Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

Неповнолітня позивачка [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Зощенко В.В., звернулася до суду із позовом, в якому просить позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що під час спільного проживання у [PERSON] та [PERSON] народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Батько неповнолітньої [PERSON] помер [INFO] . З березня 2015 року по даний час неповнолітня проживає разом з рідними по батьківській лінії за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка має іншу родину та проживає окремо від неповнолітньої доньки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка з 2015 року ніяким чином не піклується про дитину, не цікавиться її життям та здоров"ям, навчанням, успіхами та подальшою долею, не дбає про фізичний та духовний розвиток дитини. Відповідачка з дитиною достатньо не спілкується, участі в утриманні дитини не приймає. Дитина знаходиться на повному утриманні дядька [PERSON] , який також займається вихованням дитини. Зазначене свідчить про ухилення відповідачки від виконання нею своїх батьківських обов`язків щодо дочки [PERSON] та є підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав. Ухвалою суду від 07 грудня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Учасникам справи встановлено строки для подачі заяв по суті. Ухвалою суду від 07 березня 2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. Відповідачка [PERSON] правом на подачу відзиву не скористалася. Згідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Третя особа Коропська селищна рада, як орган опіки та піклування, пояснень до суду не надала. В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Позивачка [PERSON] направила до суду заяву, у якій просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю. Представник позивачки, адвокат Зощенко В.В. направив до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] направила до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала повністю, зазначивши, що наслідки визнання позову їй відомі і зрозумілі. Представник третьої особи, заступник голови Коропської селищної ради Басанець Н.С. направив до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи у відсутність представника третьої особи, позовні вимоги підтримав повністю. Суд визнав можливим проводити розгляд справи у відсутність учасників справи, оскільки їхня неявка не перешкоджає цьому. На підставі ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання не проводилось. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, враховуючи визнання позову відповідачкою, яке прийняте судом, як таке, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір`ю неповнолітньої дитини, дочки - [PERSON] , [INFO] (а.с. 11 - копія свідоцтва про народження). Батько дитини [PERSON] помер [INFO] (а.с. 12 - копія свідоцтва про смерть). Неповнолітня [PERSON] з березня 2015 без реєстрації проживає за адресою: [ADDRESS] , з 17 серпня 2021 року [PERSON] зареєстрована і проживає за вказаною адресою (а.с. 49 - довідка старости Бильського старостинського округу). Неповнолітня [PERSON] має такий склад сім`ї: дід - [PERSON] , [INFO], баба - [PERSON] , [INFO], дядько - [PERSON] , [INFO], брат баби - [PERSON] , [INFO] (а.с. 50 - довідка старости Бильського старостинського округу). Неповнолітня [PERSON] з родиною проживає в приватному будинку, [PERSON] має окрему обладнану необхідними речами кімнату. Сім`я займається сільським господарством, обробляє земельну ділянку, держить невелике господарство (а.с. 51 - акт обстеження умов проживання сім`ї). Неповнолітня [PERSON] навчається в 11-В класі Коропської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів ім. Т.Г. Шевченка. Дитина має позитивну характеристику, як старанна та здібна учениця, користується повагою в учительському колективі та авторитетом серед однолітків. Відповідачка навчанням дитини не цікавиться (а.с. 52 - характеристика). Відповідачка станом здоров`я дитини не цікавиться, здоров"ям дитини займається дядько [PERSON] (а.с. 48 - довідка сімейного лікаря) Рішенням Виконавчого комітету Коропської селищної ради Чернігівської області № 05 від 04 січня 2024 року затверджено Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дочки [PERSON] , оскільки мати дитини більше п`яти років дитину не відвідує, її життям та здоров`ям не цікавиться, матеріально не допомагає (а.с. 53 - копія рішення, а.с. 54 - копія висновку). Таким чином, відповідачка [PERSON] без поважних причин ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо своєї неповнолітньої дочки [PERSON] , участі в її житті не приймає, з нею не спілкується, вихованням не займається, матеріально не утримує, все це є підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав по відношенню до дочки. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. В силу положень п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Верховний Суд у своїх постановах неодноразово підкреслював, що тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках у разі доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Приймаючи рішення про позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав, суд виходить з того, що позбавлення відповідачки батьківських прав відповідає інтересам її дитини [PERSON] . Судом не встановлені поважні причини невиконання батьківських обов`язків відповідачкою. Окрім того, відповідачка визнала повністю позовні вимоги про позбавлення її батьківських прав. За даних обставин суд не вбачає іншого шляху забезпечення інтересів дитини, окрім як розірвання їхніх сімейних зв`язків з біологічною матір`ю. Суд вважає за необхідне позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . В частині розподілу судових витрат суд приходить до наступного висновку. За подання позовної заяви підлягав до сплати судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Позивачка [PERSON] є неповнолітньою, знаходиться на повному утриманні дядька [PERSON] , не має інших доходів, крім пенсії по втраті годувальника. З огляду на положення ст. 136 ЦПК України, суд вважає за необхідне звільнити [PERSON] від сплати судового збору.

Outcome: approved