Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

Представник позивача\~ [PERSON] ,\~адвокат Морозова\~О.В.,\~звернулась до\~суду з\~позовом до\~відповідача [PERSON] \~про стягнення\~аліментів, посилаючись на те, що сторони перебували у шлюбі з 31.08.2007 року. Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06.03.2020 року, шлюб між сторонами розірвано. Вказує, що після розірвання шлюбу позивач переїхала разом з дітьми за іншою адресою та на даний час проживає за кордоном у Королівстві Нідерландів. Зазначає, що з моменту розірвання шлюбу та станом на день подання позовної заяви, відповідач відмовляється добровільно утримувати спільних дітей. Стверджує, що відповідач є здоровою, працездатною особою та має сталий дохід, оскільки офіційно працевлаштований. На основі викладеного, позивач просить суд стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] -ни, [INFO] , аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , - у твердій грошовій сумі в розмірі по 3 000,00 (три тисячі) гри-вень на кожну дитину, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до досяг-нення дітьми повноліття, а також просила стягнути витрати на правову допомогу у роз-мірі 6 000,00 (шість тисяч) гривень. Представник позивача, адвокат Морозова О.В., в судовому засіданні позовні ви-моги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві та у відповіді на відзив. Представник відповідача, адвокат Бутирська І.А., в судовому засіданні позовні ви-моги визнала частково, а саме в розмірі по 2000,00 (дві тисячі) гривень на кожну ди-тину. Підтвердила обставини, наведені у відзиві на позовну заяву та вказала, що на да-ний час відповідач позбавлений можливості сплачувати аліменти у заявленому пози-вачем розмірі, однак має можливість сплачувати аліменти саме по 2 000,00 (дві тисячі) гривень на кожну дитину. Інші сторони в судове засідання не з`явились. Суд, заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали спра-ви, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступ-них підстав. Судом встановлено, що за час шлюбу у сторін народились діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та № [NUMBER] (а.с.9-10). Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06.03.2020 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.11-13). Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реє-стру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, [PERSON] на праві спільної часткової власності належать: -земельна ділянка площею 0,145 га, кадастровий номер: 7324584000:02:003:0049; -земельна ділянка площею 0,2128 га, кадастровий номер: 7324584000:02:003:0012; -виробнича будівля (цех) літ. Б загальною площею 203,80 кв.м., виробнича бу-дівля (цех) літ. В загальною площею 217,20 кв.м., склад літ. Д загальною площею 92,30 кв.м., навіс літ. Г, колодязь №3, огорожа №1-2, за адресою: [ADDRESS] ; -квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с.14-15). Відповідно до інформації з інтернет-ресурсу «Опендатабот», відповідач [PERSON] є директором ГО «Хокейний клуб «Чернівці» (а.с.21). Також, згідно довідки №11 від 05.02.2024 року, виданої КЗ «Чернівецька обласна школа вищої спортивної майстерності», [PERSON] займає посаду «тренер-ви-кладач», при цьому середньомісячний дохід останнього за період з серпня 2023 року по січень 2024 року склав 16687,38 грн. Представником відповідача разом з відзивом на позовну заяву було долучено рух по рахунку, власником якого є відповідач [PERSON] . Відповідно до частин 1 та 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 ли-стопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 люто-го 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розу-мового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України та ст.180 СК України передбачено, що батьки зо-бов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністра-тивними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, мо-рального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духов-ного і соціального розвитку. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основ-ної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства»). В силу ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається од-накова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утриму-вати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч.2 ст.182 СК України). Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непраце-здатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володін-ня та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі ру-хомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інте-лектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути мен-шим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі вста-новлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оп-лати. Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що вирішуючи питання стосовно розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, мате-ріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обста-вини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути мен-шим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 від-сотків заробітної плати цієї особи. Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено, що у 2024 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня складає - 3196 грн. Крім того, суд наголошує, що інтереси дитини превалюють над майновим ста-новищем платника аліментів. Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, які ви-кладені у постанові від 16 червня 2021 року, справа №643/11949/19. Судом встановлено, що відповідач є здоровою, працездатною особою. Також, суд приймає до уваги часткове визнання відповідачем позовних вимог. Ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуд-жуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На\~ підставі вищевикладеного, суд вважає, що з відповідача підлягають стягнен-ню на користь позивачки аліменти на утримання спільних малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі по 3000,00 (три тисячі) гривень на кожну дитину щомісяця, але не менше ніж 50% та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дітьми повно-ліття. Також згідно вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн. Щодо заявлених вимог про стягнення витрат на правову допомогу, суд вважає необхідним зазначити наступне. З положень ст.26, ст.27\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяль-ність» слідує, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, який укладається в письмовій формі та до якого застосовуються за-гальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги може вчи-нятися усно у випадку надання усних і письмових консультацій. Згідно з ч.1, ч.2\~ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та на-дання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксо-ваний розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допо-моги. Частиною 3 ст. 141\~ЦПК України\~передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з ураху-ванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирі-шення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду спра-ви, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для спра-ви, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досу-дового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст. 141\~ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Представником позивача, адвокатом Морозовою О.В., до позовної заяви було до-лучено угоду про надання правничої допомоги від 21.12.2023 року, акт наданих послуг та довідку щодо отримання гонорару. При цьому, суд не приймає до уваги довідку №2 від 08.01.2024 року на підтверд-ження отримання гонорару, оскільки згідно вказаної довідки, адвокатом отримано го-норар від [PERSON] , яка не є стороною по справі (а.с.20). Згідно вимог ч.5\~ст.137 ЦПК України\~у разі дотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на прав-ничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи позицію представника відповідача по справі, суд, надаючи оцінку за-значеним вище аргументам, зважаючи на складність справи, ціну справи та її значення для сторін, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також враховуючи принцип пропорційності, - приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу у розмірі 6\~000,00 грн. є не співмірними зі складністю справи та підлягають зменшенню до 1\~000,00 грн.

Outcome: approved