Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

30.08.2021 до суду надійшла позовна заява КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості. У позовній заяві сторона позивача посилається на те, що з 01.05.2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО». 13.01.2021 між ПАТ «КИЇТЕПЛОЕНЕРГО» та [PERSON] укладено Договір [NUMBER] на постачання теплової енергії, предметом якого є постачання, користування та своєчасна оплата в повному обсязі спожитої теплової енергії на умовах, передбачених в договорі. Відповідно до умов договору об`єкт постачання теплової енергії знаходиться за адресою: [ADDRESS] , приміщення 129б та 129в. Нежитлові приміщення за адресою: [ADDRESS] , приміщення 129б та 129в, під`єднані до внутрішньо будинкової системи теплопостачання, а, отже, [PERSON] є споживачем послуг. Позивачем належним чином поставлялась відповідачу теплова енергія у вигляді гарячої води до об`єкту постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , приміщення 129б та 129в. Проте, відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги з централізованого опалення та/ або централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилася заборгованість за період з грудня 2020 по червень 2021 включно, яка станом на дату подання заяви становить 58 240,14 грн. Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідача заборгованість за: спожиті послуги з централізованого опалення - 58 240,14 грн.; пеню -1 798,30; інфляційну складову боргу - 1 754,98; три відсотки річних - 511,76 та судовий збір - 2270 грн. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10.05.2022 у відкрито спрощене позовне провадження у справі та визначено сторонам строк на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. 06.12.2022 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Посилається на те, що договір [NUMBER] на постачання теплової енергії від 13.01.2021 ним не підписаний, а містить підпис іншої особи. Окрім того, зазначає, що розрахунок заборгованості стосується будинку [ADDRESS] , в той час як він є власником приміщень [ADDRESS] . Враховуючи це, вважає позовні вимоги необґрунтованими. 26.12.2022 до суду надійшла відповідь КП виконавчого органу КМР (КМДА) «Київтеплоенерго», якій звертає увагу на те, що договір [NUMBER] на постачання теплової енергії від 13.01.2021 був підписаний уповноваженим представником [PERSON] в особі [PERSON] на підставі довіреності від 01.02.2018, виданої строком на три роки і дійсної до 01.02.2021 включно. Вказує також, що [PERSON] є власником нежитлових приміщень за адресою: [ADDRESS] . В даному житловому будинку є два теплові вводи; о/р [NUMBER] та о/р [NUMBER] . В програмному комплексі КП «Київтеплоенерго» о/р [NUMBER] відповідає адресі: [ADDRESS] , а о/р [NUMBER] відповідає адресі: [ADDRESS] . Нежитлове приміщення [PERSON] підключено до теплового вводу о/р 310661 ( [ADDRESS] ). Враховуючи наведене, вважає, що позовні вимоги є повністю обґрунтованими та підлягають задоволенню. Оскільки розгляд справи відбувається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, учасники справи не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належать нежитлові приміщення за адресою [ADDRESS] , приміщення 129б та 129в, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №53616743 від 19.02.2016 та №53614528 від 19.02.2016. 13 січня 2021 між КП виконавчого органу КМР (КМДА) «Київтеплоенерго» та [PERSON] в особі [PERSON] , який діяв на підставі довіреності від 23.07.2020, укладено договір на постачання теплової енергії [NUMBER], відповідно до п.1.1 предметом якого є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.2.3.4 договору, сторони погодили, що в Додатках №8 та №9 зазначено всі об`єкти теплоспоживання, підключені до теплових мереж «Абонента». Згідно додатку №8 до Договору, до теплових мереж теплопостачальної організації підключені нежитлові приміщення №129-б та [ADDRESS] , площею 180,5 кв.м (о/р [NUMBER]). За приписами ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 360 ЦК України визначено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. З 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на підставі ліцензії. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 5 визначено, що до житлово-комунальних послуг, належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Сторона позивача зазначає, що виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: позивач надає послуги, щомісячно надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг, а відповідач споживає надані послуги та зобов`язаний оплатити їх вартість. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У ст. 12 Закону визначено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором (ст. 9). Як вбачається зі змісту позовної заяви КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», на підставі типового договору було підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 року № 34 (5085). Згідно з п. 3 Розділу VI Прикінцевих та перехідних Закону України «Про житлово-комунальні послуги» положень договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Так, за змістом положень ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до умов ст.ст. 641, 642 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Позивачем належним чином поставлялась відповідачу теплова енергія у вигляді гарячої води до об`єкту постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] та №129-в. Однак, відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги з централізованого опалення, в результаті чого утворилася заборгованість. З приведеного позивачем розрахунку здійсненого відносно Договору [NUMBER] від 01.12.2020, за період з грудня 2020 року по червень 2021 року, заборгованість [PERSON] за оплату теплової енергії становить 58 240,14 грн. Виходячи з того, що відповідач нерегулярно вносив плату за надані житлово-комунальні послуги, що привело до виникнення заборгованості, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного Кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, пеня за прострочення виконання зобов`язання відповідно до розрахунків позивача складає - 97,44 грн. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зважаючи на те, що між позивачем та відповідачем існують грошові зобов`язання, які відповідачем порушуються, наявна заборгованість підлягає сплаті з врахуванням трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань (правовий висновок у справі ВСУ № 6-68цс12). Відповідно до ст. 625 ЦК України, нарахована сума інфляційної складової боргу у розмірі 1754,98 грн., а також 3% річних в сумі 511,76 та пені в сумі 1798,30 грн., що підтверджується відповідним розрахунком, який є належним та допустимим доказом, підтверджує розмір сум, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань по оплаті за надані послуги. Відповідач, розрахунку, наданого позивачем, не спростовував, свого розрахунку не надав. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За приписами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позову, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 2 270,00 грн.

Outcome: approved