Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом [PERSON] , третьої особі - Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання його батьком [PERSON] , [INFO] та внесення змін до актового запису №65 від 30.03.2017 про її народження, виключивши з актового запису відомості про батька [PERSON] та вказати його батьком дитини, змінивши [PERSON] прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] ». В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 19.03.2013 відповідачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який фактично було припинено у 2016 році. З 2016 року по теперішній час він перебуває з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах та [INFO] у них народилась дитина [PERSON] , він є її біологічним батьком, що підтверджується висновком молекулярно-генетичного експертного дослідження №39732 від 03.10.2023. У свідоцтві про народження дитини, батьком вказано [PERSON] , оскільки на момент народження дитини, з ним відповідачка перебувала у зареєстрованому шлюбі. 11.06.2019 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Він утримує та виховує доньку [PERSON] та доньку відповідача від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] загинув при виконанні бойового завдання. На підставі викладеного позивач змушений звернутися до суду із заявою про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини. Ухвалою від 03.11.2023 провадження по справі провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 17.01.2024 позивач надав до суду заяву, у якій просив про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення. 12.01.2024 відповідачка в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, просила розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги визнала, просила про їх задоволення. 01.01.2024 і 11.03.2024 представник третьої особи подав до суду заяву, про розгляд справи за його відсутністю, заперечень проти позову не має, просив прийняти рішення на розсуд суду. За змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Положенням ч. 3 та ч. 4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі зі [PERSON] з 19.03.2013, який розірвано рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.06.2019. Починаючи з 2016 року позивач [PERSON] та [PERSON] перебували в фактичних шлюбних відносинах та [INFO] у них народилась дитина - донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 30.03.2017 Центральним районним у м. Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №65 від 30.03.2017. У зв`язку з тим, що мати дитини [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі, батьком дитини в актовому запису та свідоцтві про народження, вказано - [PERSON] . Згідно копії повторного свідоцтва про смерть, виданого 17.01.2023 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) [PERSON] помер [INFO] , актовий запис №2339 від 06.09.2022. Згідно з наданим до суду дослідженням ДНК на батьківство № 39732 від 03.10.2023, складеного Медико-генетичним центром Мама Папа, ймовірність батьківства [PERSON] , [INFO] відносно дитини [PERSON] , [INFO] становить 99,999998 %. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. За змістом ст. 121, ч. 1 ст. 122 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно зі ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків. Відповідно до вимог ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно з ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно з п. 6, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Відповідно до ст. 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини (п. 6 Постанови). У третьому абзаці п.13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що: «щодо предмету доказування у даній категорії справи, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved