Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

І. Стислий виклад позиції учасників. Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 413 982 грн., а також судових витрат у справі. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 29.12.2021 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики №1-29/12/21ОВ, за умовами якого відповідач отримав від позивача позику в розмірі 272 500,00 грн., що є еквівалентом 10 000,00 доларів США, яку позичальник зобов`язався повернути в строк до 29.12.2023 року. Позика повертається гривнями в сумі еквівалентній 10 000, 00 доларів США, розрахованій по комерційному курсу гривні до долара, що склався на день повернення позики або її частини. Однак, відповідач не виконав умови договору та не повернув грошових коштів отриманих у позику. Крім того, згідно умов договору, за порушення строків повернення позики позичальник має сплатити пеню у розмірі 1% за кожний день прострочення платежу. На день подачі позову до суду сума пені за період з 30.12.2023 по 07.01.2024 становить 34 182,00 грн. На даний час позика відповідачем не повернута, тому просить стягнути з [PERSON] заборгованість у загальному розмірі 413 982 грн., а також судові витрати у справі. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 19.01.2024 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін та встановлено учасникам строки для подачі заяв по суті. Представник позивача просить розгляд справи проводити у їх відсутності і долучив оригінал договору позики від 29.12.2021. Відповідач в судове засідання не з`явився, неодноразово повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом надсилання SMS-повідомлення, шляхом публікації оголошення про виклик особи через веб-портал «Судова влада України», шляхом надсилання поштових відправлень, які повернулися із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», із заявами по суті справи, клопотаннями чи відзивом до суду не звертався. Згідно ч.2 ст.247, ч. 4 ст. 268 ЦПК України фіксування судового процесу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 29.12 2021 [PERSON] отримала у [PERSON] в позику грошові кошти в розмірі 272 500 грн, що є еквівалентом 10 000, 00 доларів США та зобов`язалася їх повернути в строк до 29.12.2023 зі сплатою пені у розмірі 1% від суми боргу у випадку прострочення сплати заборгованості. Відповідачем власноручно підписаний договір про надання позики №1-29/12/21ОВ від 29.12.2021 (а.с.47). Договір позики підписаний [PERSON] відповідає вимогам і породжує правові наслідки, що наступають внаслідок невиконання умов договору визначених у його змісті. Підписання сторонами договору є доказом отримання позичальником від позикодавця грошових коштів у повному розмірі в готівкой формі у день його укладання. Згідно розрахунку суми заборгованості борг становить 413 982 грн, з яких основна сума заборгованості за договором - 379 800 грн.( сума 10 000,00 дол.США х 37,98 (курс НБУ станом на 29.12.2023) та розмір пені 34 182 грн. що розрахований за формулою ( пеня = сума боргу х ставка пені (%) /100% /365 днів х (кількість днів) (а.с.5) IV. Норми права, які застосував суд. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до норм ст.1047ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Отже, письмова форма договору позики унаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 204 ЦК України визначено принцип презумпції правомірності правочину - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підтвердження невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань по поверненню суми позики позивач надав суду оригінал договору позики від 29.12.2021. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ст. 530 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Суд приходить до висновку, що позивач надав належні та допустимі докази існування між ним та [PERSON] зобов`язальних правовідносин. Відповідачем жодних доказів на спростування доводів позивача, зазначених ним у позові або ж сплати останньому боргу за договором позики, до суду не подано, тому наданий позивачем розрахунок заборгованості та пені приймається судом як достовірний. Оригінал договору позики №1-29/12/21ОВ від 29.12.2021 підтверджує факт укладення договору позики між сторонами і отримання коштів [PERSON] , як наслідок виникнення у неї обов`язку в їх поверненні. Тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі. У відповідності до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved