Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

У травні 2023 року Орган опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] та просить відібрати у відповідачів без позбавлення батьківських прав малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , які проживають разом із ними. Протягом тривалого часу відповідачі не виконують батьківські обов`язки щодо забезпечення права дітей на здобуття повної загальної середньої освіти. Так, [PERSON] з 2019 року, а [PERSON] з 2022 року систематично без поважних причин не відвідують Старокостянтинівську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів №3, що є грубим порушення статті 53 Конституції України, статті 150 СК України. На неодноразові повідомлення працівників навчального закладу про необхідність та обов`язковість здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, відповідачі не реагують, будь-яких пояснень щодо відсутності дітей у школі не надають, під час спілкування із вчителями поводять себе агресивно, вживають нецензурну лайку, обзивають вчителів у присутності дітей. За інформацією Відділу поліції №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області відповідачі за місцем проживання характеризуються негативно, неодноразово притягувались до адміністративної відповідальності за невиконання обов`язків щодо виховання дітей, за вчинення дрібного хуліганства. Також батько дітей [PERSON] перебуває на профілактичному обліку у відділі поліції. Крім того, у дітей відсутні обов`язкові щеплення, з вересня 2022 року відповідачі з дітьми до сімейного лікаря не звертались, на дзвінки не відповідають, у помешкання до дітей не допускають. З 2019 року Службою у справах дітей виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області вживались заходи щодо забезпечення права дітей на здобуття освіти. Однак, під час відвідувань працівниками Служби у справах дітей сім`ї [PERSON] , батьки поводять себе агресивно, при спілкуванні вживають нецензурну лайку, у помешкання для обстеження умов проживання дітей не допускають, погрожують працівникам Служби фізичною розправою, адекватних пояснень щодо відсутності дітей у школі жодного разу не надали. Працівники Служби у справах дітей, інспектори сектору ювенальної превенції ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області неодноразово попереджали [PERSON] та [PERSON] про недопустимість ухилення від виконання батьківських обов`язків, в тому числі і щодо забезпечення права дітей на освіту, однак останні не вжили заходів щодо забезпечення права дітей на здобуття повної загальної середньої освіти, діти навчальний заклад не відвідують. Зазначені факти розцінюються як невиконання відповідачами своїх батьківських обов`язків щодо виховання та розвитку дітей, здобуття ними середньої освіти. Відповідачі не сприяють духовному та культурному розвитку малолітніх дітей, є прикладом лише негативної поведінки, агресії. Виконавчий комітет Старокостянтинівської міської ради як орган опіки та піклування рішенням від 11 травня 2023 року затвердив висновок про доцільність відібрання малолітніх [PERSON] та [PERSON] від їх батьків. Вищезазначені обставини є підставою для відібрання дітей від матері [PERSON] та батька [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав, відповідно до статті 170 СК України. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 26 травня 2023 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 липня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Протокольною ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 12 грудня 2023 року постановлено провести по справі заочний розгляд. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, просить його задовольнити, посилаючись на те, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей, не створили належних умов для їхнього повноцінного розвитку, не піклуються про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, не готують їх до самостійного життя. Діти не здобувають середню освіту та без поважних причин не відвідують заняття у школі. Відповідачі не допускають працівників Служби у справах дітей до свого помешкання, а також не допускають працівників правоохоронних органів, представників закладу освіти, через що останні не можуть обстежити умови проживання дітей. При намаганні поспілкуватись із відповідачами за місцем їх проживання, останні виражаються нецензурною лайкою, погрожують фізичною розправою, кидаються камінням. Вказані обставини вважає достатніми для відібрання дітей у відповідачів без позбавлення їх батьківських прав. Крім того, вказала, що після отримання даного позову відповідачами, діти з середини жовтня 2023 року і по грудень 2023 року періодично відвідували заняття у школі, однак, починаючи з січня 2024 року діти знову без жодних пояснень з боку батьків школу не відвідують. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України, до суду не з`явились, причини неявки суду не повідомили, у визначений судом строк відзив не подавали. Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю, а [PERSON] - батьком двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та фактично проживають з адресою: [ADDRESS] . Малолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають за тією ж адресою разом із батьками [PERSON] , [PERSON] . З 01 вересня 2018 року малолітня [PERSON] , а з 01 вересня 2022 року малолітня [PERSON] зараховані на навчання до Старокостянтинівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3. За повідомленнями директора школи [PERSON] від 19.11.2019 №01-19/226, від 02.12.2019 №01-19/244, від 14.01.2020 №01-19/8 учениця [PERSON] , [INFO] , з 06 листопада 2019 року по 14 січня 2020 року була відсутня у школі без поважних причин, батьки щодо відсутності дитини у школі жодних пояснень не надають, на телефонні дзвінки не відповідають. Згідно повідомлення директора школи [PERSON] від 14.09.2020 №143 учениця 2-А класу [PERSON] 01 вересня 2020 року до занять у школі не приступила і станом на 14 вересня 2020 року у школі не з`явилась. Класовод [PERSON] неодноразово телефонувала батькам, однак останні на дзвінки не відповідали. Комісія у складі заступника директора з навчально-виховної роботи [PERSON] , заступника директора з виховної роботи [PERSON] , педагога - організатора [PERSON] , вчителя фізичної культури [PERSON] відвідали сім`ю [PERSON] за адресою проживання: [ADDRESS] . Протягом 10 хвилин двері ніхто не відчиняв, після чого у вікні з`явилась [PERSON] та дитина, розмова велась через вікно, при цьому [PERSON] не пояснила чому дитина не приступила до навчання, вела себе агресивно, вживала при дитині нецензурні слова, обзивала членів комісії. За повідомленням директора школи [PERSON] від 10.02.2021 №14 з початку ІІ семестру 2021 року і станом на 10 лютого 2021 року [PERSON] у школі так і не з`явилась, батьки на телефонні дзвінки не відповідають, письмових пояснень не надають, до помешкання не впускають, під час спілкування поводяться агресивно. Згідно повідомлення директора школи [PERSON] від 07.10.2021 №153 учениця [PERSON] з 01 вересня 2021 року по 07 жовтня 2021 року у школі не з`явилась. Під час спілкування із класоводом дівчинки, батьки поводили себе агресивно, вживали нецензурну лексику. 06 та 07 жовтня 2021 року батько дитини [PERSON] прийшов агресивно налаштований до навчального закладу, погрожував директору розправою, вигукував брутальні слова, до закладу було викликано поліцію, після чого [PERSON] втік. Також за повідомленням директора школи [PERSON] від 12.09.2022 №01-19/186 учениця [PERSON] протягом 2020-2021, 2021-2022 навчальних років жодного разу у начальному закладі не з`являлась. Станом на 12 вересня 2022 року батьки документів дитини з навчального закладу не забрали, ніяких заяв не писали, на зв`язок не виходять, будь-якого спілкування уникають. Крім того, за повідомленнями директора школи [PERSON] від 15.02.2023 №01-19/24, від 02.03.2023 №01-19/29, від 20.02.2024 №17, від 12.03.2024 №25 учениця 4-А класу [PERSON] та учениця 1 класу [PERSON] не відвідували без поважних причин навчальні заняття у школі у ІІ семестрі 2022-2023 навчального року з 03 лютого 2023 року по 02 березня 2023 року, а також без будь-яких довідок та пояснень батьків діти були відсутні на уроках з 15 січня 2024 року по 12 березня 2024 року. Постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 квітня 2021 року, яка набрала законної сили, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП (ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчинене повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення), та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн. Цим судовим рішенням встановлено, що [PERSON] після притягнення його 11 листопада 2020 року до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП, продовжив ухилятись від виконання батьківських обов`язків, передбачених ст.150 СК України, внаслідок чого його малолітня донька [PERSON] , [INFO] , без поважних причин з початку ІІ навчального семестру 2021 року не відвідувала навчальний заклад, тим самим порушив право дитини на отримання повної загальної середньої освіти повторно протягом року. Крім того, постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13 березня 2023 року, яка набрала законної сили, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн. Вказаним судовим рішенням встановлено, що [PERSON] після притягнення його 19 вересня 2022 року до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП, продовжив ухилятись від виконання батьківських обов`язків, передбачених ст.150 СК України щодо створення належних умов навчання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та не забезпечив відвідування дітьми загальноосвітнього навчального закладу Старокостянтинівська ЗОШ №3, чим порушив право дітей на освіту. До адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.184 КУпАП, а саме, за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчинене повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення, притягувалась також і мати дітей [PERSON] . Так, постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06 квітня 2023 року, яка набрала законної сили, [PERSON] визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн. Цим судовим рішенням встановлено, що [PERSON] у період часу з 03 лютого 2023 року по 17 лютого 2023 року ухилилась від виконання батьківських обов`язків, передбачених ст.150 СК України, та порушила право малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] на освіту, що проявилось у невідвідуванні дітьми без поважних причин у вказаний період навчального закладу. Вказані дії [PERSON] вчинила повторно протягом року після накладення на неї 21 вересня 2022 року адміністративного стягнення за ч.1 ст.184 КУпАП. Крім того, постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 26 квітня 2023 року, яка набрала законної сили, [PERSON] повторно визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн. Вказаною постановою суду встановлено, що [PERSON] ухилилась від виконання батьківських обов`язків, передбачених ст.150 СК України, щодо забезпечення необхідних умов навчання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , внаслідок чого діти без поважних причин у період з 06 березня 2023 року по 21 березня 2023 року не відвідували Старокостянтинівську ЗОШ №3. За повідомленням директора КНП «Старокостянтинівський центр первинної медико-санітарної допомоги» №554 від 20 квітня 2023 року діти [PERSON] та [PERSON] задекларовані до сімейного лікаря центру ПМСД у вересні 2022 року (звертались з приводу проходження медогляду). У підписанні медогляду їм було відмовлено, оскільки у дітей відсутні щеплення. Від вересня 2022 року батьки за медичною допомогою щодо дітей не звертались, на дзвінки не відповідають. Лікар [PERSON] з медичною сестрою їздили на огляд дітей додому, однак двері їм ніхто не відчинив, хоча зі слів сусідів, діти з батьками були вдома. Згідно довідок про відвідування місця проживання сім`ї [PERSON] та обстеження матеріально-побутових умов, складених комісією Служби у справах дітей виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, вбачається, що комісія у різному складі неодноразово відвідувала сім`ю [PERSON] за місцем проживання по [ADDRESS] , зокрема 11 грудня 2019 року, 15 січня 2020 року, 14 лютого 2020 року, 14 вересня 2022 року, 27 лютого 2023 року, 01 березня 2023 року та 07 березня 2023 року. На час відвідувань діти перебували вдома, виглядали з вікна або грались на території подвір`я, були одягнути у брудний одяг та не по погоді. Батько дітей [PERSON] жодного разу не допустив членів комісії до огляду помешкання та проведення обстеження умов проживання дітей, розмову проводив на вулиці, мати дітей [PERSON] виглядала з вікна. При цьому батьки поводились неадекватно, погрожували членам комісії фізичною розправою, кричали з використанням ненормативної лексики. 14 лютого 2020 року [PERSON] вибіг до членів комісії з ножем, розмахував ним, вигукував погрози, 01 березня 2023 року [PERSON] кидався у бік членів комісії цеглою, в зв`язку із чим до нього викликали поліцію. На неодноразові намагання членів комісії поспілкуватись із відповідачами та з`ясувати причину невідвідування дітьми навчального закладу, останні на контакт не йшли, ніяких доводів щодо необхідності спокійно поспілкуватись не сприймали, в будинок не допускали, тому обстежити умови проживання сім`ї [PERSON] не видалось за можливе. Допитаний судом свідок [PERSON] , який перебуває на посаді головного спеціаліста відділу захисту прав дітей Служби у справах дітей виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, показав, що він у складі комісії Служби у справах дітей неодноразово виїжджав за місцем проживання сім`ї [PERSON] з метою обстеження умов проживання їх малолітніх дітей, однак жодного разу відповідачі не допустили членів комісії до помешкання, лаялись на адресу членів комісії, кидались камінцями та цеглою, поводили себе неадекватно, в зв`язку із чим обстежити умови проживання дітей не вдалось. При цьому, свідок стверджував, що кожен раз діти в урочний час перебували вдома, він бачив дітей через вікно, вони мали неохайний та занедбаний вигляд. При спілкуванні з сусідами, останні негативно характеризували відповідачів, вказували, що вони поводять себе неадекватно, агресивно налаштовані по відношенню до оточуючих, ведуть замкнений спосіб життя, на вулицю виходять ввечері, коли не має інших людей. Свідок [PERSON] , яка перебуває на посаді педагога - організатора Старокостянтинівської ЗОШ І-ІІІ ступенів №3, показала, що малолітні [PERSON] та [PERSON] без поважних причин не відвідують навчальний заклад, ні дистанційно, ні очно. Востаннє вони відвідували школу у жовтні-листопаді 2023 року, а з січня 2024 року знову у школу не ходять, причини відсутності дітей у школі батьки не пояснюють. Вказує, що коли діти приходять у школу, то вони неохайні, вдягнуті в одяг не по розміру, не вміють себе поводити у колективі, жадібно накидаються на їжу. У жовтні 2022 року в складі комісії вона відвідувала дітей за місцем їх проживання, однак батьки членів комісії до будинку не впустили, обзивали нецензурними словами, кидались у них камінцями. З повідомленням Відділу поліції №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області від 13 березня 2023 року №2427/115 [PERSON] за місцем проживання характеризується негативно, не працює, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП (дрібне хуліганство), ч.1 ст.173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства), ст.183 КУпАП (неправдивий виклик поліції), ч.1 ст.184 КУпАП (невиконання батьками обов`язків щодо виховання дітей), ст.185 КУпАП (злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського). З 13 червня 2022 року [PERSON] перебуває на профілактичному обліку у ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області за категорією «кривдник». [PERSON] за місцем проживання характеризується негативно, не працює, неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.182 КУпАП (порушення тиші), ст.183 КУпАП (неправдивий виклик поліції), ч.1 ст.184 КУпАП (невиконання батьками обов`язків щодо виховання дітей). Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 11 травня 2023 року №63/54-42-1120/2023 відібрання дітей [PERSON] та [PERSON] від батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав є доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей, оскільки батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та забезпечення здобуття повної загальної середньої освіти малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] , не піклуються про їх розумовий, духовний і моральний розвиток, перебування дітей у сім`ї [PERSON] та [PERSON] несе загрозу їх здоров`ю, фізичному, духовному та моральному розвитку. Встановлені судом обставини підтверджуються письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Статтею 53 Конституції України визначено, що повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Відповідно до частини другої статті 29 Закону України «Про загальну середню освіту» батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані забезпечувати умови для здобуття дитиною повної загальної середньої освіти за будь-якою формою навчання. У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Пунктом другим частини першої статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. За змістом частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам за їх бажанням або органові опіки та піклування. Статтею 19 СК України передбачена участь органу опіки та піклування у захисті сімейних прав та інтересів. Відповідно до частин 5, 6 статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 5-6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частинами 1, 2 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як слідує з повідомлень Служби у справах дітей виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 26 лютого 2021 року, від 13 вересня 2022 року, від 20 лютого 2023 року, а також численних повідомлень директора Старокостянтинівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3 від 19 листопада 2019 року, від 02 грудня 2019 року, від 14 січня 2020 року, від 14 вересня 2020 року, від 07 жовтня 2021 року, від 10 лютого 2021 року, від 12 вересня 2022 року, від 15 лютого 2023 року, від 02 березня 2023 року, від 20 лютого 2024 року та від 12 березня 2024 року малолітні діти [PERSON] з 2019 року та [PERSON] з 2022 року систематично не відвідують навчальний заклад без поважних причин, до навчального процесу не залучаються ні дистанційно, ні очно. Вказані обставини також підтверджуються постановами Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 квітня 2021 року, від 13 березня 2023 року, від 06 квітня 2023 року, від 26 квітня 2023 року про притягнення [PERSON] та [PERSON] до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей та свідчать про те, що відповідачі не займаються розвитком своїх дітей та свідомо, умисно, ігноруючи неодноразові попередження Служби у справах дітей та навчального закладу, не створюють належних умов для отримання дітьми [PERSON] та [PERSON] повної загальної освіти. Зазначені письмові докази дають суду підстави стверджувати, що відповідачі свідомо протягом тривалого часу ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, зокрема, не забезпечують здобуття малолітніми дітьми повної загальної середньої освіти, що в силу вимог чинного законодавства є їх обов`язком та підставою для застосування до відповідачів норм ст.ст. 164, 170 СК України. За таких обставин, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дітей, їхнього фізичного розвитку та забезпечення права на освіту, суд дійшов висновку про необхідність відібрання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] та батька [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав щодо цих дітей. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подачу даного позову до суду на підставі п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір», а позов задоволено у повному обсязі, тому на підставі ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь держави слід стягнути по 1342 грн. (2684 грн. : 2 ) судового збору з кожного.

Outcome: approved