Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною 22 грудня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 71818. Посилається на те, що 22 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною був вчинений виконавчий напис № 71818 про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості у розмірі 42 491, 91 грн. 21 лютого 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О. В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження [NUMBER] на підставі даного виконавчого напису. Вважає, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням вимог чинного законодавства України, так як не може бути вчинено на договорах, що виникають з кредитних правовідносин та які нотаріально не посвідчувалися, поза межами трирічного строку з дня виникнення права вимоги, відносно заборгованості, яка не є безспірною, та без перевірки нотаріусом факту надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень кредитором на адресу боржника, а також оригіналів розрахункового документу про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують таке надіслання. Виходячи з цього, просить задовольнити позов. Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 15 вересня 2023 року та відповідно дост. 33 ЦПК України було визначено склад суду. Ухвалою судді від 22 вересня 2023 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 22 вересня 2023 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження. Відповідачу був наданий строк для надання відзиву, третім особам для подання до суду письмових пояснень. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. У січні 2024 року відповідач подав до суду заяву про визнання позову, в якій просить на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України повернути позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову та клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката Конверт, який направлявся третій особі - приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарі Миколаївні 19 січня 2024 року повернувся до суду без вручення. На день ухвалення рішення відповідач та 3-ї особи своїм правом не скористалися, відзив на позов та пояснення не подали. Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в справі доказами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22 грудня 2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною було вчинено Виконавчий напис № 71818 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором від 02 січня 2017 року в розмірі 42 491,91 грн. Відповідно до змісту виконавчого напису право вимоги за вказаним кредитним договором неодноразово відступалося, останнім кредитором на підставі Договору відступлення прав вимоги від 25 травня 2021 є ТОВ «Еліт Фінанс». На підставі вказаного виконавчого напису 21 лютого 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О. В. було відкрито виконавче провадження № [NUMBER]. За загальним правилом статей15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першоюстатті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена уГлаві 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року. Відповідно до ст.ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно зі ст.87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженогонаказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесенихпостановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зміни, внесеніпостановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 до Переліку, визнано незаконними та нечинними. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року рішення суду залишено без змін. Згідно з пунктом 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 року "Про судове рішення в адміністративній справі" визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Таким чином, застосуванню при вирішенні спору підлягаєпостанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 від 29 червня 1999 року / в редакції постанови КМУ від 29 листопада 2001 року /. Пунктом 1 зазначеного Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 "Вчинення виконавчих написів" розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженогонаказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Таким чином, після скасування внесенихпостановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 до Переліку змін виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір з відповідачем не посвідчений нотаріально. Крім того, відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові Великої Палати в справі № 916/3006/17. Яка з точки зору ч.4ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника незалежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір з позивачем був укладений 02 січня 2017 року. Таким чином, виконачий напис вчинено поза межами строку позовної давності. Приватний нотаріус, не надавши пояснень, відповідність своїх дійЗакону України « Про нотаріат» при вчиненні виконавчого напису не довів. Виходячи з цих обставин, одного з основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. Відповідач у заяві про визнання позову від 04.04.2023, також просить на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України повернути позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем при зверненні до суду сплачено 1073,60 грн. судового збору за подачу позовної заяви та 536, 80 грн. за подачу заяви про забезпечення позову. З урахуванням визнання заявлених вимог відповідачем, на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. Крім того, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 50 відсотків судового збору у розмірі 805,20 грн.

Outcome: approved