Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного майна; свої вимоги мотивує тим, що вона із 10 вересня 2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем; від цього шлюбу в сторін народилося двоє дітей, котрі на даний час є малолітніми; за час спільного подружнього життя ними було придбано квартиру в [ADDRESS] , автомобіль марки «BMW X5», орендовано індивідуальним банківський сейф, де відповідач зберігає спільні кошти, документи та інші цінності, а також придбав та записав на свою матір квартиру в м. Львів. Оскільки позивач дізналася про подружні зради чоловіка, вона звернулася до нього про поділ майна подружжя добровільно, він спочатку погодився, але потім почав її уникати; крім того, їй стало відомо, що чоловік без її згоди відчужив автомобіль іншій особі, але продовжує ним користуватися; за таких обставин позивач дійшла висновку, що відповідач не має наміру добровільно розподілити спільно набуте майно, а тому просить визнати за нею права власності на частину квартири по [ADDRESS] , стягнути компенсацію половини вартості автомобіля марки «BMW X5» та визнати за нею права на частку грошових коштів, що складають вміст банківського сейфу відділення АТ «Кредобанк. Відповідач подав до суду відзив, яким по суті визнав право спільної сумісної власності на квартиру по [ADDRESS] , однак заперечив, що зберігає документи на цю квартиру в індивідуальному сейфі; твердження позивача, що він відчужив автомобіль «BMW X5» без її відома не є правдивим, оскільки кошти від продажу вказаного автомобіля зберігаються у будинку, де проживає позивач, а він доступу до них не має; всупереч цьому позивач не згадує, що подружжю належав інший автомобіль марки «Хонда», котрий був переданий по дорученню батьку позивача [PERSON] , котрий повинен був продати цей транспортний засіб, однак зареєстрував на свого сина [PERSON] ; відтак кошти від продажу двох транспортних засобів повинні були бути витрачено на придбання нових автомобілів; однак відносини між сторонами погіршилися і відповідача прогнали з дому, жодних коштів він так і не отримав; просив здійснити поділ квартири по [ADDRESS] , шляхом виділення рівних часток; здійснити поділ автомобілів марки «BMW X5» та «Хонда»; у решті позовних вимог відмовити. У судовому засіданні представник позивача адвокат Гирич О.В. в інтересах своєї довірительки уточнив позовні вимоги та просив визнати спільним майном подружжя квартиру [ADDRESS] та автомобіль марки BMWХ5; право власності на квартиру вцілому визнати за відповідачем та стягнути компенсацію 190000грн в користь позивача; також стягнути 18850грн компенсації за відчужений автомобіль. Відповідач та її представник-адвокат Гагалович Г.М. уточнені позовні вимоги визнали, погоджувалися на сплату компенсації за вказане майно та визнання за відповідачем права власності на квартиру по [ADDRESS] вцілому. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідної процесуальної дії. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Тому до ухвалення судового рішення судом роз`яснено учасникам наслідки відповідної процесуальної дії. Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.09.2015р., який на даний час розірваний рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12.01.2024 року. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] є власником квартири по [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу Кульчицьким Ю.Я. 28.09.2020р. за реєстровим №511. Відповідно до інформації №І-3-/Аз від 29.08.2023р. Територіального сервісного центру МВС №4642 з 08.03.2023р. по 27.07.2023р. за [PERSON] був зареєстрований автомобіль марки «BMW X5», 2013 року, реєстраційний номерний знак [NUMBER] ; з 27.07.2023р. згідно договору купівлі-продажу даний транспортний засіб зареєстрований за [PERSON] ; вартість транспортного засобу у договорі купівлі-продажу вказано 377100грн. згідно інформації №31/28-4641-1169 від 02.03.2024р. Територіального сервісного центру МВС №4641. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку; вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Із пояснень сторін під час судового розгляду встановлено, що спірне майно було набуто подружжям за час шлюбу; тому правовий режим даного майна відповідно до вказаної норми Сімейного Закону є майном спільної сумісної власності чоловіка та дружини, набуте ними за час шлюбу, що є продовженням загальної норми ч. 3 ст. 368 ЦК України і не може бути особистою власністю чоловіка, відповідно, - відповідача [PERSON] у цивільній справі, що випливає із змісту ст. ст. 57, 58, 62 СК України. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до ч. 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно ч. 2, 4 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою. У судовому засіданні з`ясовано, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси позивача чи інших осіб, сторони по суті дійшли згоди про компенсацію частки дружини в спільній сумісній власності; водночас судом установлено, що згода відповідача [PERSON] є також добровільною та його позиція не є наслідком застосування будь-якого тиску або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин. Із урахуванням зазначеного, а також виходячи із засад змагальності щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства, аналізуючи пояснення сторін, визнання позову відповідачем, подані суду матеріали, суд уважає, що позов [PERSON] про визнання спільною сумісною власністю подружжя квартири та автомобіля та присудження їй відповідної компенсації в грошовому еквіваленті половини вартості цих об`єктів слід задовольнити повністю.

Outcome: approved