Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

Позивач АТ «Ідея Банк», в особі представника Заставної Ольги Василівни, яка діє на підставі наказу №Н/2022-1474 від 28.10.2022 року про самопредставництво АТ «Ідея Банк» в судах України, звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 19.04.2021 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №С-615-011167-21-980. Відповідно до умов вказаного Кредитного договору відповідач отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № [NUMBER] (до впровадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків [NUMBER] ), операції за якими можуть здійснюватись за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу в межах встановленого Кредитним договором ліміту Кредитної лінії, доступного відповідачу. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно Кредитного договору, що підтверджується випискою по поточному рахунку відповідача. Станом на дату подання цього позову відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений Кредитним договором термін та не сплатив нараховані інші платежі, в тому числі проценти за Кредитним договором. Останній платіж відповідачем по Кредитному договору здійснено 07.06.2023 року. Відтак, сума боргу відповідача за Кредитним договором станом на 19.12.2023 становить: основний борг 94\~264 грн. 71 коп.; прострочений борг 333 грн. 20 коп.; прострочені проценти 23 314 грн. 66 коп.; строкові проценти 2\~133 грн. 46 коп. Загальна сума заборгованості 120 046 грн. 03 коп. \~ \~ \~ \~А тому, просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість за Договором №С-615-011167-21-980 від 19.04.2021 року в загальній сумі 120 046 грн. 03 коп. та судовий збір у розмірі 3 028 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.02.2024 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача АТ «Ідея Банк» не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. При цьому, суд враховує, що в позовній заяві представник позивача просив розглядати справи у відсутність представника позивача та одночасно вказував, що він не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився. Про час і місце розгляду справи останній повідомлявся шляхом надсилання судової повістки-повідомлення засобами поштового зв`язку відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, а також шляхом розміщення оголошення на веб-порталі «Судова влада України». Натомість судова повістка-повідомлення повернулась до суду без вручення відповідачу з причин відсутності зазначеної особи за вказаною адресою, що в контексті положень п. 3, 4 ч. 8 ст. 128, ч. 10 ст. 130 ЦПК суд вважає належним повідомленням. Додатково судом вживались заходи з повідомлення відповідача шляхом розміщення оголошень про виклик в судове засідання на веб-сайті суду. Отже, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини своєї неявки, внаслідок чого на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України та за письмової згоди представника позивача судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що 19.04.2021 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] була укладена Угода про відкриття кредитної лінії, обслуговування кредитної картки № [NUMBER] . Відповідно до умов вказаної угоди (договору) позивач відкрив Позичальнику поточний рахунок № [NUMBER] в гривні та встановив кредитний ліміт. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлений у розмірі 200\~000 грн. Ліміт кредитної лінії, доступний Клієнту на момент укладення Угоди, становить 75\~000 грн. Процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 58,8 % річних (4,9 % в місяць) по операціях видачі готівки та 34,8 % річних (2,9 % в місяць) по торгових операціях, згідно тарифів Банку. Строк дії кредитного ліміту 12 місяців з можливістю автоматичної пролонгації (п. 2.1, 2.2, 2.3, 2.4. договору). Як вбачається із матеріалів справи відповідач користувався кредитними коштами, однак всупереч умов Договору не здійснював платежів на погашення існуючої кредитної заборгованості та зі сплати відсотків, внаслідок чого допустив прострочення виконання грошових зобов`язань. Станом на 19.12.2023р. за поточним рахунком на ім`я відповідача обчислюється кредитна заборгованість в загальній сумі 120\~046 грн. 03 коп., яка складається із: основного боргу 94\~264 грн. 71 коп.; простроченого боргу 333 грн. 20 коп., прострочених процентів 23\~314 грн. 66 коп., строкових процентів 2\~133 грн. 46 коп., що підтверджується наданою позивачем випискою по рахунку відповідача та довідкою-розрахунком заборгованості за кредитним договором №С-615-011167-21-980 від 19.04.2021 року /а.с. 16-20, 21/. В зв`язку із невиконанням відповідачем умов кредитного договору, 02 листопада 2023 року позивачем на адресу відповідача була направлена письмова вимога про усунення порушення кредитних зобов`язань за вих. № 12.4.2/С-615-011167-21-980, згідно якої позивач вимагав терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення такої вимоги, виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом. Також, повідомляв відповідача про те, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в 30-денний строк з дня направлення цієї вимоги банком будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором. Однак, зазначена вимога залишена відповідачем без реагування. За таких обставин, оскільки відповідач в добровільному порядку своєчасно не здійснив погашення кредитної заборгованості, то позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Таким чином, між сторонами існує спір з приводу належності виконання зобов`язань за кредитним договором, який регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК) та положеннями укладеного між сторонами Договору. Згідно з положеннями ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 525 ЦК передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Статтею 1050 ЦК передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як встановлено судом, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконував, чим допустив порушення умов повернення кредиту, внаслідок чого у позивача виникло право вимагати повернення кредиту та сплати відсотків за фактичне користування кредитними коштами. Станом на 19.12.2023р. розмір заборгованості зафіксований позивачем в загальній сумі 120\~046 грн. 03 коп., яка на даний час не погашена. Отже позовні вимоги в межах суми заборгованості в розмірі 120\~046 грн. 03 коп. є цілком правомірними та обґрунтованими і підлягають до задоволення. При цьому варто звернути увагу, що відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачем не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставин спірних правовідносин. За таких обставин позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 3028 грн. /а.с. 1/, які відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі викладеного вище та,

Outcome: approved