Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про виділ частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності, встановлення порядку користування земельною ділянкою. В позовній\~заяві зазначив,\~що йому\~на праві спільної часткової власності належить 1/5 частина житлового будинку з частиною надвірних побудов за адресою: [ADDRESS] . Іншими співвласниками будинку є [PERSON] (9/25) та [PERSON] (11/25). Відповідно до висновку експертного будівельно-технічного, земельно-технічного та оціночно-будівельного дослідження №41 від 03 липня 2023 року, складеного судовим експертом Федоровим Д.Ф., встановлено технічну можливість виділити в самостійний об`єкт нерухомого майна належної йому 1/5 частини житлового будинку з частиною господарських будівель за адресою: [ADDRESS] . До складу 1/5 частини, які можливо виділити [PERSON] як окремий самостійний об`єкт нерухомого майна входять: частина житлового будинку літ. А-1 загальною площею 33,2 кв.м., житловою площею 14,0 кв.м., у складі приміщень: кімната № 3-2 площею 14 кв.м., передпокій № 3-3 площею 9,2 кв.м., сіни № III площею 10 кв.м.; вбиральня літ.З, ворота огорожі № 5. Вартість 1/5 частини житлового будинку з частиною господарських будівель за адресою: [ADDRESS] [PERSON] складає 368 500 грн. Частина домоволодіння [PERSON] є планувально ізольованою, має окремий вхід зі сторони вулиці Гожулівська, має необхідну сукупність житлових та допоміжних приміщень, котрі відповідають будівельно-технічним вимогам для окремого проживання. Щодо користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] загальною площею 1672 кв.м., то експертом було запропоновано визначити такий порядок користування земельною ділянкою: ділянка площею 210 кв.м. - [PERSON] (позначено зеленим кольором у висновку, додаток № 3), ділянка площею 1462 кв.м. інших співвласників (позначено жовтим кольором у висновку, додаток № 3). Позивач звернувся до відповідачів з пропозицією поділити в натурі житловий будинок з надвірними прибудовами, як об`єкт права спільної часткової власності. Однак, відповідачі не погодилися здійснити поділ у добровільному порядку, без обґрунтування причин. Тому позивач просив суд виділити [PERSON] в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна 1/5 частину у житловому будинку з надвірними господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який належить сторонам на праві спільної часткової власності у складі: частина житлового будинку літ. А-1 загальною площею 33,2 кв.м., житловою площею 14,0 кв.м., у складі приміщень: кімната № 3-2 площею 14 кв.м., передпокій № 3-3 площею 9, 2 кв.м., сіни № ІІІ площею 10 кв.м.; вбиральня літ.З, ворота огорожі № 5, припинивши на вказане майно право спільної часткової власності. Також просив визначити порядок користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] відповідно до додатку № 3 до висновку експертного будівельно-технічного, земельно-технічного та оціночно-будівельного дослідження № 41 від 03.07.2023 року, проведеного судовим експертом [PERSON] , а саме: виділити в користування [PERSON] земельну ділянку площею 210 кв.м. (на плані позначено зеленим кольором). Виділити в користування інших співвласників земельну ділянку площею 1462 кв.м. (на плані позначено жовтим кольором). Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 02 серпня 2023 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.54). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у встановлений судом строк відзиву на позов не подали. Третя особа Виконавчий комітет Київської районної у м. Полтаві ради письмових пояснень щодо позову також не подала. За клопотанням представника позивача до матеріалів справи було долучено письмові докази. Також за клопотанням позивача в судове засідання було викликано судового експерта [PERSON] . Інші заяви по суті справи та клопотання сторонами суду не подавалися. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, уповноваживши адвоката Ольшанську О.Б. представляти її інтереси в суді. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. При цьому посилалась на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомили. Представник третьої особи Виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради в судове засідання також не з`явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача, що в засідання не з`явилась. Заслухавши представника позивача, дослідивши докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 19 липня 2022 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Микитенко Ю.В., [PERSON] на праві власності належить 1/5 частка житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). За вказаною адресою в цілому розташовано житловий будинок А-1, загальною площею 124,3 кв.м., житловою площею 43,3 кв.м., сарай Б, сарай б, гараж В, вбиральня Г, сарай Е, вбиральня З, голубник (тимчасовий) К, голубник (тимчасовий) Л, гараж М, огорожа № 1, колодязь питний № 2, огорожа № 3, ворота огорожі № 4, ворота огорожі № 5, колодязь пробивний № 6. Вартість спадкового майна (1/5 (однієї п`ятої) частки житлового будинку 128088,00 грн. (сто двадцять вісім тисяч вісімдесят вісім гривень 00 копійок). Як підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06 липня 2023 року № 338222577 іншими співвласниками житлового будинку за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , частка якого у праві спільної власності становить 9/25, та [PERSON] , частка якого у праві спільної власності становить 11/25 (а.с.29-30). При цьому будь-які документи, які б підтверджували яка саме земельна ділянка перебуває в користуванні співвласників будинку, до матеріалів справи не додано. Відповідно до ст. 364 ЦК України власник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. З метою реалізації такого права позивач звернувся з даним позовом до суду. Заявляючи про наявність технічної можливості виділити належну йому частку із спільного майна, позивач надав суду копію висновку експерта №41 за результатами будівельно-технічного, земельно-технічного та оціночно-будівельного дослідження на замовлення [PERSON] від 03 липня 2023 року, виконаного судовим експертом [PERSON] (а.с.11-25). Згідно вказаного висновку 1/5 частини майна, що належить [PERSON] , є планувально ізольованою частиною, яка має окремий вхід зі сторони вулиці Гожулівської, частина житлового будинку літ. А-1 (додаток №2) має необхідну сукупність житлових та допоміжних приміщень, котрі відповідають будівельно-технічним вимогам для окремого проживання (а.с.25-46). За результатами дослідження експерт робить висновок, що виділити у самостійний об`єкт нерухомого майна 1/5 частину домоволодіння з частиною господарських будівель за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] , технічно можливо. При цьому площа закріпленої за цією частиною земельної ділянки складає 224 кв. м. (в судовому засіданні експерт пояснив, що дана цифра є опискою. Вірна площа - 210 кв.м.) відповідно до креслення додатку №3. До складу 1/5 частини, яку можливо виділити [PERSON] як окремий самостійний об`єкт нерухомого майна, входять: частина житлового будинку літ. А-1 загальною площею 33,2 кв.м., житловою площею 14,0 кв.м., у складі приміщень: кімната № 3-2 площею 14 кв.м., передпокій № 3-3 площею 9,2 кв.м., сіни № III площею 10 кв.м.; вбиральня літ.З, ворота огорожі № 5. Вартість 1/5 частини житлового будинку з частиною господарських будівель за адресою: [ADDRESS] [PERSON] складає 368 500 грн. Але висновок не містить будь-якої інформації про те, яку реально частку від спільного нерухомого майна складають зазначені приміщення, чи відповідають вони реально 1/5 частці нерухомого майна. Також згідно вказаного висновку до складу іншої частини, яку за вимогами будівельно-технічних норм можливо виділити іншим співвласникам як окремий самостійний об`єкт нерухомого майна, входять: частину загальною площею 117,0 кв.м., житловою площею 43,8 кв.м. житлового будинку літ. А-1 у складі приміщень: сіни №1-2 площею 11,3 кв.м., коридор №1-3 площею 2,4 кв.м., кухня №1-4 площею 6,9 кв.м., передпокій №1-5 площею 9,9 кв.м., кладова №1-6 площею 10,4 кв.м., кімната №1-7 площею 18,9 кв.м., кімната №1-8 площею 9,6 кв.м., тамбур №1 площею 0,7 кв.м., кухня №2-2 площею 8,7 кв.м., передпокій №2-3 площею 8,8 кв.м., коридор №2-4 площею 7,6 кв.м., кімната №2-5 площею 15,3 кв..м., топочна №11 площею 6,5 кв.м.; сарай літ.Б, сарай літ.б, колодязь літ.К, гараж літ. В, вбиральня раж літ.М, сарай літ. Е, огорожа №1, колодязь питний №2, огорожа рота огорожі №4, колодязь пробивний №6. Зазначений висновок також не містить інформації про те, яку реально частку нерухомого майна складають зазначені приміщення, чи відповідають вони реально 20/25 (4/5) часткам нерухомого майна. Той факт, що існує технічна можливість виділити позивачу частину приміщень та споруд за фактичним користуванням, не є підставою для неврахування часток співвласників при вирішенні цього питання. На вказану обставину звернув увагу Верховний Суд в постанові від 03 грудня 2020 року у справі № 285/1265/18, провадження № 61-44858св18. Зокрема, Верховний Суд вказав, що статтею 41 Конституції України\~установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. За приписами\~статті 321 Цивільного кодексу України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій\~статті 356 ЦК України\~як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Частиною третьою\~статті 358 ЦК