Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Губін О.Т. звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений між позивачем та відповідачем, який зареєстрований 16 червня 2016 року Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис №319. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Подружжя не проживає спільно однією сім`єю, не веде спільного господарства, мають різні погляд на життя, виховання дітей, у них різні моральні та сімейні цінності. Шлюб фактично припинив своє існування, тому позивач наполягає на розірванні шлюбу. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 жовтня 2023 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М. Ухвалою суду від 13 жовтня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, відповідачу був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Позивачу надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі, відповідачу та третій особі було надіслано копію ухвали про відкриття провадження в справі разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами. 01 грудня 2023 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Хоменко І.П. подала відзив, в якому просила надати сторонам строк для примирення шість місяців. Зазначила, що доводи, наведені у позовній заяві, не відповідають дійсності, позов подано в емоційному стані. Відповідач не втратив почуття любові та поваги до позивача і поділяє всі моральні та сімейні цінності, на яких була побудована родина. На переконання відповідача заради того, щоб дитина росла в повноцінній сім`ї, була здоровою фізично і психічно необхідно зробити всі зусилля для збереження родини, розлучення батьків може стати глибокою психологічною травмою для дитини і відповідач намагається зробити все можливе для збереження сім`ї. 18 грудня 2023 року від відповідача [PERSON] до суду надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. 18 грудня 2023 року від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява, відповідно до якої відповідач просив зберегти сім`ю та призначити строк для примирення тривалістю у шість місяців. 20 грудня 2023 року представник позивача [PERSON] подав до суду відповідь на відзив, в якій останній просив повернути відзив на позовну заяву від 01 грудня 2023 року [PERSON] без розгляду, відмовити [PERSON] у задоволенні клопотання про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву від 01 грудня 2023 року, відмовити [PERSON] у задоволенні клопотання про надання сторонам строку на примирення від 01 грудня 2023 року, задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб між сторонами. Зазначив, що позиція відповідача є нічим іншим, як намаганням затягнути судовий процес та здійснювати на позивача психологічний тиск. 20 грудня 2023 року від позивача [PERSON] до суду надійшли письмові заперечення на заяву про примирення, відповідно до яких просила відмовити [PERSON] у задоволенні заяви про надання сторонам строку на примирення від 15 грудня 2023 року, задовольнити позов та розірвати шлюб. 26 грудня 2023 року від відповідача [PERSON] до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких сторона відповідача категорично заперечує щодо обставин, які наводяться у відповіді на відзив. 26 грудня 2023 року від відповідача [PERSON] до суду надійшли додаткові пояснення у справі, відповідно до яких відповідач просить надати йому можливість зберегти сім`ю та надати подружжю строк для примирення тривалістю шість місяців Ухвалою суду від 02 січня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотань представника відповідача [PERSON] - адвоката Хоменко І.П. про продовження процесуального строку, про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 02 січня 2024 року клопотання представника відповідача [PERSON] про надання строку для примирення задоволено частково, надано сторонам строк для примирення тривалістю у два місяці, провадження у справі зупинено до закінчення терміну надання строку для примирення, тобто до 02 березня 2024 року. 04 березня 2023 року від позивача [PERSON] до суду надійшло клопотання про поновлення провадження у справі, в якому вона зазначила, що примирення не відбулось, наполягала на розірванні шлюбу. Ухвалою суду від 07 березня 2024 року поновлено провадження у цивільній справі. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши доводи та аргументи позивача, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16 червня 2016 року Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №319, що підтверджується дублікатом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 07 червня 2022 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується дублікатм свідоцтва про народження, виданим Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №5192, серії [NUMBER] від 07 червня 2022 року. Позивач, звернувшись до суду з указаним позовом про розірвання шлюбу, вказала, що подружжя не проживає спільно однією сім`єю, не веде спільного господарства, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові один на одного, сімейно-шлюбні стосунки розпались та поновлені бути не можуть. Згідно з ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Як вбачається з ч.2 та ч.3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, обґрунтовані, бажання розірвати шлюб відповідає дійсній волі позивача, подальше спільне життя подружжя суперечить її інтересам, а вжитті судом заходи для примирення не призвели до відновлення стосунків між подружжям, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1073,60 грн в рахунок відшкодування понесених позивачем та документально підтверджених судових витрат на оплату судового збору.

Outcome: approved