Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

У позовній заяві представник позивача ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача [PERSON] кредитну заборгованість за договором № 2646959 від 01 грудня 2021 року в сумі 39859,68 гривень. Вимоги обґрунтовано тим, що 01 грудня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №2646959, за умовами якого товариство надало відповідачу шляхом перерахування на його платіжну картку кредитні кошти. У договорі визначено порядок обчислення (нарахування) процентів, пролонгація, порядок повернення кредиту та сплата процентів, права та обов`язки сторін. 05 травня 2023 року ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" уклали договір факторингу №05052023, на підставі якого позивач набув права вимоги до відповідача, як боржника за вищевказаним кредитним договором, в загальній сумі 39859,68 грн, з яких: 7800,00 грн основна сума боргу, 32059,68 грн проценти за користування кредитними коштами. Після відступлення права вимоги відповідач не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості ні первісному кредитору, ні новому. З моменту отримання права вимоги нарахування жодних штрафних санкцій позивач не здійснював, сума заборгованості залишилась незмінною, тому як новий кредитор просить її стягнути з відповідача у судовому порядку. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 30 листопада 2023 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У зв`язку з поверненням адресованого відповідачу поштового відправлення з копією вказаної ухвали та матеріалами позову без вручення з причин відсутності адресата за підтвердженою в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України адресою, ухвалою від 11 грудня 2023 року судом постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності та висловив згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач про розгляд справи по суті неодноразово повідомлявся у встановленому ЦПК України порядку за його зареєстрованим місцем проживання, а також шляхом публікації судового оголошення на офіційному сайті судової влади, однак жодного разу в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, про причини неможливості розгляду справи за його відсутності не сповістив. 19 лютого 2024 року на електронну адресу суду надійшла копія довідки військової частини [NUMBER] від 17 лютого 2024 року б/н, відповідно до змісту якої старший солдат військової служби за контрактом [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] , [ADDRESS] , з 01.11.2017 року по теперішній час. Зазначена довідка ЕЦП не підписана та жодних заяв до неї додано не було. У паперовому вигляді довідка до суду не надходила. Надісланий судом на адресу в/ч [NUMBER] запит щодо підтвердження проходження відповідачем військової служби та можливості прийняття ним участі у розгляді справи, у тому числі дистанційно, повернувся до суду без вручення за закінченням строку зберігання. [INFO] надав суду інформацію від 15.03.2024 № 1247 про те, що [PERSON] був призваний на строкову військову службу Любомльським ОРВК у складі команди К-65/9062, м.Київ, НУОУ (в/ч [NUMBER] ) 31.10.2017. Подальша інформація у вказаному РТЦК та СП відсутня. Враховуючи відсутність по справі достатніх та належних доказів проходження відповідачем військової служби, яка б за своїм характером унеможливлювала його участь у розгляді справи, у тому числі дистанційно, законних підстав для зупинення провадження в справі на підставі п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України суд не знаходить. Надіслана на електронну адресу суду довідка в/ч [NUMBER] від 17.02.2024 не є таким доказом, оскільки у встановленому порядку ЕЦП не підписана, а її паперовий варіант до суду не надходив. Крім цього, довідка не містить вихідного номера, який є обов`язковим елементом такого виду документів, а тому виключає свою спроможність як офіційного документа. Усі можливі засоби як для виклику відповідача в судове засідання, так і з`ясування питання проходження ним військової служби та на яких умовах, суд вичерпав. Відповідач зі своєї сторони жодних заяв по суті спору та процедури його розгляду на адресу суду не надіслав. За таких обставин суд провів заочний розгляд позову відповідно до положень ст.ст.280, 281 ЦПК України за наявними матеріалами справи. Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини. 01 грудня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем [PERSON] укладено в електронній формі договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2646959. Відповідно до умов цього договору ТОВ «Лінеура Україна» надає відповідачу грошові кошти у розмірі 7800,00 грн (п.1.2 договору). Строк кредиту 360 днів, що може бути змінений (у бік зменшення), в порядку та на умовах визначених в п. 4.2. договору. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів (п.1.3 договору). Згідно із п.1.4 договору стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується: - у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору. Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами. Договір припиняється в день повного повернення клієнтом суми кредиту, процентів за користування кредитом та неустойки, у разі наявності штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобов`язання (п/п.9.3 п.9 договору). Указаний договір, додаток № 1 до цього договору, який являє собою таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, а також паспорт споживчого кредиту підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором С785. 05 травня 2023 року між ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (фактор) та ТОВ «Лінеура Україна» (клієнт) укладений договір факторингу № 05052023, за умовами якого ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за плату набуло належних ТОВ «Лінеура Україна» прав вимоги до зазначених у реєстрі боржників, який формується згідно з Додатком № 1 та є невід`ємною частиною цього договору (п.1.1 договору). Відповідно до п.1.2 договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників згідно з Додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношеннб до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Актом прийому передачі від 05 травня 2023 року за цим договором факторингу стверджено, що клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників кількістю 6727, після чого з урахуванням пункту 1.2 договору факторингу від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. У витязі з Реєстру боржників до договору факторингу №05052023 від 05.05.2023 щодо відповідача зазначено суму заборгованості в загальній сумі 39859,68 гривень, з яких: 7800,00 грн - основна сума боргу, 32059,68 грн заборгованість за процентами. Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст.ст. 202, 205, 207, 626, 639 ЦК України договір, як різновид правочину, вважається таким, що вчинений у письмовій (електронній) формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті\~3\~Закону України «Про електронну комерцію» (тут і надалі Закон в редакції на дату укладення кредитного договору у цій справі 01.12.2021) визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч.ч.3, 4, 6 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч.12 ст.11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом положень ст.ст.512-514, 516 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Нормами ст.ст.1077-1079, 1082 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Стороною позивача до позовної заяви додано належним чином завірені копії договору № 2646959 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 01.12.2021 з додатком та договорів факторингу №05052023. Договір № 2646959 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] , а також додаток №1 та паспорт споживчого кредиту підписані обома сторонами шляхом накладення електронного цифрового підпису. Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання кредитних коштів і їх повернення зі сплатою відповідних відсотків за користування. Факт укладення договору № 2646959 належним чином підтверджений та відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію». Досліджені у справі докази дають достатні підстави для висновку, що свої договірні зобов`язання кредитодавець ТОВ «Лінеура Україна» виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит в обумовленій договором сумі. Натомість, відповідач свої договірні зобов`язання у визначений договором строк не виконав. Дослідженими доказами також підтверджено укладення між ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" та «Лінеура Україна» договору факторингу №05052023 від 05 травня 2023 року, який за своїми формою та змістом, суб`єктним складом відповідає вимогам законодавства. Реєстром боржників до зазначеного договору факторингу стверджено наявність у відповідача заборгованості за договором № 2646959 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, яка становить 39859,68 гривень і складається з основного боргу в сумі 7800,00 гривень, відсотків - 32059,68 гривень. Наведена сума заборгованості узгоджується з умовами кредитного договору № 2646959 і жодним доказом не спростована. Отже, із наведеного слідує, що відповідач має кредитну заборгованість за договорам № 2646959, на яку позивач набув права вимоги на підставі укладеного договору факторингу №05052023. Станом на\~день звернення\~до суду\~із цим\~позовом заборгованість\~по кредитному\~зобов`язанню відповідач\~не погасив\~ні первісному,\~ні новому кредитору. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність заявлених позовних вимог, а отже і наявність достатніх підстав для задоволення позову в повному обсязі. Ураховуючи повне задоволення позову та положення ч.1 ст.141 ЦПК України, судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved