Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади міста Вараш в особі Вараської міської ради Рівненської області про визнання за ним як спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] права власності на 1/2 частку у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] , яка належала [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності як подружжю, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18.05.2007, посвідченого державним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Рівненської області Ріцькою Г.І. за № І-851. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] померла його мати [PERSON] . [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] , прийняв спадщину у виді іншої квартири, отримавши відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом. При цьому інший спадкоємець майна після смерті [PERSON] , батько позивача [PERSON] відмовився від права на спадкування майна після смерті своєї дружини у його користь, про що подав до нотаріальної контори відповідну заяву. До обсягу спадкового майна після смерті [PERSON] належить також частка квартири [ADDRESS] , як спільна власність подружжя [PERSON] та [PERSON] , проте право власності на цю квартиру зареєстроване за батьком позивача [PERSON] , який є її титульним власником, що не припиняє режиму спільності речових прав на це майно як таке, що набуте під час шлюбу подружжя [PERSON] та [PERSON] . Отже, вказана квартира на момент смерті [PERSON] належала їй та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, при цьому за життя [PERSON] частки у праві спільної власності на цей об`єкт не визначались, а на даний час це зробити неможливо через втрату [PERSON] . правосуб`єктності у зв`язку зі смертю. Вказане позбавляє нотаріальні органи можливості провести виділ часток у праві спільної власності. Оскільки [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , інший спадкоємець за законом її майна від спадщини відмовився на його користь, [PERSON] заявив вимогу про визнання за ним права власності на частку у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] , яка припадала на [PERSON] , в порядку спадкування. Ухвалою суду від 02.04.2024, занесеною до журналу судового засідання, за клопотанням позивача [PERSON] , [PERSON] , який у даній цивільній справі мав статус третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, в порядку ст.51 ЦПК України залучено як співвідповідача за позовом свого сина [PERSON] . В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Зіброва М.О. вимоги позовної заяви підтримали в повному обсязі, підтвердили обставини, наведені у позовній заяві та додатково пояснили, що приводом для подання до суду такого позову стало те, що на даний час [PERSON] , фактично прийнявши у спадщину усе майно після смерті своєї матері [PERSON] , не може розпорядитись її часткою у праві спільної власності квартиру [ADDRESS] , одноосібним титульним власником якої є його батько [PERSON] . При цьому батько також не може реалізувати своє право на розпорядження своєю власністю у зв`язку з відмовою нотаріусів через належність цієї квартири до спільного майна подружжя та невирішення за життя [PERSON] питання про частки її та [PERSON] у праві спільної власності на неї. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позовної заяви [PERSON] визнав повністю та у поясненнях підтвердив усі наведені в позовній заяві фактичні обставини. Представник іншого відповідача - Вараської міської ради Рівненської області до суду не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані сторонами та витребувані докази, суд дійшов наступних висновків. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 29 січня 1978 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Речицькою сільською радою Зарічненського району Рівненської області. Позивач [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Речицькою сільською радою Зарічненського району Рівненської області 11.05.1980. Як вбачається зі змісту свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 19.07.2018 Вараським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, [PERSON] померла [INFO] , про що 19.07.2018 вказаним органом складено відповідний актовий запис № 128. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 18 травня 2007 року, посвідченого державним нотаріусом Кузнецовської державної нотаріальної контори, [PERSON] продав, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] . Вказаний договір зареєстровано в реєстрі за № І-851. Право приватної власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] зареєстроване 01.06.2007 КП «Кузнецовське міське бюро технічної інвентаризації» у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, номер запису 220-3372 у Книзі № 13к, що підтверджується відповідним Витягом №14779937 від 04.06.2007, а також зареєстроване 09.04.2021 у Державному реєстрі речових прав, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 370628622 від 20.03.2024. Відповідно до ст.60 СК України, майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~належить дружині\~та чоловікові\~на праві\~спільної сумісної\~власності незалежно\~від того,\~що один\~з них\~не мав\~з поважної\~причини (навчання,\~ведення домашнього\~господарства,\~догляд за\~дітьми,\~хвороба тощо)\~самостійного заробітку\~(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 61 СК України визначено, що об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя може\~бути будь-яке\~майно,\~за винятком\~виключеного з\~цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 70 СК України визначено розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з вищезазначеною нормою, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як встановлено судом з пояснень учасників процесу та наданих документів, на момент укладення [PERSON] як покупцем договору від 18 травня 2007 року купівлі-продажу квартири [ADDRESS] він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . За таких обставин, на підставі положень ст.ст.60, 61 СК України суд дійшов висновку, що квартира [ADDRESS] , право власності на яку зареєстроване за [PERSON] , на день смерті його дружини [PERSON] була їх спільною сумісною власністю. Відповідно до ст.355 ЦК України, майно,\~що є\~у власності\~двох або\~більше осіб\~(співвласників),\~належить їм\~на праві\~спільної власності\~(спільне\~майно). Майно\~може належати\~особам на\~праві спільної\~часткової або\~на праві\~спільної сумісної\~власності. Право\~спільної власності\~виникає з\~підстав,\~не заборонених\~законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно зі ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. При цьому, як зазначено у ст.357 ЦК України, якою врегульовано питання визначення часток у праві спільної часткової власності, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до ст.368 ЦК України, спільна власність\~двох або\~більше осіб\~без визначення\~часток кожного\~з них\~у праві\~власності є\~спільною сумісною\~власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. За положеннями ст.372 ЦК України, майно,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~може бути\~поділене між\~співвласниками за\~домовленістю між\~ними,\~крім випадків,\~установлених законом. У\~разі поділу\~майна,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~вважається,\~що частки\~співвласників у\~праві спільної\~сумісної власності\~є рівними,\~якщо інше\~не встановлено\~домовленістю між\~ними або\~законом.\~За рішенням\~суду частка\~співвласника може\~бути збільшена\~або зменшена\~з урахуванням\~обставин,\~які мають\~істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Будь-яких доказів у підтвердження обставин, які б зумовлювали відступлення від засад рівності часток [PERSON] та [PERSON] у праві спільної власності на квартиру [ADDRESS] суду не надано і такі вимоги позивачем не заявлялись. За таких обставин, на підставі ст.372 ЦК України, за життя [PERSON] вказаний об`єкт підлягав поділу між учасниками спільної власності у частках по . Отже, частка [PERSON] у праві спільної власності на квартиру [ADDRESS] на час її смерті дорівнювала . При цьому суд не розглядає вимог про поділ спільного майна в натурі, а тому частка [PERSON] у праві спільної власності на вищезазначений об`єкт нерухомого майна є ідеальною. Відповідно до ст.1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно з довідкою Вараської державної нотаріальної контори від 30.05.2023 № 01-16, коло спадкоємців за спадковою справою № 69-2019 майна померлої [INFO] [PERSON] станом на 30.05.2023 складається з її сина [PERSON] , [INFO] . Вказаною довідкою підтверджується, що Вараською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу на майно після смерті [PERSON] № 69-2019, [PERSON] у встановленому законом порядку подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті матері, а також що інші спадкоємці за законом майна після смерті [PERSON] відсутні. Вказані обставини підтверджуються і дослідженими судом копіями документів спадкової справи [PERSON] № 69-2019, заведеною Вараською державною нотаріальною конторою, а саме: копією заяви [PERSON] № 171 від 09.07.2019 про прийняття спадщини, у якій зазначається про те, що спадщину після смерті матері [PERSON] він прийняв, оскільки постійно проживав зі спадкодавицею на момент її смерті та відноситься до спадкоємців першої черги (син); відсутністю в матеріалах спадкової справи заяви чоловіка [PERSON] - [PERSON] про прийняття спадщини; копією заяви [PERSON] від 13.08.2019, згідно з якою йому роз`яснено усі цивільні права, пов`язані зі спадкуванням майна після смерті дружини; свідоцтвом від 13.08.2019 про право [PERSON] на спадщину за законом майна після смерті [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України визначено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Як вбачається з Витягу № 1028/02 від 20.03.2024 з реєстру територіальної громади, а також довідки сектору «Реєстрація» відділу «ЦНАП» департаменту соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради № 1026/02 від 20.03.2024, на момент смерті [PERSON] ( [INFO] ), вона та її чоловік [PERSON] були зареєстровані за різними адресами, що свідчить про відсутність у даному випадку передбачених ч.3 ст.1268 ЦК України підстав вважати [PERSON] таким, що прийняв спадщину, що відкрилась у зв`язку з її смертю, за умови неподання ним у строк, встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України, заяви про прийняття спадщини. Таку заяву, як свідчать матеріали спадкової справи № 69-2019, [PERSON] до нотаріальних органів не подавав. Зазначене підтверджується також і поясненнями учасників процесу. Зі змісту вказаних норм та досліджених судом вищезазначених документів вбачається, що чоловік померлої [PERSON] - [PERSON] є таким, що не прийняв спадщину після її смерті, натомість спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON] . При цьому відомостей про наявність інших спадкоємців майна [PERSON] першої черги спадкування матеріали спадкової справи не містять. Листом державний нотаріус Вараської державної нотаріальної контори повідомила [PERSON] , що 13.08.2019 Вараською державною нотаріальною конторою було внесено відомості до Спадкового реєстру про реєстрацію спадкової справи після смерті [PERSON] , [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги спадкування після смерті матері [PERSON] , до обсягу спадкового майна [PERSON] входить частка на квартиру [ADDRESS] , титульним власником якої є його батько (чоловік нині померлої [PERSON] ) [PERSON] , проте яка згідно законодавства є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] як така, що придбана під час шлюбу. З поданих документів неможливо встановити конкретний склад спадкового майна, оскільки зазначене майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, а частка покійної не визначена. З метою подальшого оформлення спадкових прав на частку майна померлого нотаріус роз`яснила позивачу право на звернення до суду з позовною заявою про визначення розміру частки покійної матері у праві спільної власності. Частиною першою ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. \~ \~ \~ \~Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом майна, що залишилось після смерті матері [PERSON] , та у встановленому законом порядку прийняв спадщину. У постанові по справі № 570/997/19 від 16 червня 2021 року Верховний Суд звернув увагу на наступне. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Позовні вимоги мають оцінюватися судом, виходячи з правових та фактичних підстав позову, наведених у позовній заяві, а не лише тільки з формулювань її прохальної частини, які можуть бути недосконалими. З урахуванням того, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Таким чином, для отримання свідоцтва про право на спадщину у вигляді частки нерухомого майна, яке знаходилось у спільній сумісній власності спадкодавця та інших осіб, закон не вимагає окремого визначення часток за кожним із них у судовому порядку. Оскільки ідеальна частка [PERSON] у праві спільної власності на квартиру [ADDRESS] на час її смерті дорівнювала , а [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом майна, що залишилось після її смерті, наявні правові підстави для визнання за ним права власності на вищезазначену частку квартири в порядку спадкування. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.60, 61, 70 СК України, ст.ст.4, 15, 16, 328, 355, 356, 357, 368, 372, 1226, 1268, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved