка представляє інтереси відповідача, до суду надійшов відзив у якому заперечує проти задоволення позовних вимог. Вказує, відповідач не проживав разом із матір`ю дитини та дитиною, а тому не мав можливості стежити за належними умовами проживання. Намагався підтримувати фінансово матір дитини у міру своїх можливостей. Відповідач не зловживає алкогольними напоями та не вживає наркотичні засоби. Вказане свідчить про відсутність підстав для позбавлення його батьківських прав. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19.02.2024 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. У судовому засіданні відповідач та його представник заперечують проти задоволення позовних вимог. У судовому засіданні представники третіх осіб позовні вимоги підтримують. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження, виданого 10.07.2018 р. Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві, [INFO] народився [PERSON] . Батьками дитини вказано [PERSON] та [PERSON] . Встановлено, що з батьками малолітнього [PERSON] Центром соціальних служб Святошинської в м.Києві державної адміністрації, Службою у справах сім`ї Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації, Службою у справах дітей та сім`ї КМДА та його Центром соціально-психологічної реабілітації дітей постійно проводилась робота як консультативно, так і попереджувального характеру, яка стосується виховання дитини, створення належних умов проживання. Так, з листа Служби у справах дітей Святошинської РДА до Святошинського районного центру соціальних служб встановлено, що під час надання соціальних послуг [PERSON] часто знаходиться в нетверезому стані, в квартирі не дотримано санітарно-гігієнічних норм, дитина часто буває голодна та має хворобливий вигляд. Фінансово родина перебуває в скрутному становищі, матір не виявляє зацікавленості у працевлаштуванні. Своїми зверненнями [PERSON] , [INFO] , 17.01.2023 р. яка є бабусею малолітнього [PERSON] , повідомляла Службу у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації про те, що її донька [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , зловживає алкогольними напоями, не доглядає за своїми обома дітьми, старший з яких знаходиться у неї. Батько дитини також не виконує своїх обов`язків. Своїми поясненнями до Служби у справах дітей від 25.09.2019 р. [PERSON] зобов`язувалась прибрати безлад в квартирі, де проживають діти; поясненями від 16.10.2019 р. зобов`язувалась відвідувати психолога, навести лад у квартирі, влаштувати дитину до садочка; поясненнями від 17.08.2023 р. обіцяла створити належні умови проживання для дитини, не приводити сторонніх людей до квартири, влаштуватись на роботу, здолати алкозалежність. Своєю заявою від 09.08.2023 р. до Служби у справах сім`ї Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації [PERSON] просить влаштувати тимчасово дитину до КНП «Дитяча клінічна лікарня №3№. Згідно письмових пояснень батька дитини [PERSON] до Служби у справах дітей Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації від 14.08.2023 р. останній не має можливості повноцінно виховувати дитину. Актом про факт передачі дитини Служби у справах дітей Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації від 18.08.2023 р. [PERSON] , [INFO] було передано до КНП "Дитяча клінічна лікарня №3". У своїх поясненнях від 06.10.2023 р. до Служби у справах дітей Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації [PERSON] зобов`язався покращити умови проживання дитини, влаштувати [PERSON] до дитячого садочку і підтримувати матір дитини. Також встановлено, що на час знаходження сім`ї під увагою соціальних служб, складались акти обстеження умов проживання дітей за адресою: [ADDRESS] , зокрема: 16.10.2019 р., 05.04.2023 р., 09.08.2023 р., 04.09.2023 р., 05.10.2023 р., 23.10.2023 р., 16.10.2023 р., 24.01.2023 р.. 21.02.2023 р. Судом встановлено, що відносно відповідача [PERSON] складались адміністративні матеріали, а саме: протокол №КИ 148237 від 31.05.2012 за ст. 173 КУпАП, постанова №АПО18 757103 від 29.05.2020 р. за ч. 1 ст. 178 КУпАП. Актом обстеження умов проживання від 21.02.2024 р. за фактичною адресою проживання відповідача - [ADDRESS] встановлено, що у одній кімнаті із трьох, куди були допущені працівники соціальної служби, відсутні шпалери, відсутнє окреме спальне місце для дитини, стіл для занять. Згідно з психолого-педагогічною характеристикою та висновком Центру за час перебування дитини у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей батьки відвідували дитину, але під час зустрічей дитина емоційно дистанціюється від рідних, що свідчить про низький рівень емоційної прив`язаності. Відповідно до інформації КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Святошинського району міста Києва від 17.10.2023 р. [PERSON] не спостерігається у медичному закладі та не має укладеної декларації. З матеріалів справи вбачається, що спеціалісти Служби, діючи в інтересах дитини, намагались тимчасово влаштувати дитину в родину близьких або родичів, однак ніхто з рідних не виявив такого бажання, що підтверджується відповідними поясненнями. Згідно висновку Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 28.11.2023 р., на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Святошинської РДА від 25.10.2023 р. прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав громадян [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В подальшому встановлено, що відповідач [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві ЦМУМЮ (м.Київ), актовий запис №979. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7,8 ст. 7 СК України при вирішенні будь - яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 вказаної Постанови N 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Згідно зі ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Суд, оцінюючи вищевстановлене відношення батька [PERSON] до виконання своїх батьківських обов`язків, висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав, вважає доведеним ухилення відповідача від участі у вихованні дитини, оскільки він як під час спільного проживання із [PERSON] та сином, так і після того як з початку 2022 р. він не проживав із ними не піклувався про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, внаслідок чого не сприяв засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, хоча перешкод йому ніхто не чинив. Як встановлено судом, малолітній [PERSON] , 24.06.2018 р. спав на підлозі на брудному матрасі на кухні разом із матір`ю, не мав іграшок, харчувався лише твердою їжею, не вмів їсти ложкою, мав відсталість у розвитку. Такі дії відповідача демонструють його небажання бути поряд з дитиною, брати участі у вихованні та розвитку. Вказане також свідчить про відсутність сімейних відносин між батьком та сином, відсторонення їх та відсутність емоційного зв`язку. А тому, суд враховуючи забезпечення найкращих інтересів дитини, необхідність створення дитині умов для нормального розвитку та виховання, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо сина [PERSON] . Таким чином, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, покладених на нього ст. 150 Сімейного кодексу України, відносно малолітньої дитини. Відповідно до ч. 5 ст. 164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дітей. За змістом ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.141 СК України проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінивши в сукупності надані докази по справі, висновок органу опіки та піклування, враховуючи інтереси дітей, беручи до уваги необхідність врегулювання аліментних правовідносин, на принципах справедливості, сумлінності і розумності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Також суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу про його право, передбачене ст. 169 Сімейного кодексу України, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, під час розгляду якого буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав й за умови, що дитина за той час не буде усиновлена, а також якщо на час вирішення питання судом про поновлення батьківських прав дитина не досягне повноліття.

Outcome: approved