України\~встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно з частинами першою та другою\~статті 364 ЦК України\~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до частин першої та другої\~статті 367 ЦК України\~майно, що є у\~спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту норм статей\~183,\~358,\~364 ЦК України, виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести з несуттєвим відступленням від розміру ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку\~статті 364 ЦК України\~право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишається, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні\~статті 181 ЦК України. Верховний Суд наголосив, що визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Але в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували, якій саме частці в праві спільної часткової власності відповідають приміщення та споруди, що позивач просить виділити йому в окрему одиницю. При цьому суд відхиляє посилання експерта в експертному висновку на п. 1.4. Методики проведення судових експертиз, що для вирішення питань про розподіл жилих будинків, як правило, необхідні відомості про ідеальні частки співвласників, а також про порядок користування домоволодінням, який склався на практиці. Якщо в матеріалах, наданих експерту, немає пропозицій про бажаний розподіл домоволодіння (подальший порядок користування ним), доцільно з`ясувати з цього приводу думку сторін з тим, щоб по можливості врахувати її. Як пояснив в судовому зсіданні експерт [PERSON] , доступу у приміщення, що перебувають в користуванні інших співвласників, для обстеження йому надано не було. Відповідно, під час проведення експертного дослідження експерт не мав можливості з`ясувати думку інших співвласників щодо відступлення від ідеальних часток співвласників при виділі частки позивача. Також з висновку експерта №41 за результатами будівельно-технічного, земельно-технічного та оціночно-будівельного дослідження на замовлення [PERSON] від 03 липня 2023 року, виконаного судовим експертом [PERSON] або з інших доказів не вбачається чи має частка, що перебуває у фактичному користуванні позивача, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення, газопостачання). Відсутня така інформація і по частці, що перебуває в користуванні відповідачів. Як вказав Верховний Суд у наведеному вище рішенні, цю обставину суди мають врахувати. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявності технічної можливості виділу належної їй частки в одиницю. Щодо позовних вимог про визначення порядку користування земельною ділянкою суд становив наступне. Цільове призначення земельної ділянки\~ це її використання за тим призначенням, яке визначене на підставі відповідної технічної документації із землеустрою та чинного законодавства. Згідно\~статті 20 Земельного кодексу України\~віднесення до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Відповідно до ч. 1 ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Згідно частин 1 та 2 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); за затвердженими комплексними планами просторового розвитку території територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, детальними планами території. Проте, як вбачається з наданих до матеріалів справи доказів, земельна ділянка як об`єкт цивільних прав за адресою: [ADDRESS] , не є сформованою. Так, як підтверджується листом Приватного підприємства Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 08 березня 2023 року №2220, у відповідності до матеріалів Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» наявна відмітка про рішення виконкому Полтавської міської ради №970 від 30.11.1953 року про надання земельної ділянки площею 2273 кв.м. за адресою: [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку. Згідно даних висновку експерта з посиланням на топографо-геодезичну зйомку, виконану за вказаною адресою, площа, земельної ділянки складає 1672 кв. м. (а.с. 12). Згідно даних технічного паспорту на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] земельної ділянки 1690 кв.м. Таким чином з наведених доказів не вбачається, що за вказаною адресою земельна ділянка є сформованою як об`єкт цивільних прав з визначення її площі, меж та (або) внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Фактичне перебування\~земельної ділянки\~в користуванні\~співвласників будинку\~не є\~формуванням земельної\~ділянки як об`єкта цивільних прав. До формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав та до належного оформлення права користування співвласників цією ділянкою суд позбавлений можливості визначити порядок користування такою земельною ділянкою. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed