Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

26.05.2023 представник позивачки адвокат Сікачов С.Ю в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до 1. Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), 2. Чернігівської обласної прокуратури, у якому заявив наступні вимоги: 1). Зобов`язати Дарницький відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), зняти арешт з квартири [ADDRESS] , від 15.07.2010 11:31:45 за № 10037622; від 15.07.2010 11:40:27 за № 10037721; від 15.07.2010 11:44:55 за № 10037773. 2). Зобов`язати Чернігівську обласну прокуратуру зняти арешт з квартири [ADDRESS] , від 08.10.2007 18:08:23 за № 5799297. Позовну заяву обґрунтовано наступним. Позивач [PERSON] є спадкоємицею майна свого батька [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно (квартиру) по [ADDRESS] , що належала померлому на праві власності. На квартиру накладено арешт згідно з постановами: Прокуратури Чернігівської області (27.09.2007) і ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві (15.07.2010, 3 рази). В провадженні приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Іценко О.Г. знаходиться спадкова справа № 39/2021. Під час вступу у спадщину спадкоємцями, стало відомо про те, що на квартиру накладено арешт згідно з «Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна» від 29.10.2021 р. вбачається наявність чотирьох арештів нерухомого майна, зокрема на підставі постанови, б/н, 27.09.2007, Прокуратури Чернігівської області; постанова, АА № 819608, 15.07.2010, ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві; постанова, АА № 639940, 15.07.2010, ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві; постанова, АА № 819608, 15.07.2010, ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві. Відповідно до п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого Наказом Міністерства юстиції від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п. 4.17. Порядку, якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Тому у нотаріуса відсутні законні підстави для оформлення спадщини, а зокрема, для видачі свідоцтва про право на спадщину, на підставі якого здійснюється державна реєстрація права власності, до тих пір, поки не буде знято арешт зі спадкового майна. Арешт накладався на підставі виконавчого провадження № 23279989 з примусового виконання виконавчого листа №1-16 від 29.01.2010, виданого Святошинським районним судом м. Києва, про конфіскацію 1/3 частини майна, що належить на праві приватної власності [PERSON] . Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 28.05.2009 [PERSON] засуджений за ст. 27, ч. 5 ст. 368, ч. 3 ст. 69 Кримінального кодексу України (далі - КК України) до 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади та конфіскація особистого майна. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18.01.2010 вирок Святошинського районного суду м. Києва від 28.05.2009 змінено в частині призначення додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, та пом`якшено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна - до 1/3 частина майна, яке є власністю [PERSON] . Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06.05.2011 невідбуту частину покарання замінено виправними роботами на строк 2 роки з відрахуванням в дохід держави 10% із заробітку щомісячно. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24.01.2013. [PERSON] звільнено від відбування покарання у виді виправних робіт та додаткової міри покарання умовно-достроково з відбутим покаранням 2 місяці 22 дні. Позивачем було надіслано запит 05.11.2021 до Дарницького відділу державної виконавчої служби про зняття арешту, на що була отримана відповідь 03.12.2021, такого змісту: «Державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з фактичним повним виконанням.». Більш детальну інформацію з приводу виконавчого документа, не змогли повідомити, оскільки дане виконавче провадження було знищено. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Всупереч вказаної норми, державним виконавцем при закінченні виконавчого провадження не було вирішено питання про зняття арешту з майна. Виходячи зі змісту статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», правом зняти арешт за виконавчим провадженням, яке не перебуває на виконанні відділу або відомості щодо якого відсутні у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень та Автоматизованій системі виконавчого провадження, державний виконавець не наділений, у зв`язку з чим Позивач звертається до суду із позовом. На даний час відсутні підстави для існування арешту на вказане нерухоме майно, а тому накладений арешт підлягає скасуванню. Позивач через існування обтяжень у вигляді арешту її нерухомого майна, не