Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 22 лютого 2023 року представник позивача [PERSON] діючи в інтересах [PERSON] звернулася через підсистему «Електронний суд» до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, у якому просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 всіх видів заробітку(доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дітьми неповноліття. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 25 листопада 2011 року перебувала з відповідачем у шлюбі, який було розірвано рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 20.11.2021 року. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей, син [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачем у м. Херсоні. Відповідач зв`язок із сім`єю не підтримує, добровільно допомогу на утримання дітей не надає. Діти увесь цей час перебувають на утриманні матері, оскільки батько належної участі в утриманні дітей не бере. За таких обставин позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом. \~ \~ \~ \~ІІ. Виклад позиції відповідача. Відповідач у встановлений судом в ухвалі від 23.01.2024 року строк відзиву на позов не подав. У судові засідання, призначені на 05.03.2024 року та 19.03.2024 року повторно не з`явився. ІІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривій Ріг від 19.04.2023 року матеріали цивільної справи №214/1292/23 передано на розгляд за територіальною підсудністю до Комінтернівського районного суду Одеської області. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 24.07.2023 року матеріали цивільної справи №214/1292/23 за позовом [PERSON] передано на розгляд за територіальною підсудністю до Херсонського міського суду Херсонської області. Відповідно до Журналу реєстрації вхідної кореспонденції матеріали позовної заяви з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2023 року передано судді Булах Є.М. 23.08.2023 року. 02.03.2022 року Радою суддів України оприлюднено рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, відповідно до п. 7 яких наголошено зосередитись на проведенні невідкладних судових розглядів(взяття під варту, продовження строків тримання під вартою), а також вважати за неможливе відкладення судових засідань, на яких має розглядатися питання про обрання або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою. У цих випадках суд(слідчий суддя) діє на підставі положень чинного кримінального процесуального законодавства. Враховуючи вище наведене, беручи до уваги велику завантаженість та пріоритет розгляду кримінальних справ, справи, що надходять до Херсонського міського суду Херсонської області призначаються до розгляду в порядку черговості та відповідно до обсягу навантаження суддів, а інформація про рух справ у суді оприлюднюється Херсонським міським судом Херсонської області на сайті «Судової влади України». Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.02.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 05.03.2024 року. Позивач в судове засідання не з`явилася, заявою від 06.03.2024 року поданою представником позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Розгляд справи просила провести без її участі та участі позивача. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідач не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем його проживання, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. У зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено на 19.03.2024 року. Позивач в судове засідання не з`явилася, заявою від 08.03.2024 року поданою представником позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Розгляд справи просила провести без її участі та участі позивача. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідач повторно не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем його проживання, відому суду електронну адресу, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. Як передбачено п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «Вячеслав Корчагін проти Росії» №12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. З поштового повідомлення №0600252217689 та №0600252250791, які повернулися на адресу суду у зв`язку з відсутністю адресата, вбачається, що [PERSON] позовну заяву з додатками та ухвалу про відкриття провадження від 23.02.2024 року не отримав. Отже, у встановлений судом в ухвалі від 23.02.2024 року строк, відповідач будучи повідомленим належним чином, відзиву на позов не подав, у судові засідання, призначені на 05.03.2024 року та 19.03.2024 року повторно не з`явився. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, враховуючи згоду позивача про розгляд справи у її відсутності у заочному порядку із ухвалення рішення при заочному розгляді справи на підставі поданих позивачем документів та повторної неявки у судове засідання належним чином повідомленого про день, час та місце судового розгляду справи відповідача і відсутності будь-яких заяв від нього, суд постановив розглянути справу за відсутності учасників справи із ухваленням заочного рішення, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Судом встановлено, що 25.05.2011 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстровано шлюб, про що 25.05.2011 року Великокопанівською сільською радою Цюрупинського району Херсонської області складено відповідний актовий запис №06 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - « [PERSON] ». Вказане встановлюється із рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 20.10.2021 року і в силу вимог сч.4 ст. 82 ЦПК України додаткового доказування не потребують. Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 20.10.2021 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. За час перебування у шлюбі у сторін народилися діти: - [PERSON] , [INFO] , про що Великокопанівською сільською радою Цюрупинського району Херсонської області 25.05.2011 року зроблено запис №25 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] ; - [PERSON] , [INFO] , про що Великокопанівською сільською радою Цюрупинського району Херсонської області 11.01.2013 року зроблено запис №03 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Відповідно до договору оренди квартири від 10.07.2022 року укладеного на ім`я [PERSON] , одночасно з орендарем квартири, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] проживають: [PERSON] та [PERSON] . За твердженням позивача, діти проживають разом із матір`ю і потребують батьківського піклування від відповідача. Факт проживання дітей із матір`ю в ході розгляду справи відповідачем не спростовано. V. Оцінка Суду. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 і 11 Конвенції» та є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогамист.182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в п.17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 183 Сімейного Кодексу України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною 2 ст.18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Одним із способів захисту сімейних прав та інтересів є примусове виконання добровільно не виконуваного обов`язку(п.2 ч.2 ст. 18 СК України) Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Згідно з п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини, дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров`я дитини, відсутність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Таким чином, встановивши фактичні обставини справи, наявність у колишнього подружжя двох неповнолітніх дітей та їх проживання та перебування на повному утриманні матері, враховуючи відсутність даних та належних та допустимих доказів про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, батьків, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дітей, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині наявного існування обов`язку у відповідача матеріально утримувати своїх дітей. Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. За загальним правилом, визначеним ч. 1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 76 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За приписами ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов`язку по утриманню дітей, суд вважає, що заявлений позов в частині способу та розміру стягнення аліментів підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини на кожну дитину з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 22.02.2023 року, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Докази, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти саме у такому розмірі, матеріали справи не містять. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. За статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. У відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Приймаючи до уваги звільнення позивача від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів до суду, ураховуючи задоволення позову, з відповідача в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір визначений за ставками встановленими ЗУ «Про судовий збір» станом на 01.01.2023 року за подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів у розмірі\~1073,60 грн.

Outcome: approved