Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

Відповідачка позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу за її відсутності. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Аждер В.А. на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] - померла [INFO] ; копія заяви [PERSON] від 14.10.2022р. про прийняття спадщини за законом; копія Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 24.02.2023р. (дата заведення спадкової справи -12.01.2023р.); копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 11.07.2022р. ; копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.09.2022р. ; копія договору купівлі-продажу від 16.11.2022р.; копія розписки від 16.11.2022р.; копія акту прийому-передання нерухомості за договором купівлі-продажу від 16.11.2022р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка [PERSON] , діюча через свого представника - Аждер В.А. , звернулася до суду із вищезгаданими вимогами до відповідачки [PERSON] , зазначивши, що 16.11.2022 р. між нею та [PERSON] була досягнута домовленість про купівлю належної їй квартири [ADDRESS] за 102500 грн. 16.11.2022р. сторони уклали між собою відповідний письмовий договір. В той же день позивачка передала відповідачці обумовлену суму, а відповідачка передала документи на квартиру (що були у неї в наявності). У майбутньому відповідачка пообіцяла позивачці укласти договір купівлі-продажу нерухомості в нотаріальному порядку. Після вчинення правочину позивачка організувала догляд за придбаною нерухомістю, зробила там ремонт, сплачує всі необхідні комунальні платежі. З метою нотаріального засвідчення правочину позивачка неодноразово зверталася до відповідачки, однак [PERSON] від посвідчення договору ухиляється, на прохання позивачки про зустріч не реагує, мотивуючи нестачею вільного часу, матеріальними труднощами та ін. Пізніше, при зустрічі, відповідачка [PERSON] пояснила, що засвідчити угоду в нотаріальному порядку неможливо, оскільки на час укладення договору купівлі-продажу (16.11.2022р.) вона не рахувалася зареєстрованим власником квартири, а фактично володіла нею. Так, доньці відповідачки [PERSON] - [PERSON] на підставі рішення Ренійського районного суду Одеської області від 11.07.2022р. належала на праві приватної власності квартира [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла. На випадок своєї смерті [PERSON] належним їй майном не розпорядилась, заповіту не залишила. У передбачений законом строк відповідачка (матір померлої) звернулась із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса. Таким чином, відповідачка прийняла спадщину юридично, в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки своєчасно подала заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, слід вважати, що відповідачці [PERSON] належала спадкова квартира, яку вона продала позивачці за письмово оформленим договором купівлі-продажу. При зверненні до відповідних органів із питанням про переоформлення документації на квартиру на себе, позивачці було роз`яснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутній правовстановлюючий, належним чином завірений документ на доказ вчинення правочину, крім того, письмовий договір купівлі-продажу від 16.11.2022р. було укладено від імені продавця, який на той час не оформив прийняття спадщини на нерухомість. Враховуючи вищенаведене, позивачка вимушена була звернутися із позовом до суду. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. За ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно : було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Також не підлягає віндикації майно, що було продане набувачу у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно до ч.3 ст. 388 ЦК України майно набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, може бути витребуване в усіх випадках. Згідно із ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребуване у нього. Згідно ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Враховуючи вищевикладені засади законодавства, сторона у справі - позивачка [PERSON] є добросовісним набувачем, оскільки на час укладення письмової угоди про купівлю-продаж квартири [ADDRESS] вона не знала і не могла знати про те, що [PERSON] не мала права на відчуження нерухомості, у зв`язку із тим, що вона належним чином не оформила право на спадщину після смерті [PERSON] . Отже, вбачаються правові підстави для набуття позивачкою права власності на вищевказану нерухомість, як добросовісним набувачем. Як вже зазначалося вище, між позивачкою та відповідачкою була досягнута домовленість про купівлю-продаж нерухомості, згідно якої відповідачка [PERSON] продала, а позивачка купила квартиру [ADDRESS] за 102500 грн. 16.11.2022р. позивачка передала відповідачці обумовлену суму, а відповідачка передала позивачці документи на квартиру (які були в наявності). Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змоги засвідчити договір нотаріально, вони домовилися зробити це згодом. Оскільки це виявилося неможливим, позивачка звернулася до суду із відповідним позовом. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідачки щодо квартири та встановленні права на нерухомість у позивачки як добросовісного набувача, тому є правові підстави визнати право власності на нерухомість за позивачкою, як добросовісним набувачем.

Outcome: approved