Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] звернувся до Кіцманського районного суду Чернівецької області із позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15.06.2013 року відповідачі отримали від нього позику, грошові кошти в сумі 800\~000 грн., які зобов`язалися повернути йому до 15 вересня 2023 року, що підтверджується борговою розпискою, виданою та власноруч підписаною [PERSON] та [PERSON] .. Вказує, що відповідачами були порушені свої боргові зобов`язання, і позику не повернули у визначений умовами позики строк. При цьому боржники ігнорують будь-яку можливість врегулювання спору в позасудовому порядку, про що ним особисто 02.01.2024 року передано відповідачам вимогу повернення позики у тридцятиденний строк. У зв`язку із наведеним [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] та [PERSON] на його користь борг в сумі 800\~000 гривень. Відповідачами відзив на позовну заяву не подано. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 01.03.2024 року судом отримана інформація про місце проживання фізичної-особи, відповідача по справі, - [PERSON] відповідно до якої остання зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , відповідача по справі, - [PERSON] відповідно до якої останній зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.17-18) Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01.03.2024 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 03.04.2024 (а.с. 19). Заходів щодо забезпечення доказів, забезпечення позову по справі не вживалося, зупинення і поновлення провадження не здійснювалося. Позивач [PERSON] , 03.04.2024 у підготовчому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив стягнути з [PERSON] та [PERSON] борг за договором позики у сумі 800\~000 грн., а також понесені ним судові витрати по оплаті судового збору при подачі позовної заяви до суду. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у підготовче засідання не з`явилися, однак скерували 03.04.2024 суду заяву у якій позовні вимоги [PERSON] визнали у повному обсязі. Просили проводити підготовче засідання без їх участі. Згідно ч.1.4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч.3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. З огляду на ті обставини, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що згідно оригіналу\~боргової розписки\~від 15.06.2013\~року \~ [PERSON] та\~ [PERSON] підтвердили\~боргове зобов`язання\~перед [PERSON] \~в сумі\~800\~000\~грн.\~Зобов`язувалися повернути\~позивачу борг\~в сумі\~800\~000\~грн.\~до 15\~вересня 2023\~року,\~в чому\~і \~особисто \~відповідачі [PERSON] \~та [PERSON] \~розписалися.\~В розписці\~зазначено,\~що \~фактом погашення\~боргу є\~повернення цієї\~розписки.\~Кошти в\~сумі 800\~000\~грн.\~отримані ними\~ власноручно\~ до\~підписання цієї\~ розписки. (а.с.10) 02.01.2024 року [PERSON] звертався з письмовою вимогою до [PERSON] та [PERSON] про усунення порушення за договором позики від 15 червня 2013 року, яка отримана боржниками 02.01.2024, та в якій просив в тридцяти денний термін повернути йому 800 000 грн.. (а.с.11). Станом на день розгляду справи в суді - кошти за договором позики позивачу не повернуті. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише уразі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст. 15 ЦК України, ч.1 ст.4 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. При цьому, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України). Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не тільки факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 02.07.2017 року у справі №6-79цс14, відповідно до норм 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. У вказаній постанові Верховний Суд України також зазначив, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. На підставі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Верховний суд України у постанові від 13 грудня 2017 року у справі №309/3458/14-ц від 1 грудня 2017 року, роз`яснив, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. У контексті статей 524, 533-535, 625 ЦК України можна зробити висновок, що грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті чи в іноземній валюті), таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання, як в іноземній валюті так і у національній валюті. Поряд із цим, Велика Палата Верховного Суду за наслідками розгляду справи № 464/3790/16-ц, зробила висновки, які виклала у постанові від 16 січня 2019 року (провадження № 14-465цс18). Так, посилаючись на вимоги ст.ст. 1046 та 1049 ЦК України Велика Палата Верховного Суду вказала, що укладення, так і виконання окремих договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми як в іноземній валюті, так в національній валюті України. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Оцінка суду. Таким чином, враховуючи той факт, що згідно умов договору позики грошові кошти відповідачі по справі зобов`язувалася повернути позивачу до 15.09.2023 року, відповідачі [PERSON] та [PERSON] \~в порушення вимог ст.ст.530, 629, 1049 ЦК України не виконали покладений на них обов`язок повернути грошові кошти отримані за договором позики у повному обсязі в строк, передбачений умовами договору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до задоволення. При цьому, позивачем підтверджено право вимагати від відповідачів виконання боргового зобов`язання на підставі наданих суду оригіналів документів. Надана суду розписка про отримання [PERSON] та [PERSON] в борг грошових коштів підтверджує факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Наявність у позивача оригіналу договору (боргової розписки) також вказує на те, що зобов`язання щодо повернення одержаних за договором позики коштів не виконане. Враховуючи ту обставину, що позивач, як позикодавець, має право вимагати повернення боргу, а відповідачі, як позичальники, позику в установлений строк не повернули, то таку суму боргу за невиконання грошового зобов`язання слід стягнути на користь позивача в примусовому порядку. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, а саме слід\~стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 15 червня 2013 року в сумі 800000 грн. Розподіл судових витрат у справі. Згідно з нормами ч.1\~ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому із [PERSON] та [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] понесені ним витрати по сплаті судового збору при подачі позовної заяви до суду в розмірі 8000 грн.. На підставі ст.ст. 16, 192, 193, 202, 207, 524, 533, 535, 545,610, 625- 629, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved