Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

позивач [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом до\~відповідача [PERSON] ,\~в якому\~просить розірвати\~шлюб,\~укладений 30\~жовтня 2010\~року,\~зареєстрований Відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану у\~місті Львові\~Західного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції, актовий запис №3051. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 30 жовтня 2010 року перебуває з відповідачем у шлюбі, з яким спільно виховують доньку [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що подружнє життя у них не склалось, на даний час шлюб існує лише формально, сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Крім того, у них відсутні спільні інтереси, взаєморозуміння, наявні різні погляди на життя. Враховуючи це, вважає, що примирення між ними є неможливим, а подальше подружнє життя суперечитиме її інтересам, у зв`язку із чим просить суд позов задовольнити. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 14.11.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадженні у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 04.01.2024 явку позивача та відповідача в судове засідання для надання особистих пояснень визнано обов`язковою. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 23.01.2024 клопотання позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено, постановлено судове засідання, з розгляду справи проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення «Easycon» за участі позивача. Позивач [PERSON] , представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали з підстав, що в ньому викладені, просили суд такий задовольнити та розірвати шлюб, оскільки вважають, що подальше спільне проживання подружжя є неможливим та суперечите інтересам позивача. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги, не заперечив щодо розірвання шлюбу, вважає подальше подружнє життя та примирення неможливим. Заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 СК України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частиною 2 статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до\~свідоцтва про\~шлюб серії\~ [NUMBER] \~від 21.10.2023,\~ [PERSON] та\~ [PERSON] 30\~жовтня 2010\~року уклали\~шлюб,\~зареєстровали такий\~у \~Відділі державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~у місті\~Львові Західного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції, актовий запис №3051. Після державної реєстрації шлюбу, позивачу присвоєно прізвище « [PERSON] » (а. с. 7). Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.06.2012, подружжя виховує неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а. с. 8). Судом встановлено, що сторони міцної сім`ї не створили, не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Між ними втрачено почуття любові, без якого повноцінна сім`я існувати не може, а примирення неможливе. З цього слідує, що між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність неповнолітньої доньки, не можуть розірвати в позасудовому порядку. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечив проти задоволення позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. З цього слідує, що подальше збереження шлюбу, який існує формально, суперечитиме інтересам сторін, а тому позов слід задовольнити. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, згідно з якими у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що позивачем при поданні позову понесено судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 1073,60 грн., а відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, відтак суд приходить до висновку, що позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, що становить 536,80 грн., а решту судових витрат у розмірі 536,80 грн. стягнути з відповідача на її користь. На підставі ст. ст. 24, 105, 112 СК України,

Outcome: approved