Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

У листопаді 2023 із позовом до суду звернулася [PERSON] , яка просила позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав по відношенню до сина [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі даної позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Мотивувала заявлені вимоги тим, що вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва розірвано. У період шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина. [PERSON] не цікавиться духовним та фізичним здоров`ям сина, не забезпечує його матеріально. Усі тяготи по догляду за дитиною позивач несе самостійно. З огляду на це вона просить позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до сина. Проте оскільки позбавлення батьківських прав не звільняє відповідача матеріально забезпечувати сина, тому просить стягнути на свою користь на утримання сина аліменти. Ухвалою суду від 12.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 10.01.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Сторона позивача у судове засідання не з`явилася, представник позивача надана заяву у якій заявлені вимоги підтримала та провила позов задовольнити із підстав наведених у ньому. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, надала заяву у якій просила розгляд справи здійснити у її відсутність та винести рішення врахувавши найкращі інтереси дитини. Суд дослідивши надані докази встановив, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.11.2010 року, який рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 02.06.2015 розірвано. У період шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та фактично проживають за адресою [ADDRESS] . Дитина навчається у 6 в класі КЗ «Вінницький ліцей №23», за період навчання батька у школі не бачили. Вихованням дитини займається мати. Дитина охайна, доглянута. [PERSON] цікавиться шкільним життям сина, спілкується за необхідності з педагогами, бере участь у батьківських зборах. Класний керівник за період навчання дитини з 1-4 клас весь час спілкувалася з матір`ю [PERSON] . Батько на батьківські збори не з`являвся, участі у шкільному житті сина не брав, його досягненнями не цікавився. [PERSON] перебуває на обслуговуванні в КНП ЦПМСД №4 м. Вінниці з 13.09.2016 по даний час, дитина соматично здорова. Виконавчий комітет ВМР надав висновок у якому орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] . Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний заклад, або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. За таких обставин суд вважає, що вищевикладені обставини у справі, а саме те, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток свого сина, не цікавиться його життям, станом здоров`я, інтересами та вподобаннями, не спілкується, є свідченням того, що відповідач не займається вихованням своєї дитини та виконанням своїх батьківських обов`язків щодо нього. Таким чином відповідач свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по відношенню до сина. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на дитину суд розглядає справу на підставі доказів, поданих учасниками справи. Частиною 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Визначаючись щодо розміру аліментів на утримання дитини враховано, що син проживає разом із матір`ю, батько фінансово не допомагає, звичайні потреби дитини, рівність обов`язку батьків в утриманні свого сина, відсутності обставин за яких слід було би зменшити розмір аліментів, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача у розпорядження позивачки аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів) платника аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути 1073,60 грн судового збору, так як позивач була звільнена від його сплати за вимогу про стягнення аліментів. Крім того з відповідача на користь позивачки належить стягнути 1073,60 грн в рахунок відшкодування витрат на сплату судового збору за вимогу про позбавлення батьківських прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved