Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-24 00:00:00

20.03.2024 року [PERSON] звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області із заявою, в якій просить встановити факт смерті громадянина України, [PERSON] , [INFO] , уродженця м.Марганець Дніпропетровської області, на тимчасово окупованій території України. У заяві зазначає, що [INFO] помер її син - [PERSON] , [INFO] , в с.Чубарівка Пологівського району Запорізької області, про що було видано довідку про смерть №01506. Похований він в с.Чубарівка. 06.02.2023 року Сімферопольським районним відділом РАЦС №3 Департаменту РАЦС Міністерства юстиції Республіки Крим було видано свідоцтво про смерть [PERSON] . Оскільки документи, видані на непідконтрольній території України, не мають юридичної сили, вона звернулася до Томаківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) із заявою про державну реєстрацію смерті [PERSON] та видачу свідоцтва про його смерть, на що отримала відмову. У зв'язку з цим виникла необхідність звернення до суду. Встановлення факту смерті її сина на тимчасово окупованій території їй необхідно для отримання свідоцтва про смерть, вирішення питання з майном, та інші питання. Заявниця надала суду заяву про розгляд справи без її участі, заяву про встановлення факту смерті просила задовольнити. Томаківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про розгляд справи повідомлявся належним чином. Заперечень на заяву про встановлення факту смерті заінтересованою особою не надано. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.2 ст.317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частина 2 вказаної статті передбачає, що ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Матеріалами справи підтверджується, що заявниця [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Згідно довідки про смерть, виданої 06.02.2023 року Сімферопольським районним відділом ЗАГС №3 Департаменту ЗАГС Міністерства юстиції Республіки Крим внесено актовий запис №170239910003101322007 від 06.02.2023 року про смерть [PERSON] , [INFO] , дата смерті - [INFO] , місце смерті - Російська Федерація, Запорізька область, Пологівський район, с.Чубарівка (а.с.6). Згідно свідоцтва про смерть, виданого 06.02.2023 року Сімферопольським районним відділом ЗАГС №3 Департаменту ЗАГС Міністерства юстиції Республіки Крим, [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , місце смерті: Російська Федерація, Запорізька область, Пологівський район, с.Чубарівка (а.с.7). 12.03.2024 року Томаківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відмовив заявниці в проведенні державної реєстрації смерті її сина, оскільки для підтвердження факту смерті [PERSON] не пред`явлені документи встановленого зразка. Державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про проголошення її померлою (а.с.9). Таким чином, на даний час заявниця не має можливості зареєструвати факт смерті сина. Відповідно до положень ч.2 ст.49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. Згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ч.8 п.1 ст.315 ЦПК України в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, встановлення такого факту вирішується в судовому порядку. Частиною 1 статті 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. За ч.4 ст.49 ЦК України, реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус». Відповідно до п.2 ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (зі змінами), підставою для державної реєстрації смерті є, зокрема, ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Якщо державна реєстрація смерті проводиться на підставі рішення суду про оголошення особи померлою або встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, надісланого судом, свідоцтво про смерть оформлюється та видається заявнику під час його звернення до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до приписів Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом МОЗ України від 08 серпня 2006 № 545, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1152/13026, для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану закладом охорони здоров`я або ФОП видається лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о). Лікарське свідоцтво про смерть видається ФОП та такими закладами охорони здоров`я: лікарнями, амбулаторно-поліклінічними закладами, диспансерами, пологовими будинками, санаторіями, патолого-анатомічними бюро, бюро судово-медичної експертизи. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Оскільки заявниця не може надати органу ДРАЦС для державної реєстрації смерті свого сина та отримання свідоцтва про смерть документів встановленого зразка, відповідно до пункту 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року, підставою для реєстрації факту смерті може бути рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Дослідивши всі надані заявницею докази, які підтверджують факт смерті [PERSON] , встановивши, що заяву подано матір`ю померлого, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved