Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА Короткий зміст позовних вимог. [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якій просить припинити право спільної сумісної власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 5610100000:01:027:0071, яка розташована в [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що належала їй на підставі Державного акта серії ЯА № 686380 від 26 вересня 2005 року. Визнати за ним право власності на 1/3 частку земельної ділянки з кадастровим номером5610100000:01:027:0071, яка розташована в [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Позовну заяву мотивує тим, що він 03 листопада 2022 року на підставі спадкового договору посвідченого 28 листопада 2012 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Степурою О.В., отримав у власність квартиру [ADDRESS] розпорядженням голови Рівненської обласної державної адміністрації № 418 від 08.07.2016), буд. 21. Вказана квартира до дня смерті належала на праві приватної власності [PERSON] , яка померла [INFO] . Вищевказана земельна ділянка перебувала в праві приватної власності на підставі Державного акта серії ЯА № 686380 від 26 вересня 2005 року у громадян: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Вищевказана земельна ділянка була виділена для обслуговування житлового будинку, в якому находиться три квартири, зокрема та квартира, яку він отримав на підставі спадкового договору, а також квартира в якій він проживаю зі своєю сім`єю з 1989 року. Вони, власники цих квартир, попередньо домовились та користувались частками земельної ділянки відповідно до кількості квартир, тобто по 1/3 без виділу частки в натурі. З огляду на вказане вважає, що померлій [PERSON] належала 1/3 частка земельної ділянки з кадастровим номером 5610100000:01:027:0071, яка розташована в [ADDRESS] цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку цієї земельної ділянки, оскільки частка померлої [PERSON] у вказаному майні не визначена, нотаріус не уповноважений самостійно визначати частку у праві спільної сумісної власності, а тому видати спадкоємцю свідоцтво про право на спадщину немає підстав та рекомендує звернутись до суду з позовом про визначення частки майна, належного померлому на праві спільної сумісної власності. Відсутність визначення частки спадкодавця у праві спільної власності на земельну ділянку позбавляє його можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом у позасудовому порядку. Таким чином, він змушений звернутись до суду для захисту своїх прав. Короткий зміст відзиву. 27 листопада 2023 року від відповідачки [PERSON] надійшов відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Зазначила, що позивач, який проживав у кв. [ADDRESS] , успадкував майно [PERSON] , а саме - кв. [ADDRESS] . До складу спадщини також увійшла і частка у земельній ділянці площею 0,0897 га, на якій розташований будинок [ADDRESS] . Вказана земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності між позивачем та відповідачами. Як зазначає позивач, земельна ділянка перебувала у спільному користуванні за домовленістю сторін відповідно до кількості квартир в будинку, тобто, по 1/3 на кожну квартиру. І, оскільки померлій [PERSON] належало право на 1/3 частки землі, відтак, за міркуваннями позивача, він може претендувати на цю 1/3 частки. Зазначає, що нею не укладено жодних домовленостей із позивачем щодо визначення за ним частки на майно, яке перебуває у спільному сумісному користуванні. Кількість квартир не дорівнює кількості часток у співвласності. Розмір частки у співвласності має бути пропорційним розміру частки вартості будинку, яка належить кожному співвласнику. Затвердженого порядку користування земельною ділянкою між сторонами немає. Виходячи із пропорційності площ кватир до земельної ділянки, до кв. [ADDRESS] належить примірно розміру земельної ділянки, до кв. [ADDRESS] - примірно частки розміру земельної ділянки, до кв. [ADDRESS] - примірно такої частки. Таким чином частка позивача є меншою заявленої ним 1/3 частки від загальної частки спільного майна. Задоволення позову в частині визнання за позивачем 1/3 частки порушить право відповідача на належну їй частку цієї земельної ділянки. Рух справи. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 листопада 2023 року справа № 569/21422/23 розподілена судді Рівненського міського суду Рівненської області Кучиній Н.Г. (а.с. 37). Ухвалою суду від 03 листопада 2023 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у даній справі (а.с. 42,43). Ухвалою суду від 17 січня 2024 року витребувано від приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Степури О.В. (33028, м. Рівне, вул. Дубенська, 7) належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 14 березня 2024 року підготовче провадження у справі закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті ( а.с. 123, 124). Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач та її представник в судовому засідання просили позов задовольнити, з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позову. Представник відповідача [PERSON] адвокат Олексюк Р.Р. в судовому засіданні заперечив проти позову, з підстав викладених у відзиві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала 11.01.2024 року клопотання просила розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги визнала та не заперечила проти задоволення позову. Мотивувальна частина Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що [PERSON] 03 листопада 2022 року на підставі спадкового договору, посвідченого 28 листопада 2012 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Степурою О.В., набув у власність квартиру [ADDRESS] розпорядженням голови Рівненської обласної державної адміністрації № 418 від 08.07.2016), буд. 21 (а.с. 6, 7). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 314496787 від 08.11.2022 року [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 8). З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) слідує, що [PERSON] померла [INFO] (а.с. 9). З копії спадкової справи № 22/2022, заведеної 11 листопада 2022 року щодо до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що на підставі заповіту від 08 лютого 2003 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної контори Квасиловець Г.О., [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все її майно, яке на день її смерті буде належати їй за законом, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] (а.с. 110). До складу спадщини після смерті [PERSON] входить, зокрема земельна ділянка з кадастровим номером 5610100000:01:027:0071, яка розташована в [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № HB-0001615762023 від 14 серпня 2023 року (а.с. 14-19), про що позивачем було подано заяву до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Степурі О.В. (а.с. 117) . З Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 686380 від 26 вересня 2005 року на підставі рішення Рівненської міської ради від 26 січня2005 р. року № 1172 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0. 0897 га, яка розташована по [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 5610100000:01:027:0071 (а.с.12). Зі списку співвласників земельної ділянки серія ЯА № 686380 вищевказана земельна ділянка належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до листа про розгляд звернення [PERSON] до ГУ Держгеокадастру у Рівненській області № 636/0/6-23 від 26 липня 2023 року, спірна земельна ділянка станом на 01.01.2013 року площею 0,0897 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд перебувала в приватній власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 686380 від 26 вересня 2005 року (а.с. 13). З постанови приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Степури О.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16 серпня 2023 року слідує, що оскільки частка померлої [PERSON] у вказаному майні не визначена, нотаріус не уповноважений самостійно визначати частку у праві спільної сумісної власності, видати спадкоємцю [PERSON] . [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом немає підстав (а.с. 11) . Норми права, застосовані судом та мотиви їх застосування. Відповідно до положень статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною першою статті 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно з статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 17 квітня 1998 року квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . площа квартири [ADDRESS] становить 44,4 кв. м. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності площа квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на праві приватної власності становить 42,3 кв. м. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 355705662 від 23.11.2023 року площа квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на праві спільної сумісної власності становить 89, 7 кв. м. Відповідно до частини першої статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно з частиною третьою статті 370 ЦК України виділ частки з майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Статтею 357 ЦК України передбачено, що частки у праві спільної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. За змістом частини першої статті 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. [PERSON] , звертаючись до суду, просив визнати за ним право власності на 1/3 частини земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . На підставі частини першої статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Частиною четвертою вищевказаної статті визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Таким чином, законодавцем визначено принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Тобто особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду має право на відповідну частину земельної ділянки на тих самих умовах, на яких воно належало попередньому власникові або користувачу, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Такого висновку щодо застосування зазначених норм матеріального права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17 (провадження № 14-47цс20) та постанові Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 642/3950/17 (провадження № 61-7008св19), на які посилалися заявники у касаційній скарзі. Разом з тим, положення статті 120 ЗК України мають застосовуватися з врахуванням норм матеріального права, що визначають особливості регулювання права спільної сумісної власності. Спірна земельна ділянка відповідно до списку співвласників земельної ділянки серії ЯА № 686380 належала [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Отже, позивач був співвласником земельної ділянки, яка належала п`ятьом особам без визначення часток, і це право на одну з частин земельної ділянки, яка належала померлій [PERSON] перейшло б до позивача. Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в Постанові № 7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», що якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Разом з тим, враховуючи, що поділ спірної земельної ділянки або виділення з неї окремих часток за життя [PERSON] не проводився, розмір її частки не визначався, а тому до позивача не перейшло право власності на частку земельної ділянки в порядку спадкування. При цьому, в ході розгляду справи позивачем не заявлялося клопотання про призначення експертизи щодо виділення в натурі частки власнику квартири [ADDRESS] [PERSON] з урахуванням даних по площі квартири. За таких обставин позовні вимоги щодо визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування у визначеному розмірі, а саме у розмірі 1/3 частини вказаної земельної ділянки, яка на думку позивача перейшла до нього в порядку спадкування є недоведеними. Таким чином, враховуючи, що поділ спірної земельної ділянки або виділення з неї окремих часток за життя [PERSON] не проводився, розмір її частки не визначався, а тому до позивача не перейшло право власності на частку земельної ділянки в порядку спадкування, при цьому матеріали справи не містять висновку експерта щодо розміру частки позивача та відповідачів у вартості будинку, суд з огляду на непропорційність заявленої частки до площі належного позивачу майна у спільному будинку, приходить до висновку, що позовні вимоги є недоведеними та безпідставними.

Outcome: dismissed