Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ті обставини, що 09 серпня 2016 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] . В шлюбі у сторін народився син, [PERSON] . Сімейні відносини між сторонами припинилися через конфлікти на грунті різних поглядів на життя, втрати почуття взаєморозуміння один до одного, що робить неможливим подальше спільне проживання однією сім`єю. У зв`язку із цим позивач вважає, що їх сім`я розпалася остаточно, оскільки між ними відсутнє взаєморозуміння, подальше збереження шлюбу неможливе. Відповідач, за змістом позовної заяви, згоди на розірвання шлюбу не дає. Спору щодо спільного майна між сторонами немає. Позивач в судове засідання не з`явилась, проте надала заяву про розгляду справи без участі, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву не подавав, клопотань та заяв не надавав, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулось на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомлені відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Дослідивши письмові матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з такого. Судом встановлено, що 09 серпня 2016 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане Іванівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, серія [NUMBER] . В шлюбі у сторін народився син, [PERSON] . що підтверджується копією свідоцтва про народження. Сімейні відносини між сторонами припинилися через конфлікти на грунті різних поглядів на життя, втрати почуття взаєморозуміння один до одного, що робить неможливим подальше спільне проживання однією сім`єю. Їх сім`я розпалася остаточно, оскільки між ними відсутнє взаєморозуміння, подальше збереження шлюбу неможливе. Відповідач, за змістом позовної заяви, згоди на розірвання шлюбу не дає та спору щодо спільного майна між сторонами немає. Застосовуючи норми матеріального права, суд виходить з такого. Згідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Частиною 3 статті 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як роз`яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН. Обставини на які посилається позивач є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах цивільної справи відсутні. На підставі наведеного, враховуючи, що позивач не бажає підтримувати сімейні стосунки з відповідачем, а збереження даного шлюбу суперечить його інтересам, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, беручи до уваги, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї є неможливим, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За приписами ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі ст.3,56,104-105,110,112,113 СК України,

Outcome: approved