Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-24 00:00:00

Позивач АТ КБ "ПриватБанк" звернувся до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг № б/н від 25 червня 2012 року в розмірі 91 786 грн. 75 коп., зазначивши в обґрунтування позовних вимог, що відповідач [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 25.06.2012 року. При цьому, при укладенні Договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується відповідач. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Банком на підставі Договору надання банківських послуг відповідачу було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом та видано кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 75 000 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.2.3, п.2.1.2.4 Договору, на підставі якого відповідач при укладанні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни за рішенням та ініціативою Банку. Позивач також зазначив, що згідно з п.2.1.12.7.2 Договору в разі непогашення Клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом Клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів в рік, що підтверджується п.2.1.12.6 Договору. Зазначив, що свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбаченими Договором та в межах кредитного ліміту. Відповідач, в свою чергу, зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту, відповідно до умов Договору, а саме: щомісячними платежами у розмірі мінімального обов`язкового платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. У порушення умов Договору відповідач зобов`язання за вказаним Договором належним чином не виконав, в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення в розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку, у зв`язку з чим станом на 23 березня 2023 року заборгованість за кредитним договором становить 91 786 грн. 75 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 75 053 грн. 30 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 16 733 грн. 45 коп. З огляду на зазначене вище, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором № б/н від 25.06.2012 року в розмірі 91 786 грн. 75 коп., а також судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 2 684 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 15 травня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику в судове засідання учасників справи. Позивачем АТ КБ «ПриватБанк» разом з позовною заявою подано клопотання від 06 квітня 2023 року про розгляд справи за відсутності представника позивача та підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] судом повідомлявся про день та місце судового розгляду справи в порядку ч.ч.5, 6 ст. 128 ЦПК України, поряд з цим відзив на позов та інші заяви з процесуальних питань від відповідача до суду не надходили, на підставі чого, суд вважає, що відповідач не скористався своїми процесуальними правами як на участь в судовому засіданні, так і на надання суду доказів. Крім того, клопотань про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи до суду також не надходили, а так само не надходило від відповідача будь-яких заяв, клопотань, заперечень, відзиву на позов, на підставі чого справа розглянута судом за наявними у ній доказами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, однак є такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 25 червня 2012 року між акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг, шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк. При цьому, відповідач погодився з тим, що зазначена заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами, становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, при цьому, в зазначеній заяві [PERSON] виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку кредитка «Універсальна» з бажаним кредитним лімітом за платіжною карткою кредитка «Універсальна» в розмірі 10 000 грн. На підставі вказаної заяви від 25.06.2012 року відповідачу [PERSON] були надані кредитні картки, зокрема, 16.10.2012 року № [NUMBER] терміном дії до 11/15 тип картки: Карта Універсальна mini, 25.06.2012 року № [NUMBER] терміном дії до 03/16 тип картки: Карта Універсальна, 12.11.2013 року № [NUMBER] терміном дії до 05/17, тип картки: Карта Універсальна Gold, 31.05.2017 року № [NUMBER] терміном дії до 03/21, тип картки: Карта Універсальна Gold, 11.03.2021 року № [NUMBER] терміном дії до 07/24, тип картки: Карта Універсальна Gold. Крім того, з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] встановлено, що старт карткового рахунку відбувся 25.06.2012 року, 12.11.2013 року Банком було встановлено кредитний ліміт в розмірі 12 000 грн., та в подальшому кредитний ліміт Банком було збільшено, а саме: 18.11.2013 року до 13 000 грн., 19.04.2017 року до 15 000 грн., 11.08.2017 року до 25 000 грн., 27.01.2018 року до 26 500 грн., 03.06.2018 року до 28 000 грн., 18.10.2018 року до 30 000 грн., 17.02.2019 року до 35 000 грн., 01.04.2019 року до 38 500 грн., 19.12.2019 року до 40 000 грн., 30.01.2020 року до 42 000 грн., 23.10.2020 року до 50 000 грн., 10.12.2021 року до 75 000 грн., та в подальшому 26.12.2022 року кредитний ліміт Банком було зменшено до 0,00 