Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» з вимогою визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. від 04.06.2021 року №5239 про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості в розмірі 37143,60 грн. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 04.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. було вчинено виконавчий напис №5239, за яким пропонується стягнути із [PERSON] на користь відповідача заборгованість у розмірі 37143,60 грн. Позивач стверджує, що приватний нотаріус при видачі виконавчого напису порушив ст.ст.87, 88 ЗУ «Про нотаріат», Порядок вчинення нотаріальних дій. Стягнуто суму боргу поза межами строку позовної давності за зобов`язанням, за відсутності доказів безспірності заборгованості, неотримання боржником письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання. Ухвалою суду за заявою позивача позов забезпечено: зупинено виконання за Виконавчим написом від 04.06.2021 №5239 до розгляду судом позову. Ухвалою суду відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання у відкритому судовому засіданні, про яке повідомлено учасників справи. Ухвалою суду від 14.12.2023 у рамках підготовчого провадження за клопотанням позивача витребувано у третьої особи приватного нотаріуса Бригіда В.О. та від відповідача ТОВ «Росвен Інвест Україна» документальні докази. Ухвалу суду не виконано. Відповідач у встановлений судом строк відзиву не подав. Треті особи письмові пояснення на позов не подали. Відповідач, приватний нотаріус Бригіда В.О., приватний виконавець Лукеча О.В. учасники справи, які мають електронні адреси, відомості про які надав позивач та інформація про ці електронні адреси є у вільному доступі у мережі Інтернет. Електронні документи (ухвали про відкриття провадження, про витребування доказів, Ухвала про забезпечення позову, судові повістки про виклик у підготовче судове засідання, Судові повістки про виклик на судовий розгляд справи, відповідні супровідні листи) надіслані на відомі суду електронні адреси та суд отримав сповіщення про вчасну доставку цих електронних листів. Судові повістки, надіслані на офіційну адресу\~ приватному нотаріусу Бригіда О.В. повернуті із зазначенням, що адресат «відсутній». Суд отримав інформацію, що є у вільному доступі, про те, що нотаріальна діяльність приватним нотаріусом Бригіда В.О. припинена. Відповідач причини неявки на судовий розгляд справи не повідомив. Клопотань про відкладення судового засідання не надходило. Відзиву не подано. Третя особа приватний виконавець Лукеча О.В. подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, пояснень по суті позову не надав. Крім того інформація щодо розгляду справи наявна на офіційній сторінці Виноградівського районного суду в мережі Інтернет на веб-сайті судової влади. Неявка представника відповідача та третіх осіб не перешкоджає судовому розгляду справи. Судовий розгляд проведено на підставі наявних у справі доказів, в порядку ст.280 ЦПК України. Позивач клопотав про розгляд справи без його участі. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст.ст. 280-282 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо такого вирішення справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, відзив протягом строку, встановленого судом відповідно до положень ч. 1 ст. 278 ЦПК України відповідач не подав та клопотань про відкладення справи до суду не надходило. Вивчивши доводи позовної заяви дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх у сукупності, суд вирішив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус\~ вчиняє\~ виконавчі\~ написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що\~ з\~ дня виникнення\~ права вимоги\~ минуло\~ не\~ більше\~ трьох\~ років, а\~ у відносинах між підприємствами, установами та організаціями\~ -\~ не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Суд встановив, що 04.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. було вчинено виконавчий напис №5239, за яким пропонується стягнути із [PERSON] на користь відповідача заборгованість у розмірі 37143,60 грн. (а.с.12) 23.09.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Лукеча О.В. було відкрито виконавче провадження №66916455 на підставі виконавчого напису від 04.06.2021.\~\~ (а.с. 13) Постановою приватного виконавця від 30.09.2021 звернуто стягнення на доходи боржника за Виконавчим написом та прийнято інші рішення у виконавчому провадженні (а.с.13-18) Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від\~ 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.\~ При цьому, відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України\~ нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України\~\~ 22 лютого 2012 року\~ № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм суд зробив наступні висновки. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16) Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ч.10 ст.84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Оспорюючи Виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Бригіда В.О., позивач послалася на те, що процедура вчинення напису порушена. А саме: стягнуто суму боргу поза межами строку позовної давності за зобов`язанням, за відсутності доказів безспірності заборгованості, неотримання боржником письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання. Відповідно до ч.4 ст.81 ЦПК України, у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. На підставі ч.4 ст.81 ЦПК України суд витребував докази існування належної та достатньої сукупності документів, на підставі яких нотаріусом міг бути вчинений оспорюваний Виконавчий напис. Проте, ухвала про витребування доказів учасником справи виконана не була. А відповідач та Приватний нотаріус Бригіда В.О. повністю проігнорували судовий процес за даним позовом, будучи сповіщеними про підстави та предмет позову та про місце здійснення судового провадження. Суд констатує, що відповідач та третя особа мали достатньо часу для реалізації цивільних процесуальних прав у даному судому спорі, проте не скористалися ними. У зв`язку із цим, суд на підставі ч.4 ст.81 ЦПК України,

Outcome: approved