Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

До Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області подано позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: [PERSON] , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, яку 24.10.2023 року було уточнено. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує наступним: Позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить автомобіль ВАЗ 21113 універсал-в сірого кольору 2004 року випуску державний номер [NUMBER] . 08 липня 2023 року позивачка передала цей автомобіль та технічний паспорт на нього своєму сину - [PERSON] . У цей же день, належний позивачу на праві власності автомобіль став учасником ДТП. 26 липня 2023 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було розглянуто матеріали адміністративної справи, які надійшли з полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності: [PERSON] , ухвалено постанову, у якій зазначено: 08 липня 2023 року о 14 год. 53 хв. водій [PERSON] по вул. Українській, 1 в Центрально-Міському районі м. Кривий Ріг керуючи автомобілем «ВАЗ» номерний знак [NUMBER] , рухаючись заднім ходом, не переконався в безпечності своїх дій, не звернувся за допомогою до інших осіб, та скоїв наїзд на автомобіль «ВАЗ» номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який зупинився позаду. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження чим завдано матеріальних збитків. Своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху України. Після чого, 08 липня 2023 року о 14 год. 53 хв. водій [PERSON] по вул. Українській, 1 в Центрально-Міському районі м. Кривий Ріг керуючи автомобілем «ВАЗ» номерний знак [NUMBER] , залишив місце ДТП, до якої він був причетний. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 2.10.а Правил дорожнього руху України. Крім цього, 08 липня 2023 року о 14 год. 53 хв. водій [PERSON] по вул. Українській, 1 в Центрально-Міському районі м. Кривий Ріг керуючи автомобілем «ВАЗ» номерний знак [NUMBER] , не маючи право керування таким транспортним засобом. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 2.10.а Правил дорожнього руху України. Суд постановив: [PERSON] відповідно до ст. 36 КУпАП, визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122- 4, 126 ч.5 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотириста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 копійок, без позбавлення права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу. Постанова набрала законної сили 08.08.2023 року. Своїми діями відповідач [PERSON] наніс позивачу не тільки матеріальну, а і моральну шкоду яка полягає у тому, що позивачка є людиною похилого віку, пенсіонерка, в неї скрутне матеріальне становище, у зв`язку із пошкодженням автомобіля та знаходженням в ньому її сина в момент ДТП, позивачка перенесла емоційний стрес, а відповідач [PERSON] , намагаючись уникнути відповідальності, покинув місце ДТП, його прийшлося розшукувати, він навіть не пересвідчився чи все гаразд із людьми у машини з якою він скоїв ДТП. Позивачка пережила та переживає моральні та емоційні страждання з приводу пошкодження її автомобіля, так як протягом тривалого часу вона та її родина не могли використовувати його за призначенням, що позбавило позивачку нормальних життєвих зв`язків. Всі подальші кроки, вимагала від позивачки додаткових зусиль для організації звичайного ритму життя. Крім цього, позивачка та її родина пережили та переживає стрес, пов`язаний із ДТП. В момент ДТП, позивачка пережила страх за своє життя, та за життя свого сина, а відповідач навіть до цих пір не вибачився перед позивачкою та її родиною Все це приносить позивачу душевні страждання. Визначаючи розмір суми, яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] у відшкодування моральної шкоди, позивачка, враховуючи всі вищезазначені обставини, принцип розумності, виваженості і справедливості, оцінює її у розмір у 5000,00 грн. Позивач просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] , завдану їй матеріальну шкоду у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою в розмірі - 21458 грн. 24коп. (двадцять одну тисячу чотириста п`ятдесят вісім гривень 24 копійки), моральну шкоду у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою в розмірі - 5000,00 грн.(п`ять тисяч гривень), витрати пов`язані із зверненням до суду в розмірі - 4500,00 грн.(чотири тисячі п`ятсот гривень) за оплату проведення судовим експертом - [PERSON] , транспортно-товарознавчого дослідження пошкодженого автомобіля, та судовий збір в розмірі - 1073 грн.60 коп.(одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп.) Позивачка [PERSON] , в судовому засіданні 01.04.2024 року, надала пояснення по справі, уточнені позовні вимоги позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити їх, просить суд слухати справу без застосування технічного запису, про що додатково надала суду заяву. Відповідач [PERSON] в жодне призначене судове засідання не з`явився, судові повістки направлені йому за адресою зазначеною в позовній заяві не отримує, інформації щодо іншої адреси для листування в порушення вимог ст. 131 ЦПК України суду не надано. За правилами ст.128-130 ЦПК України, відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, не надав суду жодної заяви або клопотання. На думку суду, така поведінка відповідача свідчить про недобросовісне користування правами сторони у цивільному процесі, у зв`язку з чим суд визнає неповажною неявку відповідача та вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті, позивачка не проти винесення заочного рішення, що відповідає положенням ст. ст. 280-282 ЦПК України. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: [PERSON] в судове засідання не з`явився, своїми процесуальними правами, визначеними ст. 43 ЦПК України, не скористався: заяв, пояснень, заперечень, суду не надав. Наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить автомобіль ВАЗ 21113 універсал-в сірого кольору 2004 року випуску державний номер [NUMBER] . 08 липня 2023 року позивачка передала цей автомобіль та технічний паспорт на нього своєму сину - [PERSON] . У цей же день, належний позивачу на праві власності автомобіль став учасником ДТП. 26 липня 2023 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було розглянуто матеріали адміністративної справи, які надійшли з полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності: [PERSON] , ухвалено постанову, у якій зазначено: 08 липня 2023 року о 14 год. 53 хв. водій [PERSON] по вул. Українській, 1 в Центрально-Міському районі м. Кривий Ріг керуючи автомобілем «ВАЗ» номерний знак [NUMBER] , рухаючись заднім ходом, не переконався в безпечності своїх дій, не звернувся за допомогою до інших осіб, та скоїв наїзд на автомобіль «ВАЗ» номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який зупинився позаду. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження чим завдано матеріальних збитків. Своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху України. Після чого, 08 липня 2023 року о 14 год. 53 хв. водій [PERSON] по вул. Українській, 1 в Центрально-Міському районі м. Кривий Ріг керуючи автомобілем «ВАЗ» номерний знак [NUMBER] , залишив місце ДТП, до якої він був причетний. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 2.10.а Правил дорожнього руху України. Крім цього, 08 липня 2023 року о 14 год. 53 хв. водій [PERSON] по вул. Українській, 1 в Центрально-Міському районі м. Кривий Ріг керуючи автомобілем «ВАЗ» номерний знак [NUMBER] , не маючи право керування таким транспортним засобом. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 2.10.а Правил дорожнього руху України. Суд постановив: [PERSON] відповідно до ст. 36 КУпАП, визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122- 4, 126 ч.5 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотириста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 копійок, без позбавлення права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу. Постанова набрала законної сили 08.08.2023 року. Згідно ч. 4, ч. 5 ст. 82 ЦПК України: обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Позивачка, маючи намір відстояти свої законні інтереси, що до відшкодування їй матеріальної шкоди у зв`язку із ДТП, звернулася судового експерта - автотоварознавця [PERSON] із заявою про проведення транспортно-товарознавчого дослідження пошкодженого автомобіля. 08.08.2023 року позивачка направила повідомлення [PERSON] , про те, що 17.08.2023 року о 12 год.00 хв., за адресою вул. Святогеоргіївська, 19 (автоекспертиза) м. Кривий Ріг Дніпропетровська область , буде проходити огляд та складання акту пошкодженого автомобіля «ВАЗ» 21113, державний номер [NUMBER] , після ДТП яка сталася 08.07.2023 року. [PERSON] на це повідомлення не відреагував, для участі у проведенні експертизи не з`явився. Згідно, висновку транспортно-товарознавчого дослідження №Д6/08/23 від 31.08.2023 року, своїми діями відповідач по справі [PERSON] спричинив позивачу як власнику автомобіля ВАЗ 21113 універсал-в сірого кольору 2004 року випуску, державний номер [NUMBER] , матеріальну шкоду у розмірі - 21458 грн.24коп. За проведення оцінки вартості завданих збитків, позивачем було здійснено оплату у сумі 4500 грн. Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила, або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 5 статті 1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з абз. 1 п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" №4 від 01 березня 2013 року розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до висновку висновку транспортно-товарознавчого дослідження №Д6/08/23 від 31.08.2023 року, своїми діями відповідач по справі [PERSON] спричинив позивачу як власнику автомобіля ВАЗ 21113 універсал-в сірого кольору 2004 року випуску, державний номер [NUMBER] , матеріальну шкоду у розмірі - 21458 грн.24коп. Таким чином, відповідач повинен відшкодувати позивачу матеріальну шкоду у розмірі 21458,24 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. В ч. 3 ст. 23 ЦК України зазначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Верховний Суд України в п. 1 Постанови №4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" із змінами, звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Діями відповідача також позивачці завдано немайнових втрат, спричинених тривалими моральними стражданнями, які позивачка перенесла. Позивачка є людиною похилого віку, пенсіонерка, в неї скрутне матеріальне становище. У зв`язку із пошкодженням автомобіля та знаходженням в ньому її сина в момент ДТП, позивачка перенесла емоційний стрес, а відповідач [PERSON] , намагаючись уникнути відповідальності, покинув місце ДТП, його прийшлося розшукувати, він навіть не пересвідчився чи все гаразд із людьми у машини з якою він скоїв ДТП. Позивачка пережила та переживає моральні та емоційні страждання з приводу пошкодження її автомобіля, так як протягом тривалого часу вона та її родина не могли використовувати його за призначенням, що позбавило позивачку нормальних життєвих зв`язків. Всі подальші кроки, вимагала від позивачки додаткових зусиль для організації звичайного ритму життя. Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, судом враховується характер і обсяг заподіяної дорожньо-транспортною пригодою шкоди, а також поведінка відповідача, який будучи визнаний винним у ДТП, не приніс свої вибачення та не намагався до цього часу добровільно відшкодувати спричинену ним шкоду. Між тим, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи, що в результаті скоєння дорожньо-транспортної пригоди позивачу була спричинена матеріальна шкода, а також спричинені моральні переживання та страждання, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивачки в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн., оскільки вказана сума є об`єктивною та достатньою для відшкодування моральної шкоди, що відбулася внаслідок неправомірних дій відповідача. Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Позивачка сплатила судовий збір у розмірі 1073,60, що підлягає стягненню з відповідача. Позивачка понесла витрати, пов`язані із залученням експерта та проведенням експертизи у розмірі 4500 грн. 00 коп., а тому на користь позивачки підлягає стягненню вказана сума. На підставі викладеного та

Outcome: approved