грн. Таким чином, кредитний ліміт є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, якій суд повинен надати належну оцінку. Вказаний висновок висвітлений у Постанові КЦС Верховного суду від 16.09.2020 року за результатами розгляду справи № 200/5647/18, яку суд вважає за необхідне застосувати у розгляді даної справи. При цьому, судом відзначається, що позивачем АТ КБ «ПриватБанк» до позовної заяви було надано виписку по картковому рахунку (позичальник [PERSON] ) за Договором б/н за період з 25.06.2012 року по 27.03.2023 року, з зазначенням дати операції, номера картки, деталей операції, проведених за карткою суми у валюті операції та у валюті картки, з якої вбачається факт користування [PERSON] грошовими коштами в розмірі встановленого Банком кредитного ліміту. Крім того, як вбачається з розрахунків заборгованості, наданих позивачем, - заборгованість [PERSON] за зазначеним кредитним договором від 25.06.2012 року, станом на 31 жовтня 2015 року становила 1673 грн., 80 коп., яка складається з заборгованості за кредитом. З наступного розрахунку заборгованості за період з 01.11.2015 року по 23.03.2023 року вбачається, що заборгованість за зазначеним кредитним договором становила 91 786 грн. 75 коп., яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 75 053 грн. 30 коп. та заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 16 733 грн. 45 коп., при цьому, за вказаний період погашено заборгованості за тілом кредиту в розмірі 623 530 грн. 42 коп. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтями 626, 628 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець та в конкретному випадку - позивач АТ КБ "ПриватБанк". Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим саме банк має підтвердити, що на час укладення з відповідачем відповідного договору, а саме: 25.06.2012 року, діяли саме ці Умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В свою чергу, в анкеті-заяві позичальника [PERSON] від 25.06.2012 року відсутні умови договору про встановлений і погоджений сторонами за Договором розмір відсоткової ставки. Більш того, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» також не містить підпису відповідача, та, відповідно, вказані Тарифи не можуть бути складовою частиною Договору про надання банківських послуг. Крім того, до вказаних відносин неможливо застосувати і положення ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (25 червня 2012) до моменту звернення до суду з вказаним позовом (19 квітня 2023 року), тим самим кредитор міг додати до позовної заяви Тарифи та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу [PERSON] . Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, а також Тарифи банку, надані банком Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифи, які не містять підпису відповідача, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору 25.06.2012 року, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Також, судом відзначається, що з урахуванням приписів ч. 6 ст. 81 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. В зв`язку з чим, надані позивачем АТ КБ «ПриватБанк» Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної з сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім (відповідачем [PERSON] ), і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору (такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17). Враховуючи викладене, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір відсоткової ставки за користування позичальником кредитними коштами, наданими Банком. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем позивачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримано вимог щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. При цьому, зі змісту наданої анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку взагалі не вбачається розміру отриманого [PERSON] кредиту. При цьому, не містить і укладений між сторонами договір про надання банківських послуг від 25 червня 2012 року, і строку повернення кредиту (користування ним). Поряд з цим, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, відтак позивач вправі вимагати захисту своїх прав - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З огляду на викладене вище, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності на предмет їх належності та достовірності, приймаючи до уваги, що в матеріалах справи відсутні об`єктивні докази того, що відповідач [PERSON] звертався до Банку із заявою про розірвання договору, а так само із заявою про припинення дії укладеного між сторонами 25 червня 2012 року Договору, судом не встановлено також, що такі дії були вчинені і зі сторони Банку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, а саме: сума боргу за договором про надання банківських послуг від 25.06.2012 року, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 75 053 грн. 30 коп., яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим, та, враховуючи часткове задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 194 грн. 69 коп. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 526, 530, 634, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: partial