Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Таліон Плюс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Журавльова Л.М., приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М. було вчинено виконавчий напис № 5247 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Таліон Плюс» заборгованості за кредитним договором № 870862584 від 09.12.2020р. Даний виконавчий\~напис пред`явлено\~до примусового\~виконання і\~у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. перебуває на виконанні ВП № 69427150 від 15.07.2022 року, сторонами якого є [PERSON] та стягувач ТОВ «Таліон Плюс». Про існування виконавчого провадження позивач дізналась на сайті Єдиного реєстру виконавчих проваджень. Позивач вважає вказаний виконавчий напис незаконним, вчиненим з суттєвими порушеннями закону та таким, що підлягає скасуванню. Вказує, що не була повідомлена про відступлення права вимоги боргу до нового кредитора. Вважає, що приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню. З фактичних обставин справи вбачаються підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки той не вчинив дій, спрямованих на підтвердження безспірності заборгованості, а позивач з вказаним у виконавчому написі розміром заборгованості у сумі 36031,31 грн. не погоджується, вважає таку суму невірною. Тому просить визнати виконавчий напис № 5247 від 23.12.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М., щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Таліон Плюс» невиплачених у строк грошових коштів таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у сумі 13074,56 грн., що складаються з 968,96 грн. судового збору за подання позову немайнового характеру, 605,60 грн. судового збору за подання заяви про забезпечення позову та 11500,00 грн. витрат на правову допомогу. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 17.01.2024 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також запропоновано третім особам надати пояснення щодо позову до початку розгляду справи. Від відповідача ТОВ «Таліон Плюс» на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив, з заявами та клопотаннями відповідач не звертався, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Від третьої особи - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Журавльової Л.М. письмові пояснення не надходили. Про дату та час розгляду справи третя особа повідомлялась належним чином. Від третьої особи - приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. письмові пояснення не надходили. Про дату та час розгляду справи третя особа повідомлялась належним чином. Від представника позивача адвоката Цокало Т.М. надійшла письмова заява про розгляд справи за відсутністю позивача та його представника, у якій сторона позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до копії виконавчого напису № 5247, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Ларисою Михайлівною 23.12.2021 року вчинено вказаний виконавчий напис, згідно якого [PERSON] , є боржником за Кредитним договором № 870862584 від 09.12.2020р., укладеним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 125 від 16.03.2021р. є ТОВ «Таліон Плюс». Строк платежу за Кредитним договором № 870862584 від 09.12.2020 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 16.03.2021р. по 20.07.2021р. Сума заборгованості складає 35971,31 грн., в тому числі: 9749,15 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 0,00 грн. прострочена заборгованість за комісією; 22507,56 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 0,00 грн. строкова заборгованість за сумою кредиту; 0,00 грн. строкова заборгованість за комісією, 0,00 грн. строкова заборгованість по несплаченими відсотками за користування кредитом; 3714,60 грн. строкова заборгованість за штрафами та пенями. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом, на підставі статті 31 ЗУ «Про нотаріат», стягнуто плати із стягувача в розмірі 50,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню 36021,31 грн. Згідно копії договору № 870862584 від 09.12.2020р., його сторонами вказані [PERSON] (позичальник) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (товариство). Предметом договору є кредит на суму 9750,00 грн. строком на 30 днів. Додатком до даного договору є графік розрахунків, відповідно до якого термін платежу 08.01.2021, сума кредиту 9750,00 грн., нараховано проценти 1257,90 грн., до сплати 11007,90 грн. Договір та графік розрахунків не містять відомостей про підпис позичальника. Згідно копії паспорту споживчого кредиту до договору № 870862584 від 09.12.2020р. він містить основні умови кредитування, зокрема сума/ліміт кредиту - 9750,00 грн. строк кредитування 30 днів, процентну ставку - 127,38 процентів річних. Згідно Інформації про виконавче провадження, ВП № 69427150 відкрито приватним виконавцем Чупис Т.П. 15.07.2022 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Журавльової Л.М. № 5247 від 23.12.2021р. Боржник [PERSON] , стягував ТОВ «Таліон Плюс», сума грошових коштів яка підлягає стягненню за виконавчим документом - 36031,31 грн. Згідно копії заяви про примусове виконання рішення вих. № б/н від 11.01.2022р. представник за довіреністю ТОВ «Таліон Плюс» Мудрицький І.О. звернувся до приватного виконавця Чупис Т.П. та просить відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М. № 5247 від 23.12.2021р., про стягнення з боржника [PERSON] коштів у сумі 36021,31грн. Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження приватного виконавця виконавчого округу Черкаського області Чупис Т.П., ВП № 69427150 від 15.07.2022р., вбачається, що приватним виконавцем Чупис Т.П. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 5247, виданого 23.12.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М. про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Таліон Плюс» заборгованості у розмірі 36021,31 грн. Відповідно до копії постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника приватного виконавця виконавчого округу Черкаського області Чупис Т.П. від 13.11.2023р., ВП № 69427150, вбачається, що приватним виконавцем Чупис Т.П. звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , що отримує дохід у ТОВ «Делікат Ритейл». Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно до частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до пункту 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» право на оскарження дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Спори між боржниками і стягувачами, а також спори інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» вчинення виконавчого напису є нотаріальною дією. Відповідно до частини 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правове регулювання вчинення нотаріальних написів нотаріусами визначено статтями 87-91 глави 14 Закону України «Про нотаріат», правилами глави 16 розділу 2 Порядку вчинення дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», розділом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» законодавчо визначено дві умови вчинення виконавчого напису, а саме нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом 3 глави 16 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року визначено умови вчинення виконавчого напису. А саме, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Згідно п.1.1 та 1.2 Порядку вчинення нотаріальних\~дій нотаріусами\~України,\~затвердженого наказом\~міністерства юстиції\~України №\~296/5\~від 22.02.2012\~(зі\~змінами і\~доповненнями), для\~стягнення грошових\~сум або\~витребування від\~боржника майна\~нотаріуси вчиняють\~виконавчі написи\~на документах,\~що встановлюють\~заборгованість,\~або на\~правочинах,\~що передбачають\~звернення стягнення\~на майно\~на підставі\~виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Звертаючись до суду з вказаною позовною заявою, позивач заперечила правомірність вчинення нотаріусом виконавчого напису № 5247 від 23.12.2021р., вказавши на відсутність належного підтвердження безспірності заборгованості та порушення нотаріусом порядку вчинення нотаріальних дій, оскільки не було дотримано порядку вчинення виконавчого напису, нотаріусом не було отримано документів на підтвердження безспірності заборгованості. Даний факт відповідачем не спростовано. З матеріалів справи вбачається відкриття приватним виконавцем Чупис Т.П. виконавчого провадження з виконання виконавчого напису № 5247 від 23.12.2021, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л. М. про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Таліон Плюс» заборгованості у розмірі 36021,31грн. за кредитним договором № 870862584 від 09.12.2020 року. Жодним іншим чином, окрім зазначених вище виконавчого напису приватного нотаріуса Жуоавльової Л.М., кредитного договору, паспорту споживчого кредиту та постанов приватного виконавця Чупис Т.П. заборгованість не підтверджена. Відповідно висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладених у постанові від 23 січня 2018 року, по справі № 310/9293/15ц, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. У постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750св20) Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису, що відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 10 листопада 2021 року по справі №758/14854/20. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Матеріали справи не містять відомостей про отримання позивачем (боржником) вимоги про усунення порушень за кредитним договором, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед ТОВ «Таліон Плоюс», зазначений у написі, є безспірним. На відсутність безспірної заборгованості вказує також те, що позивач звернулась до суду після відкриття приватним виконавцем Чупис Т.П. виконавчого провадження та не погоджується з безспірністю суми заборгованості по виконавчому напису нотаріуса, це є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні. Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у п. 93-95 постанови від 21 вересня 2021р. по справі № 910/10374/17, провадження № 12-5гс21, оскільки укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, що дає підстави для визнання спірних виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У даній справі у суду відсутні відомості про наявність у нотаріуса на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису оригіналу кредитного договору, посвідченого нотаріально, а отже відсутні відомості про дотримання нотаріусом Журавльовою Л.М. порядку вчинення нотаріальних дій під час вчинення даного напису. Враховуючи викладене та відсутність заперечень сторони відповідача, оскільки оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Щодо заходів\~забезпечення позову\~суд зазначає,\~що у\~відповідності з\~ч.\~7\~ст.\~158\~ЦПК України\~у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Згідно ч. 2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача. На підставі ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача сплачені позивачем: судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову у сумі 605,60 грн. та судовий збір за подачу позову у розмірі 968,96грн. Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відноситься до витрат пов`язаних з розглядом справи. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до положень ч. 1,6,7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. На підтвердження понесених витрат позивача на правову допомогу її представник надав суду копію договору про надання правової допомоги № 482/26-07-2022 від 26.07.2022р., укладеного між позивачем та адвокатом Цокало Тетяною Михайлівною. Договором визначено його істотні умови. Так, сторони досягли згоди щодо предмету договору, обов`язків сторін, гонорару адвоката, інших (заключних) умов. Згідно Акту приймання-передачі наданої правничої допомоги №1 від 13.01.2024р. до Договору 482/26-07-2022 від 26.07.2022р. про надання правничої допомоги адвокат виконав, а клієнт прийняв послуги за договором, вчинені адвокатом за позовною заявою [PERSON] до ТОВ «Таліон Плюс» згідно переліку на загальну суму 11500,00 грн. Вказаний перелік робіт та розмір гонорару відповідає переліку робіт та послуг, визначених розділом 3 «Гонорар адвоката» Договору № 482/26-07-2022 від 26.07.2022р. Відповідно до копії квитанції № 484 від 02.01.2024р. адвокат Цокало Т.М. прийняла від [PERSON] за договором № 482/26-07-2022 від 26.07.2022р. про надання правничої допомоги гонорар у розмірі 11500,00 грн. Вказані документи було надано до суду стороною позивача разом з матеріалами позову 16.01.2024р. За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У постановах Верховного Суду від 16.05.2019 по справі №823/2638/18 та від 12.02.2020 у справі № 648/1102/19 зроблено висновок про те, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Надання доказів про розмір витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічний правовий висновок викладений у додатковій постанові Верховного Суду по справі №910/15944/17 від 24.01.2019. Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Зважаючи на положення статті 133, 141 ЦПК України, виходячи з обсягу фактично наданих адвокатом Цокало Т.М. послуг, зважаючи на категорію та юридичну кваліфікацію правовідносин у справі, з урахуванням характеру виконаної роботи, враховуючи обсяг та зміст поданих стороною позивача документів, виходячи з принципу співмірності та розумності судових витрат і ринкових цін юридичних послуг, суд вважає, що сума витрат на юридичну допомогу підлягає зменшенню та з відповідача належить стягнути витрати на юридичну допомогу в розмірі 5000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved