Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

13.11.2023 року [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Пороло М.М., звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом про розірвання шлюбу між ним та відповідачем [PERSON] . Стислий виклад позиції позивача Сторони перебувають у шлюбі з 07.03.2002 року. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Одруження сторін виявилось невдалим, з травня 2023 року стосунки між ними постійно погіршувались, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільного господарства вони ведуть. Позивач вважає, що примирення та збереження шлюбу неможливі. Рух справи в суді Позовна заява надійшла до суду 13.11.2023 року. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.12.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду по суті вимог. Позиція учасників справи Позивач та його представник в судове засідання не зявились, представником позивача подано заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують. Відповідач в судове засідання, призначені на 24.01.2024, 14.02.2024 та 18.03.2024, не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом направлення судових повісток на останню відому адресу місця її проживання, однак поштові відправлення повернулись на адресу суду з відміткою про невручення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою Враховуючи викладене виклик відповідача в судові засідання також було здійснено відповідно до вимог ч. 10 ст.187 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідач причини неявки не повідомила, будь-яких заяв та клопотань не подала, відзив на позов він неї на адресу суду не надходив. Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 8 статті 178 ЦПК України. 18.03.2024 на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.ст.280,281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позовної заяви в повному обсязі з огляду на наступне. Фактичні обставини справи, встановлені судом Як вбачається з копії свідоцтва про одруження серія [NUMBER] , сторони перебувають у шлюбі з 07.03.2002 року, шлюб зареєстровано Новопразькою селищною радою Олександрійського району Кіровоградської області, про що складено актовий запис №8. Відповідно до копії свідоцтва серія [NUMBER] , виданого повторно 06.03.2015 року Виконавчим комітетом Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, про народження [PERSON] , [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Побудувати спільне життя сторонам не вдалось, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Позивач не бажає примирення з відповідачем та не має наміру на збереження шлюбу, тому наполягає на його розірванні. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановлені судом сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 2, 3, 4 ст. 56 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Висновки суду Згідно з нормами наведеного законодавства позивач має право на звернення до суду з означеним позовом і, оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати позивач просить залишити по фактично понесеним.

Outcome: approved