Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

У серпні 2023 року [PERSON] звернулась до Печерського районного суду м. Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»), третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про стягнення безпідставно отриманих коштів у розмірі 9 838,94 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі виконавчого напису від 28 вересня 2020 року № 56454, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С., відкрито виконавче провадження щодо стягнення з позивача на користь відповідача заборгованість у розмірі 19 924,56 грн. Заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду від 22 вересня 2021 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. № 56454 від 28.09.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованість в розмірі 19 924,56 грн. На підставі цього рішення позивач просить повернути безпідставно стягнуті кошти у розмірі 9 838,94 грн, які були нею сплачені на користь відповідача. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 04 вересня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 16 листопада 2023 року відповідач отримав копію ухвали Печерського районного суду м. Києва від 04 вересня 2023 року та копію позовної заяви із додатками, що підтверджується зворотнім рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу. Згідно з ч. 1 статті 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 06 листопада 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченко І. П. відкрито виконавче провадження № [NUMBER] щодо примусового виконання виконавчого напису № 56454 від 28 вересня 2020 року, що виданий приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованості у розмірі 19 924,56 грн. 19 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченко І. П. винесена постанова про закінчення виконавче провадження № [NUMBER] щодо примусового виконання виконавчого напису № 56454 від 28 вересня 2020 року, в якій встановлено, що заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду від 22 вересня 2021 року у справі 381/2287/21 вирішено визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. № 56454 від 28.09.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованість в розмірі 19924,56 грн. Згідно з довідкою Управління освіти Виконавчого комітету Фастівської міської ради від 27 липня 2023 року № 624 про утримання із заробітної плати на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», згідно виконавчого напису № 56454 від 28 вересня 2020 року, виконавчого провадження № [NUMBER], загальна сума утримань складає 9 838,94 грн. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Частиною першою статті 1212 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до частини другої статті 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Частиною третьою статті 1212 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Вказана правові позиція, викладені у постанові Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18. Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частиною 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17) зазначив, що преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Суд враховує ту обставину, що заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду від 22 вересня 2021 року у справі № 381/2287/21 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. № 56454 від 28.09.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованість в розмірі 19924,56 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки підставою для набуття коштів відповідачем ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» був виконавчий напис № 56454 від 28 вересня 2020 року, який визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, то і відпала підстава для утримання відповідачем коштів у сумі 9 838,94 грн стягнутих з позивача у межах виконавчого провадження № [NUMBER]. У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що позов про стягнення безпідставно отриманих коштів з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суми 9 838,94 грн на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішивши питання про розподіл судових витрат на підставі наявних у матеріалах справи доказів, суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору у розмірі 1 073,60 грн.

Outcome: approved