Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В провадженні Садгірського районного суду м.Чернівці перебуває цивільна справа за позовом\~ ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. \~\~\~\~\~\~\~ В позові зазначає, що 30 січня 2022\~ року\~ між\~ ТОВ «Лінеура\~ Україна» ( первісний позивач) та [PERSON] \~ було укладено кредитний\~ договір №2881609. \~\~\~\~\~\~\~\~ У відповідності до п.п.1.1 Кредитного\~ договору,\~ укладеного кредитного договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства,\~ доступ до якої забезпечується клієнту через\~ Веб сайт або мобільний додаток.\~ Електронна ідентифікація клієнта здійснюється\~ при вході\~ клієнта в особистий кабінет, шляхом перевірки Товариством\~ правильності введення одноразового ідентифікатора,\~ направленого\~\~ товариством\~ на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході,\~ та/або шляхом перевірки\~ правильності введення\~ пароля входу до особистого кабінету. \~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до п.п.2.1 п.2 Кредитного договору,\~ кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну карту клієнта,\~ зазначену клієнтом\~ в особистому кабінеті,\~\~ і яка зазначена\~ в даному пункті кредитного договору. \~\~\~\~\~\~ Згідно з п.п.2.4 п.2\~ Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування\~ ТОВ «Лінеура Україна» суми кредиту\~ (загального розміру) на користь клієнта. \~\~\~\~\~\~ Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив,\~ що він ознайомлений з усіма\~\~ умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту\~ ТОВ «Лінеура Україна», які розміщені\~ на сайті. Приймаючи умови кредитного договору відповідач підтверджує, що він повністю розуміє,\~ погоджується і зобов`язується неухильно\~ дотримуватися правил. \~\~\~\~\~ Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні\~ ст.ст.641, 644 ЦК України про укладення договору кредиту та визначають порядок\~ і умови кредитування,\~ права та обов`язки сторін,\~ іншу інформацію, необхідну для укладення договору. \~\~\~\~\~ 17.05.2023 року між ТОВ «Лінеура\~ Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція\~ з повернення боргів» укладено Договір факторингу №17052023, у відповідності\~ до\~ умов ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а «ФК «ЄАПБ»\~ приймає належні ТОВ «Лінеура Україна»\~ права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. \~\~\~ Відповідно до реєстру боржників від 17.05.2023\~ року до Договору\~ факторингу №17052023 від 17.05.2023 року\~ ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права\~ грошової вимоги до відповідача\~ в сумі 39793,92 гривень,\~ з яких: -\~ 8000,00 гривень\~ - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 31793,92 гривень сума заборгованості за відсотками; \~\~\~\~\~ З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 17.05.2023\~ позивачем не здійснювалося застосування жодних штрафних санкцій. \~\~\~\~ Таким чином,\~ [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №2881609 у розмірі 39793,92 гривень. \~\~\~\~ Просить суд стягнути\~ з [PERSON] , [INFO] ,\~ ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014,\~ місцезнаходження юридичної особи: 01032, м.Київ,\~ вл.Симона Петлюри, 30,\~ реквізити IBAN № [NUMBER] у АТ\~ «ТАСкомбанк») суму заборгованості за кредитним договором №2881609 у розмірі 39 793,92 гривень, з яких: - 8 000,00\~ гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; - 31 793,92\~ гривень сума заборгованості за відсотками. \~\~\~\~\~\~ Стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів» понесені судові витрати,\~ які складаються із суми судового збору у розмірі 2684,00 гривень та витрати пов`язані з розглядом справи,\~ а саме витребування доказів, проведення огляду доказів за їх місцезнаходженням,\~ забезпеченням доказів в розмірі 1342 гривень. \~\~\~\~\~\~ Представник відповідачки [PERSON] \~ - [PERSON] спрямувала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що\~ вважає\~\~ позовні вимоги позивача не обгрунтованими та такими, що\~ не підлягають задоволенню з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~ Зазначає, що відповідачка\~ жодного кредитного договору з ТОВ «Лінеура Україна» не укладала, грошових коштів не отримувала. \~\~\~\~\~\~\~\~ У своїй позовній заяві позивач стверджує,\~ що\~ 30.01.2022\~ року ТОВ «Лінеура Україна» перерахувало на картковий рахунок\~\~ ( однак не зазначив його повний номер\~ та назву банку) кредитних коштів у розмірі 8 000,00\~ гривень,\~\~ однак на підтвердження вказаного доводу не надав суду жодного належного та допустимого доказу. \~\~\~\~\~ Зокрема, позивачем не ідентифіковано на який саме номер карткового рахунку\~ та якого саме банку було перераховані кошти,\~ у зв`язку з чим\~ неможливим є встановлення того факту,\~ що саме [PERSON] є власником даного рахунку,\~ неможливим\~ виявляється\~ для відповідачки і надання виписки з вказаного рахунку для спростування доводів про зарахування\~ від ТОВ «Лінеура Україна» на належну відповідачці\~ картку коштів. \~\~\~\~\~ Звертає увагу суду на те,\~ що із наданих позивачем документів не вбачається,\~ що особа позичальника була належним чином ідентифікована\~ при його реєстрації в ІТС відповідним електронним підписом, електронним цифровим підписом чи іншим\~ аналогом власноручного підпису,\~ а отже,\~ під час укладеного договору не були дотримані вимоги\~ ЗУ « Про споживче кредитування» та ЗУ « Про електронну комерцію». \~\~\~ Із наданих позивачем документів не вбачається дотримання сторонами акцептування [PERSON] пропозиції ТОВ «Лінеура Україна» на укладення кредитного договору,\~ вказана процедура не відповідає\~ положенням абзацу третьої частини\~ в статті 11\~ ЗУ « Про електронну\~ комерцію»,\~ згідно з яким відповідь особи,\~ якій адресована\~ пропозиція укласти електронний договір,\~ про її прийняття ( акцепт) може бути надана\~ шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі,\~ що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього закону. \~\~\~\~\~\~ В наданому\~ позивачем кредитному договорі тільки зазначено про те,\~ що договір зі сторони [PERSON] «підписано електронним одноразовим ідентифікатором», що не являється аналогом власноручного чи електронного підпису в розумінні статті 208\~ ЦК України,\~ оскільки за його допомогою не можна ідентифікувати підписанта як « [PERSON] ». \~\~\~\~\~ Оскільки з наданих\~ позивачем документів встановлено недотримання порядку укладення електронного договору,\~ встановленого статтями договорів, укладених у письмовій формі,\~ а тому вважає, що цей договір є нікчемний. \~\~\~\~\~ Звертає увагу суду на те,\~ що\~ весь зміст вказаного розрахунку зводиться до того,\~ що в ньому\~ зазначено факт наявності станом на 17.05.2023\~ року заборгованості у\~ розмірі тіла кредиту 8 000,00 гривень та\~ відсотків 39 793, 92\~ гривень.\~ Однак,\~ позивач стверджує,\~ що кредит був виданий 30.01.2022\~ року\~ у розмірі 8 000,00 гривень,\~ у свою чергу залишається не підтвердженим\~ яким чином та за який період,\~ в якому розмірі та на яку суму боргу було нараховано заявлені до стягнення відсотки у розмірі 39 793,92 гривень,\~\~ розрахунок нарахувань вказаних відсотків за період з дня видачі кредиту 30.01.2022\~ року по 17.05.2023\~ року\~ - відсутній. \~\~\~ Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] . \~\~\~\~\~ Представник позивача в судове засідання не з`явився,\~ однак спрямував до суду заяву в якій просив розгляд справи провести у його відсутність та зазначив,\~ що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. \~\~\~ Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак її представник [PERSON] спрямувала до суду заяву\~ про розгляд справи без її участі та на\~ підставі наявних документів в матеріалах справи. Позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. \~\~\~\~ Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Судом встановлено, що 17 травня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція\~ з повернення боргів» укладено Договір факторингу №17052023, у відповідності\~ до\~ умов ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а «ФК «ЄАПБ»\~ приймає належні ТОВ «Лінеура Україна»\~ права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників( а.с.19-21). Відповідно до витягу реєстру боржників від 17.05.2023\~ року до Договору\~ факторингу №17052023 від 17.05.2023 року\~ ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права\~ грошової вимоги до відповідачки\~ [PERSON] в сумі 39 793,92 гривень (а.с.23). Як вбачається з договору №2881609 про надання споживчого кредиту від 30.01.2022 року укладеного між\~ [PERSON] та ТОВ «Лінеура Україна»\~ предметом договору є\~ кредитні кошти в сумі 8 000,00 гривень, строк кредиту 360 днів. Стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту,\~ вказаного в п.1.3 цього договору, знижена процента ставка становить 0,20 %\~ в день та застосовується на таких умовах.\~ (а.с.7-15). Як вбачається із розрахунку заборгованості у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором станом на 31.10.2023 року заборгованість відповідачки [PERSON] перед позивачем\~ складає 39 793,92, гривень, з яких: - заборгованість за основною сумою боргу 8000,00 гривень; -\~ сума заборгованості за відсотками -\~ 31 793,92 гривень (а.с.24). За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідач через особистий кабінет на веб-сайті кредитора подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого кредитор надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору. Без здійснення зазначених вище дій відповідачем кредитний договір не був би укладений сторонами. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» оспорювані кредитні договори вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18; від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19; від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 , від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 і від 16 грудня 2020 року у справі 561/77/19. Щодо виконання кредитором обов`язку щодо переказу кредитних коштів Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачка отримала кредитні кошти,\~ та в подальшому порушила обов`язок із їх повернення, тобто не виконувала, або неналежним чином виконувала умови кредитного договору №2881609 від 30.01.2022 року. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України). Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 2 статті 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до пункту 1 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (чинний на день укладення кредитного договору), «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України. Згідно з пунктом 3 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» продавець (виконавець, постачальник) оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала оплату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів із зазначенням дати здійснення розрахунку. Закон є спеціальним нормативно-правовим актом щодо регулювання спірних правовідносин. Згідно з статтею 16 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» 5 квітня 2001 року, № 2346-III, який\~ був чинний на день проведення переказу коштів, до документів на переказ відносяться розрахункові документи, документи на переказ готівки, міжбанківські розрахункові документи, клірингові вимоги та інші документи, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу. Відповідно до статті 17 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» форми розрахункових документів, документів на переказ готівки для банків, а також міжбанківських розрахункових документів установлюються нормативно-правовими актами Національного банку України. Форми документів на переказ, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу, установлюються правилами платіжних систем. Обов`язкові реквізити електронних та паперових документів на переказ, особливості їх оформлення, оброблення та захисту встановлюються нормативно-правовими актами Національного банку України. Документ на переказ може бути паперовим або електронним. Вимоги до засобів формування і обробки документів на переказ визначаються Національним банком України. Документи за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів та інших документів, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу, можуть бути паперовими та електронними. Вимоги до засобів формування документів за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів визначаються платіжною системою з урахуванням вимог, встановлених Національним банком України. Статтею 18 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено, що електронний документ на переказ має однакову юридичну силу з паперовим документом. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа на переказ. Порядок застосування електронного підпису для засвідчення електронного документа на переказ установлюється нормативно-правовими актами Національного банку України. Згідно з статтею 20 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ініціатором переказу може бути платник, а також обтяжувач чи отримувач у разі ініціювання переказу за допомогою платіжної вимоги при договірному списанні та в інших випадках, передбачених законодавством, і стягувач, що отримує відповідне право виключно на підставі визначених законом виконавчих документів у випадках, передбачених законом. Відповідно до статті 21 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ініціювання переказу проводиться шляхом: 1) подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа; 2) подання платником до будь-якого банку документа на переказ готівки і відповідної суми коштів у готівковій формі; 3) подання ініціатором до відповідної установи - учасника платіжної системи документа на переказ, що використовується у відповідній платіжній системі для ініціювання переказу; 4) використання держателем електронного платіжного засобу для оплати вартості товарів і послуг або для отримання коштів у готівковій формі; 5) подання обтяжувачем чи отримувачем платіжної вимоги при договірному списанні; 6) надання клієнтом банку, що його обслуговує, належним чином оформленого доручення на договірне списання; 7) внесення готівкових коштів для подальшого переказу за допомогою платіжних пристроїв. Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення; 3) розрахунковий чек; 4) платіжна вимога; 5) меморіальний ордер. Згідно статті стаття 25 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» для ініціювання переказу в межах України можуть застосовуватися електронні платіжні засоби як внутрішньодержавних, так і міжнародних платіжних систем у порядку, встановленому Національним банком України. Ініціювання переказу за допомогою електронних платіжних засобів має оформлюватися відповідними документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, що визначаються правилами платіжних систем. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі документи, які передбачені статтями 22, 25 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», статтею 13 Закону України «Про електронну комерцію», які підтверджують ініціювання переказу позивачем кредитних коштів на рахунок відповідача, а також те, що такий переказ є завершеним. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження виконання обов`язку кредитора щодо переказу кредитних коштів відповідачці, позивачем надано довідку\~ ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 18.01.2024 про перерахування суми кредиту,\~ номер транзакції 1057528111\~ від 30.01.2022 року. Однак, суд вважає, що вказані докази є неналежними та недопустимими, адже довідка про перерахування суми кредиту від 18.01.2024 року складені ТОВ «ФК «Контрактовий дім», а тому не можуть бути належними та допустимими доказами, у відповідності до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»\~ (а.с.108). За таких обставин позивачем не доведено належними та допустимими доказами виконання обов`язку щодо переказу кредитних коштів відповідачці на її рахунок, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.. 141 ЦПК України в разі відмови позивачу в задоволенні позовних вимог, сплачений ним судовий збір не відшкодовується. Представник відповідачки\~ надала суду клопотання про стягнення\~ з позивача\~ судових витрат, які [PERSON] понесла у зв`язку із розглядом даної справи та складається\~ з витрат на оплату правової дороги у розмірі 8 000,00 гривень. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат». Дослідивши\~ договір про надання правової допомоги від 11 грудня 2023\~ року укладеного між [PERSON] та адвокатом Павалюк Галиною Василівною,\~\~ розрахунок\~ суми гонорару за надання правової допомоги від 29 грудня 2023\~ року,\~ згідно\~ якого визначено розмір ставки адвокатського гонорару за 1 годину - 2 000,00 гривень,\~ акт наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 11 грудня 2023\~ року, згідно якого\~ загальна сума гонорару за використаних 4 години становить 8 000,00 гривень судом встановлено, що вказані документи свідчать\~ про отримання\~ [PERSON] послуг адвоката\~ та понесла витрати, пов`язані із наданням правничої допомоги на суму 8 000 гривень, тому суд приходить до висновку про задоволення даної вимоги.

Outcome: approved