Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ті обставини, що 17 липня 2019 року [PERSON] і [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис №40. Після державної реєстрації шлюбу чоловік обрав дошлюбне прізвище позивачки « [PERSON] ». Місце державної реєстрації - Іванівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Від спільного проживання у сторін є одна малолітня дитина - син [PERSON] , [INFO] . Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, на протязі останніх двох років спільно не проживають. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння міжними. Чоловік не працював та не виявляв намірів щодо цього, не турбувався про матеріальне забезпечення сім`ї. Після припинення сімейних стосунків син проживає разом з позивачкою за однією адресою і після розірвання шлюбу, за словами позивачки, проживатиме з нею. Позивачка вважає, що їх сім`я розпалась остаточно, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, просить суд не встановлювати строку для примирення сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилась, проте разом з позовною заявою надала заяву про розгляду справи без участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, заяв та клопотань не подавав. Копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву з додатками вважається, що відповідач отримав, оскільки на адресу суду повернувся конверт з поштовим відправленням з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою», кореспонденція направлялася на зареєстровану адресу місця поживання відповідача. Судове засідання відкладалось в зв`язку з неявкою відповідача, без повідомлення причин неявки, тобто з неповажних причин. Судом здійснено оголошення про виклик до суду [PERSON] на офіційному веб-сайті судової влади України. У судове засідання відповідач повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв клопотань не надавав. Отже судом було вжито всі можливі заходи, щодо виклику відповідача по справі до суду. Вважається, що відповідач, у відповідності до ст.128 ЦПК України є таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв та клопотань не надав, відзиву не надіслав, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»). Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17 липня 2019 року [PERSON] і [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис №40. Після державної реєстрації шлюбу чоловік обрав дошлюбне прізвище позивачки « [PERSON] ». Місце державної реєстрації - Іванівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. На підтвердження цих обставин позивач надав свідоцтво про шлюб. Від спільного проживання у сторін є одна малолітня дитина - син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Згідно з довідкою про склад сім`ї син проживає разом з позивачкою за однією адресою і після розірвання шлюбу, за словами позивачки, проживатиме з нею, спору між сторонами з цього приводу немає Позивачка просить суд розірвати шлюб між сторонами, не встановлювати строку для примирення сторін, оскільки вважає, що їх сім`я розпалась остаточно, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Застосовуючи норми матеріального права суд виходить з такого. Згідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Частиною 3 статті 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як роз`яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН. Обставини на які посилається позивач є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах цивільної справи відсутні. На підставі наведеного, враховуючи, що позивач не бажає підтримувати сімейні стосунки з відповідачем, а збереження даного шлюбу суперечить її інтересам, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, беручи до уваги, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї є неможливим, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За приписами ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі ст.3,56,104-105,110,112,113 СК України,

Outcome: approved