Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушенням. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що вироком Мукачівського міськрайонного суду у справі № 303/6454/23 від 03.08.2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з випробування з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та з покладенням відповідно до п.1,2 ч.1\~ст.76 КК України\~обов`язків. Вирок набув законної сили. Представник позивача зазначає, що позивач є інвалідом З групи, переніс інсульт та знаходиться на «Д» обліку, що підтверджується довідкою від 18.10.2023 року №138. Після крадіжки позивач пережив стрес. Так, як на господарстві він один та вказана подія викликала в нього особисто сильні душевні страждання та порушення сну, постійну тривогу, що злочинці можуть знову проникнути до його домоволодіння. Окрім того, викраденні збереження для позивача були відкладені на реабілітацію. Позивачу необхідно постійно приймати ліки, так як він є інвалідом З групи, знаходиться «Д» обліку. Протиправними діями [PERSON] , моральному здоров`ю [PERSON] спричинено значної шкоди, оскільки життя цивільного позивача було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями. Відтак, діями відповідача позивачу завдано моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях, які він зазнав зв`язку із проблемами з його здоров`ям, які виникли у зв`язку з його побиттям та постійному нервуванні, розмір якої оцінює в розмірі 50 000,00 гривень. Враховуючи вищенаведене, просить позов задоволити з підстав, наведених в позові. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 09.02.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасники справи заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої\~ст.279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідач відзив на позов не подавав. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст.\~15\~та п. 8 і 9 ч. 2 ст.\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Судом встановлено, що вироком Мукачівського міськрайонного суду у справі № 303/6454/23 від 03.08.2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з випробування з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та з покладенням відповідно до п.1,2 ч.1\~ст.76 КК України\~обов`язків.\~Речові докази\~по справі\~ \~пара сережок\~та каблучка\~з металу\~срібного кольору\~з вставкою\~із зеленим\~камнем,\~які передані\~потерпілому [PERSON] \~під розписку\~на відповідальне\~зберігання \~повернуто потерпілому\~за належністю;\~шкатулка для\~прикрас \~ повернуто\~потерпілому [PERSON] \~за належністю.\~Вирок набув\~законної сили ( а.с.12-13). Відповідно до ч. 6 ст.\~82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В силу ч. 1\~ст. 1177 ЦК України\~шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ч. 7\~ст.\~128\~КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1\~ст.12 ЦПК України). Згідно\~із ст.13 ЦПК України\~(диспозитивність цивільного судочинства) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову\~це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні\~це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).\~\~\~Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2\~ст.77 ЦПК України). Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування позивачу моральної шкоди, суд приходить до наступного. Положеннями\~ст.23 ЦК України\~передбачено,\~що особа\~має право\~на відшкодування\~моральної шкоди,\~завданої внаслідок\~порушення її\~прав.\~Моральна шкода\~полягає у\~фізичному болю\~та стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з каліцтвом\~або іншим\~ушкодженням здоров`я;\~у душевних\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з протиправною\~поведінкою щодо\~неї самої,\~членів її\~сім`ї\~чи близьких\~родичів.\~Моральна шкода\~відшкодовується грішми,\~іншим майном\~або в\~інший спосіб.\~Розмір грошового\~відшкодування моральної\~шкоди визначається\~судом залежно\~від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч.1\~ст.1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, згідно з п.1 ч.2\~ст.1167 ЦК України\~моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно до роз`яснень даних уп.3, 9, 17-1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. У рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2000) та «Недбала проти Польщі» Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції. Враховуючи викладене правове регулювання, суд дійшов висновку про те, що позивач в ході розгляду справи довів, що внаслідок вчинення [PERSON] кримінального правопорушення йому була завдана моральна шкода, яка полягає у фізичному болі, незручностях і дискомфорті, душевних стражданнях у зв`язку із вчиненням відповідачем вказаного кримінального правопорушення. Разом з цим, суд не вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у частині відшкодування моральної шкоди в повному обсязі в розмірі 50 000 грн., так як немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного, душевного болю, страждань, гідності особи, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням позивача і може мати тільки умовний вираз. Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу, суд виходить з конкретних обставин справи, які мають суттєве значення, приймає до уваги характер, тривалість та обсяг фізичних і душевних страждань, яких зазнав [PERSON] характер кримінального правопорушення, вчиненого [PERSON] відносно позивача, тому враховуючи вимоги розумності, виваженості і справедливості, вважає, що належному і дійсному розміру моральної шкоди відповідатиме 10 000 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved