Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

У грудні 2023 ТОВ «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 57046, 73 грн. із яких: 15 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 28 215, 00 грн. - проценти за користування кредитом, 11970,53 грн. - інфляційних втрат та 1861,20 грн. - 3% річних. Також просить стягнути судовий збір та витрати на правову допомогу. Заявлені вимоги мотивовані тим, що 29.01.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкою було укладено електронний договір № 5456979 про надання споживчого кредиту. Зазначений договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» затверджених наказом № 53-ОД від 16.01.2020 р. та розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Сума кредиту складала 15 000,00 грн., а строк кредиту 30 днів, дата повернення кредиту 28.02.2022 ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачкою виконало шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку. Процентна ставка згідно п.1.5 кредитного договору становить 1.90% в день, в межах строку дії договору. Відповідач свої зобов`язання перед кредитором не виконав і відповідно до п.4.3 кредитного договору він був автопролонгований на 90 календарних днів. Відповідачка сплатити не здійснила. Згідно п.п.3 п.5.1 кредитного договору ТОВ «Авентус Україна» має право укласти договір факторингу і 19.06.2023 р. між ним та ТОВ «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 19.06/23-Ф згідно якого перша відступила позивачеві право грошової вимоги, в тому числі і до відповідача. Відповідно до договору факторингу п.1.1 позивач (фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ТОВ «Авентус Україна»), а той відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом(плату за процентною ставкою), пеню за порушення зобов`язань та інших платежів, право на одержання яких належить клієнту. Станом на день звернення до суду заборгованість відповідача по кредиту не сплачена і складає: 15000, 00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 28 215,00 грн. проценти за користування кредитом. Крім того нараховано з лютого 2022 по жовтень 2023 року 11970, 53 грн. - інфляційних втрат та 1861.20 грн. - 3% річних. Витрати на правову допомогу позивачу склали 10 000 грн. та витрати по сплаті судового збору - 2147, 20 грн., що і просить стягнути позивач. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій позов підтримав повністю і просив його задовольнити, а справу просить слухати у його відсутність. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, правом на відзив не скористалася. За наявності умов, визначених у ч.1\~ст.280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі\~ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі доказами, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Так, відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.3 ст.\~12, ч.ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, оцінивши досліджені по справі докази приходить до наступного. Копією договору № 5456979 від 29.01.2022 (а.с.46-50), таблиці обчислення загальної вартості кредиту(а.с.51), паспортом споживчого кредиту (а.с.64-66) підтверджено укладення кредитного договору між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкою, умови його та розмір заборгованості. Копією договору факторингу № 19.06/2023Ф від 19.06.2023 (а.с.40-44), акту прийому - передачі інформації згідно реєстру боржників до указаного договору(а.с.45), витягом з реєстру боржників підтверджено відступлення права грошової вимоги, в тому числі і до відповідача у позивач. Заборгованість [PERSON] по кредиту перед позивачем складає 43215, 00 грн., із яких: 15 000, 00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 28215 , 00 грн. проценти за користування кредитом, то суд знаходить позовні вимоги в цій частині доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Відповідно до положень ч.1.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч.1, 2 ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно з ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до положень ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами ч.3 ст.\~12, ч.ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України, суд знаходить, що позовні вимоги в частині стягнення інфляційних витрат підлягають частковому задоволенню відповідно до вимог п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 р.№64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» до теперішнього часу з 24.02.2022 р. діє воєнний стан, а тому з вказаної дати не нараховуються інфляційні втрати та 3% річних і відповідно з відповідача на користь позивача підлягають стягненню лише 691,44 грн.- інфляційних втрат за лютий 2022 року. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно сягнути сплачений ним судовий збір та витрати на правову допомогу.

Outcome: partial