Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

У грудні 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Носівського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 002/5881830-СК від 28 січня 2019 року в розмірі 14260,81 грн та понесених судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 28 січня 2019 року [PERSON] уклав із акціонерним товариством «Таскомбанк» договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 002/5881830-СК. 02 грудня 2022 року між АТ «Таскомбанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова\~\~ компанія\~\~ «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № НІ/11/7-Ф від 02 грудня 2022 року, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступти ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до додатку № 1 до договору факторингу реєстру прав вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача на суму 14260,81 грн, з яких: 8000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 6260,81 грн сума заборгованості за щомісячними процентами. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит у строки, передбачені кредитним договором. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме: з 2 грудня 2022 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 002/5881830-СК від 28 січня 2019 року в сумі 14260,81 грн, яку позивач і просив стягнути судовим рішенням. Ухвалою судді від 21 грудня 2023 року відкрито позовне провадження в цивільній справі, постановлено розгляд даної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено розгляд справи по суті на 08 лютого 2024 року. Ухвалою суду від 08 лютого 2024 року відкладено розгляд справи до 26 березня 2024 року для повторного виклику відповідача в судове засідання. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у судове засідання не з`явився,\~ у позовній заяві просив суд здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач, який був належним чином повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення судової повістки про виклик до суду, у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, правом на подання відзиву на позов не скористався, жодних заяв чи клопотань до суду не подав. Отже, сторони у справі на власний розсуд розпорядилися своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне\~\~\~ рішення\~\~ на\~\~ підставі\~\~\~\~ наявних\~ у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)\~\~\~\~\~\~ відповідач\~\~ належним\~\~\~\~ чином повідомлений про дату,\~\~\~\~ час\~\~ і\~\~ місце\~\~ судового засідання; 2) відповідач\~\~ не\~\~ з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За письмовою згодою позивача суд постановив 26 березня 2024 року ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до ст. 223 ЦПК України. Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд робить висновок, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з нижченаведеного. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом установлено, що 28 січня 2019 року [PERSON] уклав із акціонерним товариством «Таскомбанк» договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 002/5881830-СК, що підтверджується копією заяви-договору про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, копією паспорта споживчого кредиту за карткою «Велика П`ятірка», які безпосередньо підписані відповідачем (а. с. 5, 6). Вищевказаною заявою-договором відповідач просив АТ «Таскомбанк» відкрити поточний рахунок у гривні, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів, на його ім`я та виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку з номером [NUMBER] , яку отримав. Підписавши вищевказану заяву-договір, відповідач акцептував публічну пропозицію АТ «Таскомбанк», яка розміщена на веб-сайті банку:www.taskombank.com, і беззастережно приєднався до умов договору. Крім того, відповідач погодився, що дана заява-договір, а також тарифи банку є невід`ємними частинами договору. Відповідачу встановлено на поточний рахунок ліміт кредитної лінії, строк дії кредитного ліміту за кредитним договором становить 365 днів з моменту повідомлення банком про факт встановлення кредитного ліміту з автоматичною пролонгацією\~ 02 грудня 2022 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № НІ/11/7-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати (сплатити) АТ «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги (а. с. 11-13). Згідно\~\~\~\~\~\~ з\~\~ актом\~\~\~\~ прийому-передачі\~\~\~\~\~ Реєстру\~\~ прав\~ вимоги за Договором факторингу № НІ/11/7-Ф від 02 грудня 2022 р. сторони договору факторингу уклали акт про те, що на виконання п. 2.1. Договору факторингу № НІ/11/7-Ф клієнт передав, а фактор прийняв реєстр прав вимоги кількістю 7276 шт., після чого з урахуванням п. 2.1. договору факторингу від клієнта до фактора переходять права вимоги боргу від позичальників і фактор стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно їх боргів (а. с. 14). Згідно з витягом з Реєстру прав вимоги до Договору факторингу № № НІ/11/7-Ф від 02 грудня 2012 року [PERSON] за договором № 002/5881830-СК від 28 січня 2019 року має заборгованість 14260,81 грн, з яких 8000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 6260,81 грн сума заборгованості за щомісячними процентами (а. с. 15). При вирішенні питання про правомірність набуття позивачем права вимоги за кредитним договором суд бере до уваги наступні обставини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, як це передбачено ч. 1 ст. 509 ЦК України. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор у відповідності до ч. 1 ст. 510 ЦК України. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом у відповідності до ч. 3 ст 512 ЦК України. Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом у відповідності до ч. 3 ст. 656 ЦК України. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, це передбачає ст. 514 ЦК України. Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Договір відступлення права вимоги має такі ознаки: 1) предметом є відступлення права вимоги щодо виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) таке зобов`язання може бути як грошовим, так і не грошовим (передання товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним або безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, за яким виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Зазначене положення конкретизоване в пунктах 37, 38\~\~ постанови\~\~\~ Великої\~\~ Палати\~ Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18. Договір факторингу має такі ознаки: 1) предметом є надання фінансової послуги за плату;\~\~\~ 2) мета полягає у наданні фактором й отриманні клієнтом фінансової послуги; 3) зобов`язання, в якому клієнт відступає право вимоги, може бути тільки грошовим; 4) такий договір має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 5) укладається тільки у письмовій формі та має містити визначені Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» умови. Зазначене встановлено п 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18. За умовами договорів факторингу, які позивач укладав з первісними кредиторами, первісний кредитор в порядку та на умовах, визначених цими договорами та чинним законодавством України, за плату, передбачену цим договором, відступає (передає), а новий кредитор приймає (набуває) право грошової вимоги первісного кредитора. Умовами договорів визначено, що права вимоги, які клієнт відступає фактору за цими договорами, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, що передбачені умовами первинних договорів, та визначені в реєстрі боржників, що підписуються сторонами у паперовому вигляді. Якщо предметом і метою договору є відступлення права вимоги, а інші суттєві умови договору властиві як договорам відступлення права вимоги, так і договорам факторингу, то за відсутності доказів, що підтверджують надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату) попередньому кредитору, у суду немає підстав вважати такий договір відступлення права вимоги договором факторингу. Про це зазначено в п 51 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18. Якщо право вимоги відступається за плату (так званий продаж боргів), то сторони у відповідному договорі мають визначити ціну продажу цього майнового права. Можлива різниця між вартістю права вимоги та ціною його продажу може бути зумовлена ліквідністю цього майнового права та сама по собі (за відсутності інших ознак) не означає наявність фінансової послуги, яку новий кредитор надає попередньому. Про це зазначено в п 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18. Договори відступлення права вимоги за їхніми ознаками є договорами, за якими банк у зобов`язаннях за кредитним договором замінений на ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» як нового кредитора. Укладений договір факторингу сторонами цих договорів не оспорювався, а тому в силу ст. 204 ЦПК України є правомірним. Отже, суд робить висновок, що в судовому засіданні підтверджено наявність права вимоги за вищевказаним кредитним договором у позивача до відповідача. Згідно\~\~ з\~\~\~\~\~ наданим\~\~\~\~\~ позивачем\~\~\~\~\~ розрахунком заборгованості за кредитним договором № 002/5881830-СК від 28 січня 2019 року, укладеним з [PERSON] , станом на 31 жовтня 2023 року відповідач [PERSON] має заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» у розмірі 14260,81 грн, з яких: 8000 грн. сума заборгованості по основному боргу, 6260,81 грн сума заборгованості за нарахованими процентами (а. с. 10). Отже, всупереч умовам кредитного договору № 002/5881830-СК від 28 січня 2019 року відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в сумі 14260,81 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. При цьому наданим позивачем розрахунком заборгованості підтверджується, що відповідач надані йому на кредитній основі грошові кошти вчасно не повернув, унаслідок чого в нього перед перед позивачем виникла заборгованість. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з частиною 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна зі сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Судом встановлено, що з моменту отримання права вимоги до відповідача за кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не здійснювало нарахування жодних штрафних санкцій на суму заборгованості відповідача. Відповідачем не подано суду жодного доказу на спростування розрахунку заборгованості, доданого позивачем до позовної заяви. Натомість, з наданих позивачем письмових доказів судом достовірно встановлено, що відповідач умови кредитного договору не виконував, використані грошові кошти позивачеві не повернув, тому позовні вимоги про стягнення з нього на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором № 002/5881830-СК від 28 січня 2019 року в розмірі 14260,81 грн підлягають задовольненню. Виходячи з положень п. 3. ч. 2 ст. 141 ЦПК України, ураховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, суд уважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача 2684,00 грн. у рахунок повернення понесених судових витрат по сплаті судового збору (а. с. 4). На підставі ст. ст. 525, 526, 530, 599, 610, 611, 612, 625, 639, 1048, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України та

Outcome: approved