може отримати частку квартири, що належала її померлому батьку - [PERSON] , з яким вона постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , по якій знаходиться майно (частка квартири ), що переходить в спадок Позивачу. Існування обтяження у вигляді арешту на спірне майно створює перешкоди Позивачу в реалізації права власності, у оформленні спадщини після смерті батька. Так само, це порушує і права інших спадкодавців. Позивач не може звернутися до нотаріуса з відповідною заявою на отримання свідоцтва про право на спадщину через існування обтяжень у вигляді арешту нерухомого майна. Квартира, на яку накладено арешт, перейшла у спадок Позивачу і її брату - [PERSON] та сестрі - [PERSON] . Зазначає, що квартира померлого батька переходить у спадок Позивачу та її рідним брату та сестрі, як дітям, що постійно проживали однією сім`єю з померлим за однією адресою, по якій були і є офіційно зареєстровані, у однаковому співвідношенні, а тому незняття судом арешту, накладеного на це нерухоме майно, порушує не тільки права Позивача, а і право власності та право на отримання спадку братом і сестрою Позивача. Відповідно до протокола автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.05.2023 для розгляду справи визначено суд у складі головуючого судді Маркєлової В.М. Суд ухвалою від 30.05.2023 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, постановив проводити розгляд за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 15.00 год. 19.078.2023, залучив до участі у справі як третіх осіб, що не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, на стороні позивача: 1. [PERSON] , 2. [PERSON] , установив учасникам справи строки для подання заяв по суті справи, роз`яснив права третім особам. 05.07.2023 відповідач-2 Чернігівська обласна прокуратура поштою подала до суду відзив (зареєстровано судом 10.07.2023), у якому заперечила проти позову з таких підстав. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач позбавлений можливості на свій розсуд розпоряджатися належним йому майном, у зв`язку накладеним арештом: Першою Київською державною нотаріальїою конторою на підставі постанови від 27.09.2007 начальника СВ прокуратури Чернігівської області , [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] ; Відділом ДВС Дарницького РУЮ у місті Києві на підставі постанови ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві від 15.07.2010 серії АА № 639940 та постанови ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві від 15.07.21 серії АА № 819608 на 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 28.05.2009 (справа № 1-16) засуджено [PERSON] за ч. 3 ст. 368 КК України та призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків строком на З роки з конфіскацією всього належного йому майна, [PERSON] за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України і йому призначене покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків строком на 3 роки з конфіскацією всього належного йому майна. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 18.01.2010 вирок Святошинського районного суду м. Києва від 28.05.2009 змінено, серед іншого, вирок суду в частині призначення додаткового покарання [PERSON] у виді конфіскації майна змінено, пом`якшено додаткове покарання у виді конфіскації майна до 1/3 частини майна, яке є власністю засудженого. Ухвалою Верховного Суду України від 24.02.2011 вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду змінено в частині вирішення питання про речові докази, вирішено кошти в сумі 150 тис. доларів СІЛА передати у дохід держави. Прокурор зазначив, що в ході досудового розслідування начальником слідчого відділу прокуратури Чернігівської області Калитою Д.В. у справі № 78/00899 накладено арешт на квартиру за адресою м. кв. 156 та земельну ділянку площею 0,10 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , які належать [PERSON] , [INFO] . Даних щодо зняття вказаного арешту матеріали позову не містять, однак з огляду на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 18.01.2010 1/3 частини майна, що належали на цю дату [PERSON] , підлягали конфіскації. В додатку до позову міститься копія витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.12.2021, в якому міститься інформація, що Відділом ДВС Дарницького РУЮ у місті Києві на підставі постанов від 15.07.2010 серії АА № 819608, серії АА № 639940 тип обтяження - арешт нерухомого майна, а саме: 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Актуальної інформації щодо наявності арештів, додатки до позову не містять. До позову додано копію листа Дарницького районного відділу ДВС у місті Києві ЦМУЮ (м. Київ) від 03.12.2021, у якому зазначено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження ВП № 23279989 з примусового виконання виконавчого листа № 1-16 від 29.01.2020, виданого Святошинським районним судом м. Києва про конфіскацію 1/3 частини майна, що належить на праві приватної власності [PERSON] . Державним виконавцем 22.02.2010 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. В цьому ж листі зазначено, що 25.06.2012 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним повним виконанням. Крім того, до позову додано ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 03.11.2015, в описовій частині якої зазначено, що на виконанні у відділу ДВС Дарницького РУЮ у м. Києві знаходиться виконавчий лист № 1-16 про конфіскацію 1/3 частини майна, що належить [PERSON] на праві приватної власності. 22.02.2010 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадженім. 09.09.2015 (!) [PERSON] звернувся з заявою до державного виконавця про зняття арешту з його майна, посилаючись на те, зщо відповідно до ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 24.01.2013 його звільнено від відбування покарання у виді виправних робіт та додаткової міри покарання умовно-достроково з невідбутим покаранням 2 місяці 22 дні. З огляду на постанову державного виконавця про повне реальне виконання вироку в частині конфіскації 1/3 частини майна, що належить [PERSON] на праві приватної власності, можна припустити, що 1/3 частини зазначеної квартири перейшла в дохід держави, тому лише 2/3 частини спірної квартири можуть входити до складу спадкового майна. У зв`язку з цим звернення [PERSON] до суду з указаним позовом є передчасним. З метою встановлення додаткової інформації обласною прокуратурою зроблено електронний запит до Святошинського районного суду міста Києва щодо надання наявної в суді інформації про виконання вироку Святошинського районного суду міста Києва у справі № 1/16 2009 в частині конфіскації майна, яке є власністю засудженого [PERSON] ., у якому прокурор просить суд повідомити, чи проведено конфіскацію 1/3 частини квартири за адресою [ADDRESS] , та яким чином це здійснено та оформлено. Після отримання відповіді її буде надано суду, у зв`язку з чим просить установити відповідачу-2 додатковий строк для подання цього доказу. 21.08.2023 від відповідача-2 Чернігівської обласної прокуратури до суду надійшло клопотання про приєднання як доказу відповіді на запит прокурора до Святошинського районного суду міста Києва щодо надання наявної в суді інформації про виконання вироку Святошинського районного суду міста Києва у справі № 1/16 2009 в частині конфіскації майна, яке є власністю засудженого [PERSON] (а.с. 130). Ухвалою, занесеною до протокола судового засідання від 11.12.2023, підготовче провадження у справі закрито. Справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні під час слухання справи по суті 18.03.2024 представник позивачки адвокат Сікачов С.Ю. підтримав позов повністю, просив його задовольнити. Представник відповідача-2 - прокурор Стретович М.О. заперечила проти позову з підстав, зазначених у відзиві та запереченнях. Представник відповідача-1 Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі. Треті особи, що не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, на стороні позивача, [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали заяви про розгляд справи без їх участі, у яких зазначили про обґрунтованість позову і наявність підстав для його задоволення, тому суд постановив розглядати справу за їх відсутності. Заслухавши пояснення представника позивачки та прокурора, вивчивши доводи учасників справи, викладені у заявах по суті справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких мотивів. Фактичні обставини, встановлені судом. Мотиви та норми права, з яких виходить суд. Позивачка [PERSON] та треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: 1. [PERSON] , 2. [PERSON] , є спадкоємями майна [PERSON] (а.с. 18). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 02.06.2021, актовий запис № 13430 (а.с. 41). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на його майно, зокрема на квартиру по [ADDRESS] , що належала померлому на праві власності. У провадженні приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Іценко О.Г. знаходиться спадкова справа № 39/2021 (а.с. 18, 174). Згідно із частиною п`ятою статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Тому відповідно до п. 21.1 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі 727/2878/19 спір у справі, що розглядає суд, є приватно-правовим, оскільки існує арешт, накладений на майно позивачки [PERSON] як спадкоємиці майна засудженого [PERSON] , і яка не була учасником кримінального провадження, що було завершене у порядку, передбаченому КПК України 1960 року. Згідно з листом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Іценко О.Г. від 21.11.2023 оформлення свідоцтва про право на спадщину до майна померлого [PERSON] затримується до зняття арешту (а.с. 174). Згідно з «Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна» станом на 23.08.2023 та станом на 21.11.2023 наявні чотири арешти нерухомого майна на квартиру по [ADDRESS] , накладені на підставі: - постанови б/н, 27.09.2007, Прокуратури Чернігівської області - на всю квартиру; - постанови АА № 819608, 15.07.2010, ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві - на 1/3 квартири; - постанови, АА № 639940, 15.07.2010, ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві Києві - на 1/3 квартири; - постанови АА № 819608, 15.07.2010, ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві Києві - на 1/3 квартири (а.с. 146-148, 175-177). Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 28.05.2009 (справа № 1-16) [PERSON] засуджено за ч. 3 ст. 368 КК України та призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків строком на 3 роки з конфіскацією всього належного йому майна, [PERSON] за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України і йому призначене покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків строком на 3 роки з конфіскацією всього належного йому майна. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 18.01.2010 вирок Святошинського районного суду м. Києва від 28.05.2009 змінено, серед іншого, вирок суду в частині призначення додаткового покарання [PERSON] , [PERSON] у виді конфіскації майна змінено, пом`якшено додаткове покарання у виді конфіскації майна до 1/3 частини майна, яке є власністю засудженого. Ухвалою Верховного Суду України від 24.02.2011 вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду змінено в частині вирішення питання про речові докази, вирішено кошти в сумі 150 тис. доларів США передати у дохід держави. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24.01.2013 [PERSON] звільнено від відбування покарання у виді виправних робіт та додаткової міри покарання умовно-достроково з відбутим покаранням 2 місяці 22 дні. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03.11.2015 Заяву старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Кравчука А.С. про роз`яснення судового рішення, яке підлягає виконанню - задоволено. Роз`яснено, що ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24.01.2013 засудженого [PERSON] , [INFO] , звільнено від відбування основного покарання у виді виправних робіт та додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків строком на 3 роки умовно-достроково з невідбутим покаранням 2 місяці 22 дні. У мотивувальній частині ухвали суд зазначив, що судом встановлено, що при виконанні вироку Святошинського районного суду м. Києва, зміненого ухвалою Апеляційного суду м. Києва в частині конфіскації майна, заявнику не зрозуміло від якого саме додаткового покарання було звільнено [PERSON] на підставі ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 24 січня 2013 року. За таких обставин суд вважає за необхідне роз`яснити резолютивну частину ухвали від 24.01.2013 р., оскільки її зміст впливає на виконання судового рішення таким чином, що засудженого [PERSON] , [INFO] звільнити від відбування основного покарання у виді виправних робіт та додаткового покарання покарання у виді позбавлення права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків строком на 3 роки умовно-достроково з невідбутим покаранням 2 місяці 22 дні (а.с. 40). Тому доводи представника позивача про те, що згідно з ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24.01.2013 [PERSON] звільнено від додаткової міри у виді конфіскації майна є помилковими. Згідно з листом Святошинського районного суду м. Києва від 11.07.2023 щодо надання інформації про виконання вироку суду в частині конфіскації майна засудженого [PERSON] повідомляє наступне. В провадженні суду перебувала кримінальна справа № 1-16/09 по обвинуваченню [PERSON] у скоєнні злочину, передбаченого ст. 27 ч.5, 368 ч.З КК України. Вироком суду від 28.05.2009р. [PERSON] визнано винним у скоєні злочину, передбаченого ст. 27 ч.5, 368 ч. 3 КК України і призначено покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді З років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційнорозпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків строком на 3 роки з конфіскацію всього належного йому майна. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18.01.2010 р. вирок Святошинського районного суду від 28.05.2009р. в частині призначення додаткового покарання [PERSON] у виді конфіскації майна змінено, пом`якшено додаткове покарання у виді конфіскації майна до 1/3 частини майна, яке є власністю засудженого. Ухвалою Верховного Суду України від 24.02.2011р. ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 18.01.2010 р. в частині пом`якшення додаткового покарання у виді конфіскації майна до 1/3 частини майна, яке є власністю засудженого залишено без змін. На виконання вироку суду від 28.05.2009 р. в частині конфіскації 1/3 частини майна засудженого [PERSON] 29.01.2010 р. судом виданий виконавчий лист № 1-16/09, який був направлений для виконання до ВДВС Дарницького РУЮ в м. Києві та відповідно до зворотного поштового повідомлення отриманий органами державної виконавчої служби 11.02.2010 р. В матеріалах вищевказаної справи відсутні будь-які відомості шодо виконання вироку суду в частині конфіскації 1/3 частини квартири [ADDRESS] . Додатково зазначаємо, що до суду не надходили заяви, клопотання, позови про скасування арешту з квартири [ADDRESS] (а.с. 130) Згідно з листом начальника філії ДУ«Центр пробації» у м. Києві та Київській області ДУ «Центр пробації» Міністерства юстиції України № 32-23 (на № 1015 від 08.09.2023) [PERSON] , засуджений вироком від Святошинського районного суду м. Києва від 28.05.2009 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України і до 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків строком на З роки. [PERSON] відбував покарання в державній установі «Бориспільська виправна колонія (№119)». Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06.05.2011 на підставі ст. 82 КК України невідбуту частину покарання у виді 3 років позбавлення волі замінено на покарання у виді 2 років виправних робіт з відрахуванням у дохід держави 10 % із заробітку в дохід держави. На підставі цієї ухвали [PERSON] звільнений з державної установи та вибув за адресою: [ADDRESS] . Особова справа [PERSON] знищена у зв`язку із закінченням строків зберігання (а.с. 144). Згідно з відповіддю на запит адвоката - листом директора ДУ «Центр пробації» Міністерства юстиції України від 12.09.2023, [PERSON] з 25.05.2011 р. по 10.04.2013 р. перебував на обліку Дарницького районного відділу кримінально-виконавчої інспекції управління Державної пенітенціарної служби України у м. Києві та Київській області (далі - Дарницький РВ КВІ) як особа, якій постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06.05.2011 р. на підставі ст. 82 КК України невідбуту частину покарання у виді 3 років позбавлення волі замінено на покарання у виді 2 років виправних робіт з відрахуванням у дохід держави 10 % із заробітку щомісячно та засуджена до додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, строком на 3 роки. На підставі ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 24.01.2013 р. [PERSON] звільнено від відбування покарання у виді виправних робіт та додаткової міри покарання умовно-достроково з невідбутим покаранням 2 місяці 22 дні та його знято з обліку Дарницького РВ КВІ. Згідно зі ст. 13 Кримінально-виконавчого кодексу України (у редакції 2011 - 2013 рр.) кримінально-виконавча інспекція забезпечувала виконання покарань у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, громадських робіт та виправних робіт, а також здійснення нагляду за засудженими, звільненими від відбування покарання з випробуванням. Виконання покарання у виді позбавлення волі та конфіскації майна згідно з чинним законодавством до компетенції кримінально-виконавчої інспекції не належало (а.с. 145). Згідно з листом Дарницького ВДВС у м. Києві від 06.09.2023, згідно даних АСВП на виконанні у відділі перебувало ВП № 17606887 про конфіскацію 1/3 частини майна, що належить на праві приватної власності [PERSON] , на користь держави, згідно виконавчого листа 1-16 від 29.01.2009, виданого Святошинським районним судом м. Києва. 22.02.2010 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 03.07.2012 на підставі п. 8 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. ВП знищено у зв`язку із закінченням строків зберігання (а.с. 149). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 у справі № 638/2304/17). Способами захисту цивільних прав та інтересів судом згідно зі ст. 16 ЦК України можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту має присікати порушення цивільних прав та/або інтересів чи відновлювати їх. Судом встановлено, що арешт на (всю) квартиру [ADDRESS] накладено Прокуратурою Чернігівської області, а саме - згідно з постановою начальника Слідчого відділу прокуратури Калити Д.В. від 27.09.2007 - в межах його повноважень щодо розслідування кримінальної справи № 1/16 2009 за звинуваченням [PERSON] . Після завершення досудового розслідування прокурор направив справу до суду, кримінальну справу розглянуто судом з ухваленням обвинувального вироку і засудженням [PERSON] , серед іншого, до додаткового покарання у виді конфіскації всього належного йому майна. Після перегляду вироку судами апеляційної та касаційної інстанцій у кінцевому судовому рішенні це додаткове покарання пом`якшене - до конфіскації 1/3 частини належного йому майна. Судове рішення щодо звільнення від відьбування додаткового покарання - не стосується додаткового покарання у виді конфіскації 1/3 частини належного йому майна. Отже, ні прокурор ні орган державної виконавчої служби не порушували і не оспорюють право власності позивачки у справі, під час накладення арештів вони діяли в межах своїх повноважень. Задоволення вимог про зобов`язання цих осіб скасувати арешт не є належним способом захисту, оскільки не присікає порушення цивільних прав та/або інтересів та не відновлює їх. Суд враховує висновки про застосування норм права, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду, яка неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Ці право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 38), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (пункт 72), від 13 жовтня 2020 року у справі № 369/10789/14-ц (пункт 7.37), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (пункт 98), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (пункт 9.1), від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 55), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункт 73), від 29 червня 2021 року у справі № 916/964/19 (пункт 7.3), від 26 жовтня 2021 року в справі № 766/20797/18 (пункт 19)). Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі спосіб повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (див. п. 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року всправі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)). У зв`язку з тим, що, накладаючи постановою 27.09.2007 арешт на квартиру [ADDRESS] , начальник Слідчого відділу прокуратури Калита Д.В. не порушував прав ні позивачки, ні [PERSON] (який помер, і спадкоємицею якого є позивачка), враховуючи, що кримінальна справа № 1/16 2009 не перебуває у провадженні відповідача-2 - Чернігівської обласної прокуратури, вимога позивача - зобов`язати Чернігівську обласну прокуратуру зняти арешт з квартири [ADDRESS] , від 08.10.2007 18:08:23 за № 5799297 не є належним способом захисту відповідно до ст. 16 ЦК України у цій справі, тому суд відмовляє у задоволенні позову на цій підставі. Вимога про зобов`язання Дарницький відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) зняти арешт з квартири [ADDRESS] не підлягає задоволенню у зв`язку з тим, що, накладаючи постановами від 08.10.2007 18:08:23 за № 5799297, від 15.07.2010 11:31:45 за № 10037622; від 15.07.2010 11:40:27 за № 10037721; від 15.07.2010 11:44:55 за № 10037773 (а.с. 31-33) арешт на 1/3 квартири [ADDRESS] , державні виконавці діяли у межах своїх повноважень, виконуючи вирок Святошинського районного суду міста Києва у справі № 1/16 2009 в частині конфіскації майна, яке перебувало у власності засудженого [PERSON] . Представник позивача, обґрунтовуючи позов, як підставу позову зазначив закриття виконавчого провадження у зв`язку з повним виконанням, однак не надав суду доказів такого виконання, а саме - доказів проведення конфіскації 1/3 частини квартири за адресою [ADDRESS] , та реєстрації цієї 1/3 частини квартири за державою в особі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Знищення виконавчого провадження і закінчення строків давності виконання вироку не є підставою для задоволення позовних вимог, заявлених позивачем у цій справі і до цих відповідачів, а саме - зобов`язання відповідачів зняти арешт з квартири [ADDRESS] , оскільки не є належним способом захисту відповідно до ст. 16 ЦК України, тому суд відмовляє у задоволенні позову на цій підставі. Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони. Згідно зі ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що правильно зазначає як юридичну підставу позову представник позивача адвокат Сікачов С.Ю. Отже, належним та ефективним способом захисту прав позивачки як спадкоємиці [PERSON] за викладених нею обставин є не вимога про зобов`язання зняти арешт, звернута до 1. Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), 2. Чернігівської обласної прокуратури, - а пред`явлення позову про звільнення майна з-під арешту до Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), яка набула право на реєстрацію за собою права власності 1/3 частини квартири [ADDRESS] внаслідок виконання покарання щодо засудженого [PERSON] (який помер, і спадкоємицею якого є позивачка), внаслідокпроведення конфіскації 1/3 частини цієї квартири. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати суд залишає за позивачкою.

Outcome: dismissed