Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

24 березня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] у якому просив суд визнати недійсним договір дарування приміщення за адресою: [ADDRESS] , який укладений 17.09.2018, а також договір дарування приміщення за адресою: [ADDRESS] , який укладений 18.10.2018. В обґрунтування таких позовних вимог посилається на те, що він з відповідачкою проживали однією сім`єю без шлюбу у період з 1999 року по 01.05.2018, вели спільне господарство, мали спільний бізнес та бюджет, фактично були подружжям. За час спільного проживання і за спільні кошти ними були придбані два спірні приміщення у м. Кам`янка-Бузька, які були зареєстровані на відповідачку. Однак, 17.09.2018 та 18.10.2018 відповідачка без його на те згоди відчужила таке нерухоме майно на користь своєї матері [PERSON] . Тому, просив такі договори визнати недійсними. Ухвалою суду від 10.04.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 06.07.2020 позивач [PERSON] подав суду заяву про залучення до участі у справі третіх осіб [PERSON] та ПАТ АКБ «Львів». 31.08.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідачки [PERSON] у якому вона просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, оскільки вони не перебували у офіційному шлюбі, не придбавали спірне майно за спільні кошти, а тому воно не є спільним майном. 14.03.2020 позивач [PERSON] подав суду заяву про збільшення позовних вимог у якій просив також встановити юридичний факт проживання однією сім`єю сторін без шлюбу у період з 1999 року по 01.05.2018. 14.09.2020 позивач [PERSON] подав суду клопотання про залучення до участі у справі як співвідповідача [PERSON] , а ПАТ АКБ «Львів» як третю особу на стороні позивача. Ухвалою суду 15.09.2020 витребувано докази у справі, залучено до участі у справі як співвідповідача [PERSON] , відмовлено у залученні третьої особи ПАТ АКБ «Львів», прийнято до розгляду заяву [PERSON] про збільшення позовних вимог. 07.09.2020 від позивача [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив. 09.10.2020 на адресу суду надійшли витребувані судом документи від приватного нотаріуса Приходько Н.М. 15.10.2020 [PERSON] надала суду відзив на заяву про збільшення позовних вимог де відповідачка [PERSON] просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Ухвалою суду від 15.10.2020 закрито підготовче провадження у справі, а справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 09.11.2020 у задоволенні заяви адвоката Стефановича Ю.М. про відвід головуючого судді відмовлено. Ухвалою суду від 22.03.2021 зупинено провадження у справі до моменту закінчення перегляду ВП ВС в касаційному порядку справи №523/14489/15-ц. 20.06.2022 до суду надійшла заява [PERSON] про забезпечення позову у якій він просив суд накласти арешт на спірні приміщення. Ухвалами суду від 22.06.2022 поновлено провадження у справі, відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову та зупинено провадження у справі до моменту закінчення перегляду ВП ВС в касаційному порядку справи №523/14489/15-ц. Ухвалою суду від 04.01.2024 поновлено провадження у справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] просив його позовні вимоги задовольнити та пояснив, що він разом з відповідачкою проживали однією сім`єю з 1999 року 01.05.2018 у [ADDRESS] і за час такого проживання у них народилося двоє спільних дітей дочка [PERSON] та син [PERSON] . Крім того, вони займалися спільним бізнесом та вели спільне господарство в результаті чого придбали спірне майно, яке відповідачка після закінчення їхніх відносин відчужила на користь своєї матері. Позивач [PERSON] зазначав, що він спільно з відповідачкою був на усіх сімейних святах, їздили на відпочинки, виховували дітей, спільно вступали у кредитні правовідносини з банком, а тому такі відносини є відносинами подружжя без реєстрації шлюбу. Відповідачка [PERSON] заперечила проти задоволення таких позовних вимог та в судовому засіданні вказала, що з позивачем [PERSON] у них дійсно є двоє спільних дітей, однак такі відносини не мали ознак подружжя, так як вони проживали у різних кімнатах однієї квартири, вони не мали спільного бюджету і побуту. Спірні приміщення були нею придбані за особисті кошти, а згодом подаровані матері. Відповідачка [PERSON] , яка була допитана судом з її згоди як свідок, суду пояснила, що вона заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки їй відомі обставини життя сторін, вона часто у них гостювала і бачила, що вони ночували у різних кімнатах. Її дочка [PERSON] багато працювала, займалася дітьми, а [PERSON] не має ніякого відношення до її майна. Вказала, що у них справді є двоє спільних дітей, які спільно з ними проживали у одній квартирі. Також пояснила, що орієнтовно у 1999 році [PERSON] та її дочка [PERSON] жили у її будинку в с. Жовтанці, однак потім відносини між ними зіпсувалися і її чоловік вигнав його з дому, після чого вони пішли жити у м. Кам`янка-Бузька. Вказала, що до них часто приїжджала поліція через сварки. Щодо отримання у дар спірного майна то вказала, що просто дочка вирішила їй зробити подарунок. Представник відповідача адвокат Стефанович Ю.М. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі, зокрема пояснив, що відносини сторін не є характерні для відносин подружжя. Вказав, що спірне приміщення було придбане у кредит, який виплачувала відповідачка [PERSON] , а тому відсутні підстави для висновку, що таке майно набуте за спільні кошти сторін. Крім того звернув увагу суду на те, що на момент першого придбання нерухомого майна чинний СК України ще не був прийнятий, а тому не можна вести мову про таке поняття як проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Окремо наголосив, що оскільки позивач не заявляє вимоги про повернення спірного майна, то одна лише вимога про визнання договорів недійсними не є ефективним способом захисту прав. Заслухавши учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Щодо факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу Звертаючись до суду з даним позовом позивач [PERSON] просив зокрема встановити факт його проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] у період з 1999 року по 01.05.2018 року. Заперечуючи проти такого позову, [PERSON] та її адвокат вказували, що відносини сторін у справі не були характерні для сімейних. Так, 01.01.2004 набрав чинності Сімейний кодекс України, який у частині 2 статті 3 визначив, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У статті 21 цього кодексу визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Разом з тим, цим кодексом визначено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу (стаття 74 СК України, в редакції, чинній до 16 січня 2007 року). Якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу (стаття 74 СК України, в редакції, чинній з 16 січня 2007 року). Тобто, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є окремою підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити такі факти: спільне проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року № 554/8023/15-ц). Оцінивши надані сторонами докази у справі, а також покази свідків, суд дійшов висновку, що сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Так, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.11.2018, [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] (том 1, а.с. 86). Допитана судом свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є дочкою сторін у справі і вони всі проживали разом як одна сім`я (вона, тато, мама і брат) у квартирі [ADDRESS] . Батьки спочатку мали непогані стосунки, однак коли їй виповнилося орієнтовно 9 років, то їх відносини погіршилися і вони часто ночували в різних кімнатах, хоча були періоди, коли поверталися жити в одну. Пояснила, що з 2017 року вона не живе у цій квартирі, оскільки виїхала на навчання у інше місто і не бажає проживати з ними через постійні скандали. Пояснила, що набуте майно, в тому числі ці два приміщення, є їхнім спільним майном, оскільки вони разом працювали і вкладали спільні кошти та працю. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.04.2009, [PERSON] народився [INFO] і його батьками є [PERSON] та [PERSON] (том 1, а.с. 85). Допитаний судом свідок [PERSON] суду пояснив, що він є сином сторін у справі і його батьки жили разом, вони мали спільний бізнес, зокрема купляли та продавали товари. Він особисто бачив, як вони спільно купляли такі товари, продавали, платили гроші працівникам, будували павільйон для торгівлі тощо. Вказав, що батьки жили разом з ним за адресою [ADDRESS] з моменту його народження до моменту поки не розійшлися у березні 2018 року. Вказав, що їх сім`я складалася з чотирьох чоловік: мама [PERSON] , батько [PERSON] , сестра [PERSON] та він, [PERSON] . Вони як сім`я разом їздили відпочивати, проводили спільний побут, купляли одяг тощо. Також пояснив, що раніше батьки жили в одній кімнаті, а вони з сестрою в інших у їхній трьох кімнатній квартирі. Однак згодом, його батько почав ночувати в окремій кімнаті, а він з мамою окремо. Допитана судом свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є дочкою [PERSON] від першого шлюбу і вона певний період часу (з 2000 до 2014 року) також проживала з сторонами у справі та їх дітьми у квартирі [ADDRESS] . Вказала, що здебільшого вихованням дітей, готуванням їжі, організацією відпочинку, заробітком коштів займалася мама [PERSON] . Зазначила, що на її думку їхні відносини припинилися десь у 2003 році, а подальші не можна назвати сім`єю, бо жили в окремих кімнатах. Квартира [ADDRESS] була придбана на ім`я [PERSON] , хоча її мама [PERSON] брала фінансову участь у її придбанні. Також підтвердила, що коли у неї було весілля, то [PERSON] був на ньому як запрошений. Допитаний судом свідок [PERSON] суду пояснив, що він є знайомим сторін у справі близько 30-ти років, оскільки вони всі разом торгували на місцевому ринку. Вказав, що сторони жили добре, були сім`єю, мали спільних дітей, відпочивали разом, мали спільний бізнес, купили два магазини. Зазначив, що він часто був у них вдома у м. Кам`янка-Бузька (3-4 рази на рік), коли святкували різні свята, а також вказав, що йому відомо, що сторони позичали гроші у його сусіда для придбання магазину. Відповідно до даних ваучера туроператора «News Travel» у період з 25.08.2014 по 01.09.2014 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] замовили відпочинок у готелі Болгарії (том 1, а.с. 103). Оглянутими в судовому засіданні фото та відео файлами встановлено, що на таких зображені різні святкові події, де присутні сторони [PERSON] та [PERSON] , їх діти, мама [PERSON] - [PERSON] , родичі тощо. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] опізнали себе як особи, які присутні на таких заходах (том 1, а.с. 111). Аналіз показів таких свідків, а також письмових та електронних доказів вказує на те, що сторони протягом тривалого часу проживали у одній квартирі, у них народилося двоє дітей, яких вони виховували спільно, тобто мали спільний побут та взаємні права та обов`язки, зокрема щодо виховання дітей. Також судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мали взаємні права та обов`язки у сфері ведення спільного господарства. Так, згідно договору поруки №235/МП від 21.10.2002 [PERSON] є майновим поручителем за зобов`язаннями ФОП [PERSON] перед АТ «Кредит Банк (Україна)», що виникли на підставі кредитного договору №235 від 21.10.2002 (том 1, а.с. 93). У договорі поруки №Л-1785/06.04-ДПЗ зазначено, що [PERSON] поручилася перед ЗАТ «ПроКредит Банк» за зобов`язаннями [PERSON] , які виникли з умов договору про надання траншу від 13.04.2006 (том 2, а.с. 12). Відповідно до висновку за результатами здійснення попередньої оцінки фінансового стану позичальника [PERSON] , який здійснено у ПАТ «Державний ощадний банк України» 20.12.2017, її сімейний стан вказано як незареєстрований шлюб, чоловіком [PERSON] , дочкою [PERSON] , а сином [PERSON] (том 1, а.с. 91). Також, як видно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.08.2018 квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] з 28.03.2018 і підставою набуття такого майна є договір іпотеки від 28.03.2018, іпотекодержателем є АКБ «Львів», іпотекодавцем [PERSON] , а боржником [PERSON] (том 1, а.с. 10). Згідно копії Генерального договору №54/8/2018 від 28.03.2018, який укладено між ПАТ АКБ «Львів» та ФОП [PERSON] , останній було надано кредит на суму п`ять мільйонів гривень на строк до 27.03.2028 (том 1, а.с. 16-18). Відповідно до договору поруки №54/В/2018/S-1 від 28.03.2018 [PERSON] виступив поручителем за кредитними зобов`язаннями [PERSON] , які виникли з Генерального договору №54/8/2018 від 28.03.2018. У цьому договорі міститься також застереження під підписом [PERSON] такого змісту «Я, [PERSON] , дружина поручителя [PERSON] … ознайомлена зі всіма умовами цього договору та не заперечую проти його укладення.» (том 1, а.с.23). Рішенням господарського суду Львівської області від 17.04.2019 у справі №914/213/19 вирішено стягнути солідарно заборгованість по кредиту на користь ПАТ АКБ «Львів» з ФОП [PERSON] та [PERSON] (том 1, а.с. 24-27). Такі докази вказують на те, що [PERSON] та [PERSON] спільно отримували кошти у кредит, спільно несли фінансові зобов`язання за такими договорами кредиту, поручалися один за одного, солідарно відповідали за зобов`язаннями згідно рішення суду, а тому вони вели спільне господарство, що притаманне особам, які проживають однією сім`єю. Також, з оцінених судом доказів встановлено, що [PERSON] протягом тривалого часу і неодноразово позиціонувала [PERSON] саме як її чоловіка, тобто сприймала його як чоловіка, з яким вона проживає однією сім`єю. Зокрема, як видно з протоколу допиту свідка [PERSON] від 22.03.2016, така вказує, що вона проживає зі своєю сім`єю у квартирі [ADDRESS] і її чоловіком є [PERSON] (том 1, а.с. 95-96). У протоколі допиту потерпілої [PERSON] від 14.09.2018 вона вказує, що вона з 1994 року проживала разом з [PERSON] , не перебуваючи із ним у офіційному шлюбі. У даному протоколі [PERSON] описує суть конфлікту, який виник у неї вдома з позивачем [PERSON] (том 1, а.с. 97-98). У постанові про закриття кримінального провадження від 31.10.2018 серед іншого зазначено, що в ході досудового розслідування встановлено, що допитана потерпіла [PERSON] пояснила, як її чоловік [PERSON] 22.08.2018 проник у павільйон, де вони здійснюють підприємницьку діяльність та забрав товар на загальну суму 30 тис. грн. (том 1, а.с. 99). У протоколі допиту свідка [PERSON] від 07.10.2020 [PERSON] вказує, що вона та [PERSON] проживали спільно в цивільному шлюбі з 1999 року по серпень 2018 року У позовній заяві [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , [PERSON] посилалася на те, що у період з 1994 року по 13.08.2018 вона зі [PERSON] постійно разом проживали, вели спільне господарство та спільний побут, мали спільний сімейний бюджет, тобто між ними існували відносини притаманні подружжю. А тому просила встановити фактичні шлюбні відносини її та [PERSON] з 1994 року по 13.08.2018 і розподілити спільне майно подружжя (том 2 , а.с. 5-7). У заяві до правоохоронного органу від 13.08.2018 [PERSON] просила прийняти міри до її співмешканця [PERSON] , який вчинив відносно неї домашнє насильство (том 2, а.с. 27). Такі докази у своїй сукупності вказують на те, що між [PERSON] та [PERSON] були такі відносини, які вони сприймали як сімейні, оскільки у відносинах з правоохоронними органами саме такий статус зазначали. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. А згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Оцінивши описані вище докази з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності, суд

Outcome: partial