Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

20.02.2024 згідно вхідної реєстрації кореспонденції позивач звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначено, що 16.07.1987 сторони зареєстрували шлюб. У сторін народилося троє дітей : [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які на даний час є повнолітніми, створили свої сім`ї. та проживають окремо. Також позивачем зазначено, що має спільне життя з відповідачем не склалося, у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Можливості зберегти сім`ю не має. Подружні відносини між сторонами припинилися уже 2 роки та з цього часу спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам. Спільні стосунки між ними припинені, проживають окремо, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Примирення неможливе і тому вважає за необхідне розірвати шлюб. Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ, 20.02.2024 таку передано головуючій Кіндратишин Л.Р. 23.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкриття провадження у справі (а.с.10). Позивач у судове засідання не з`явився. 21.03.2024 [PERSON] через канцелярію суду подав до суду заяву, відповідно до якої просив дану цивільну справу проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив шлюб розірвати . Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач повторно у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи за місцем реєстрації та проживання, так і через оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. Правом на подання відзиву не скористалася. Заяви про розгляд справи за відсутності чи будь-яких інших клопотань відповідач не подавала. За таких обставин, з урахуванням положень статей 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 16 липня 1987 року Виконавчим комітетом Дитятинської сільської ради Галицького відділу ЗАГСу Івано-Франківської області, серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 16 липня 1987 року у Виконавчому комітеті Дитятинської сільської ради Галицького відділу ЗАГСу Івано-Франківської області, про що зроблено запис №6. Прізвище після укладення шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] (а.с.2). Як вбачається із змісту позовної заяви, у шлюбі в сторін народилося троє дітей : [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які на даний час є повнолітніми, створили свої сім`ї. та проживають окремо. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Спільні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються СК України. Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім того, суд звертає увагу на те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Таким чином оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально і його збереження суперечить інтересам позивача, то шлюб між сторонами, слід розірвати. Таким чином позов підлягає до задоволення. В порядку ч.2 ст.115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої в даному випадку сплачений судовий збір слід стягнути з відповідача в користь позивача. На підставі наведеного та

Outcome: approved