Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

[PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 18.09.1987 серії [NUMBER] . [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 14.11.2022 серії [NUMBER] . З матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , вбачається, що відповідач є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину, що відкрилася після її смерті, шляхом подання нотаріусу відповідної заяви. Доказів того, що позивач звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та/або заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, у матеріалах спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , немає. На момент смерті [PERSON] проживала сама, що визнано позивачем під час судового розгляду справи. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з такого. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1223 ЦК України визначено, що: право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1); у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За правилами ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Частиною першою статті 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною першою статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, шестимісячний строк для прийняття спадщини, що відкрилася [INFO] після смерті [PERSON] , закінчився 08 травня 2023 року. За змістом статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1). За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч. 3). До поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини відносяться такі, що створювали об`єктивні, непереборні перешкоди для спадкоємця, через які він не зміг вчасно подати заяву про прийняття спадщини. Так, згідно з п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», в редакції, чинній по 17.06.2023, було установлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. З 18.06.2023 зазначені норми постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 були виключені з неї. Відтак посилання позивача на те, що норми постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» ввели його в оману, судом відхиляються, оскільки у такому разі позивач мав би звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у строк до 08 вересня 2023 року, чого ним не було зроблено. Разом з цим, позивач не надав суду доказів звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , і у [INFO]. Посилання позивача на те, що закінчення строку для прийняття спадщини припало на період активних бойових дій в Україні судом відхиляються, оскільки позивач проживає в смт. Новомиколаївка Запорізького району Запорізької області, де активних бойових дій не велося у період, що припадав на строк для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] . З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що у позивача не було причин, які б створювали для нього об`єктивні, непереборні перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , у встановлений законом строк. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що обставини, на які посилався позивач в обґрунтування позову, не знайшли свого підтвердження за результатами судового розгляду, у зв`язку з чим суд визнає позов необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню. Документально підтверджені судові витрати, понесені відповідачем, у справі відсутні. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: dismissed