Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

І. Описова частина Короткий зміст позовних вимог Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав, відносно неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Батькодитини ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки.Починаючи з 2018 року він жодного разу не телефонував дитині, не цікавився іі життям та розвитком. Байдуже ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків та долі дитини змусило її звернутися до суду з даним позовом. Хід справи та процесуальні дії суду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2023 року дану справу передано на розгляд судді Черенковій Н.П. Після виконання вимог ст. 27, 187 ЦПК України, ухвалою судді від 11.12.2023 року відкритозагальнепозовнепровадження, призначено підготовче судове засідання, витребувановід Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . 08.02.2024 року від представника позивача адвоката Ішбулатової С.Р. надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи нотаріально посвідченої заяви від 16.12.2023 року [PERSON] про визнання позову про позбавлення його батьківських справ у відношенні доньки [PERSON] , [INFO] та розгляду справи у його відсутності. Дана заява посвідчена приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Середа О.О., реєстровий номер 1123. 20.02.2024 року від Органу опіки та піклування, на виконання вимог ухвали від 11.12.2023 року надійшов висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Ухвалою суду від 29.02.2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. Сторони до судового засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, просили про розгляд справи у їх відсутності. Представник позивача - адвокат Ішбулатова С.Р. позов підтримала та просила про його задоволення, вважала можливим слухати справу у відсутності сторін, які не з`явились. За таких обставин відповідно до ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу по суті у відсутності нез`явившихся осіб, оскільки в матеріалах справи достатньо даних для розгляду справи по суті. Обставини справи, встановлені судом. Встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 04.03.2016 року. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 09.07.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу відновлено [PERSON] її дошлюбне прізвище - [PERSON] . Згідно заяви від 16.12.2023 року, завіреної приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Середа О.О. зареєстрованої в реєстрі за № 1123, [PERSON] добровільно і беззаперечно відмовляється від батьківських прав відносно його доньки [PERSON] , [INFO] та надав згоду на позбавлення його батьківських прав та просить про розгляд справи у його відсутності. Орган опіки та піклування, виконком Миколаївської міської ради надав до суду Висновок № 935\\02.02.01-22/25/14/24 від 19.02.2024 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Окрім того, як вбачається з вищевказаного Висновку, згідно соціально-психологічного висновку Миколаївського міського центру соціальних служб дитина як свою сім`ю сприймає себе, матір, з батьком тривалий час не спілкується, немає спогадів про нього, та називає його «поганим татом». В матеріалах справи наявна довідка про наявність заборгованості по сплаті аліментів. ІІ. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до правил ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову відповідачем не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.ч 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На даний час тягар утримання дитини покладений на позивача. Відповідач з дитиною не спілкується, матеріально не допомагає, станом здоров`я не цікавиться, не доглядає, не піклується про фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, тощо. Дитина повністю знаходиться на утриманні матері, відповідач байдуже ставиться до долі доньки. Окрім того, надав згоду на позбавлення його батьківських прав. Позивач жодних перешкод у спілкуванні батька з дитиною не чинить. Згідно статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєїдитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно з нормами ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згіднозі ст. 18 Конвенції про права дитини, щобуларатифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з пунктами 15 та 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновленнябатьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої малолітньої дитини. Суд зазначає, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавленні батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини, без поважних причин залишивши її без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно його доньки є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved