Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

Зміст позовних вимог У вересні 2023 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, в якій позивачка просить суд позбавити відповідача - [PERSON] батьківських прав відносно сина - [PERSON] , [INFO] та відносно дочки - [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що 02.11.2016 між позивачкою та відповідачем було розірвано шлюб, що підтверджується рішенням Деснянського районного суду міста Києва. Від цього шлюбу позивачка виховує двох дітей сина - [PERSON] , [INFO] , та дочку - [PERSON] , [INFO] , які перебувають на її утриманні та проживають з нею. 26.06.2021 зареєстровано шлюб між позивачкою та гр. Німеччини [PERSON], про що було видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Відповідач у цій справі є батьком малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проте він не бере участі у вихованні дітей, не провідує їх, не цікавиться здоров`ям дітей, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує дітей. Більше того, позивачка вважає, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей. Діти відвідують гуртки, організацією, оплатою та супроводом яких, займається мати. Позивачка повідомляє про те, що відповідач об`єктивно характеризується негативно, що підтверджується судовими рішеннями, які свідчать про вчинення адміністративних правопорушень відповідачем. Зокрема, постановою Оболонського районного суду м. Києва № 756/2384/16-п (№ 3/756/1558/16) від 17.02.2016, відповідача визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (насильство в сім`ї) та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення. Крім того, відповідач вчиняв і інші адміністративні правопорушення, що відображається в єдиному державному реєстрі судових рішень. Також позивачка зазнає, що діти не говорять про відповідача, як про батька та не називають його «батьком», коли інколи за нього заходить розмова. Тобто, діти не ставляться до нього як до батька і не вважають його таким, саме через те, що він втратив з ними зв`язок та в їх розумінні статус батька. При цьому, дітей, окрім позивачки, також виховує її чоловік - [PERSON]. Який приймає не менш активну участь у їх вихованні, утриманні, розвитку, навчанні та становленні як особистості. Він знає всіх вчителів дітей, відвозить і забирає дітей зі школи та гуртків, відвідує всі виступи та соціальні і культурні заходи, які проводяться школою та гуртками. При тому, що відповідач не приходить навіть на лінійку на честь першого вересня та/або останнього дзвоника тощо. Позивачка повідомляє суду про те, що вона не зверталася до відповідача із позовом про стягнення аліментів, та утримує дітей без фінансової участі відповідача. Відзив на позовну заяву У відзиві на позовну заяву відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовної заяви [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина - [PERSON] , [INFO] , та відносно доньки - [PERSON] , [INFO] , в повному обсязі; врахувати думку дітей щодо позбавлення батьківських прав їх батька, [PERSON] . Відповідач вказує, що завжди спілкувався зі своїми дітьми після розірвання шлюбу, продовжує підтримувати зв`язок з дітьми, спілкується з ними телефоном майже кожен день, діти завжди раді спілкуванню з відповідачем. Щодо зустрічей з дітьми, то відповідач завжди бажає зустрічей з дітьми, пропонує зустрітися, і коли у них є змога, вільний час і бажання провести час з батьком, він цей час проводить з дітьми і приділяє їм всю свою увагу. Відповідач стверджує, що діти можуть підтвердити, що вони проводять час разом з батьком, гуляють парком, ходять в кав`ярню, на ковзанки. Після розірвання шлюбу діти також залишалися у відповідача на ночівлю, він відвідував урочисті події у садочку, школі. Відповідач зауважує, що мати проти спілкування, всіляко намагається перешкоджати зустрічам, забороняє брати слухавку. Відповідач припускає, що діти взагалі не знають про існування такої позовної заяви та про таке рішення їх матері. Додаткові пояснення сторони позивача Позивачка у письмових поясненнях від 19.02.2024 зазначає, що відповідач довгий час, ще за пів року до офіційного розлучення, не виконував свого обов`язку щодо виховання дітей. За ці роки він бачився з дітьми вкрай рідко. Він не приймає участь ані в їх навчанні, ані в їх утриманні, ані в їх розвитку та вихованні, він не забезпечує жодних їх нагальних потреб, як в спілкуванні, так і в утриманні. Всі ці обов`язки виконує позивачка та її чоловік. Позивачка наполягає, що подання відзиву на позов і заперечення відповідача щодо позбавлення його батьківських прав, аж ніяк не можна ідентифікувати як виховання та утримання дітей, і виконання ним своїх батьківських обов`язків. Позивачка у письмових поясненнях від 08.03.2024 звертає увагу суду, що під час психологічного дослідження обидві дитини більш менш однаково описують свої відносини, а саме їх відсутність із відповідачем; діти зазначають про те, що знають про судовий процес щодо позбавлення батьківських прав та підтримують позицію матері щодо позбавлення відповідача батьківських прав; діти чітко висловлюють факти того, що відповідач не приймає жодної участі в їх житті, батьком його не називають та вважають батьком чоловіка позивачки, який виконує всі обов`язки батька щодо них, і вони ставляться до нього з теплотою і любов`ю; психолог робить висновок щодо негативного впливу порушеної прив`язаності дітей до відповідача і зазначає, як позитивна і негативна прив`язаність впливає на розвиток та психіку дітей. Рух справи Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 02 листопада 2023 року позивачкою подано клопотання про виклик свідка. 11 грудня 2023 року на електронну пошту суду, а 18 грудня 2023 року засобами поштового зв`язку від Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації надійшла заява про розгляд справи без участі представника третьої особи. До заяви додано висновок № 104-9073 від 11.12.2023 про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 21 грудня 2023 року позивачкою подано заяву про доручення документів та пояснень. 01 січня 2024 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. 17 січня 2024 року від відповідача до суду надійшла заява про визнання позову в порядку ст. 200 ЦПК України. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 14 лютого 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 19 лютого 2024 року та 08 березня 2024 року від позивачки надійшли додаткові пояснення по суті справи. 01 квітня 2024 року відповідачем подано заяву про розгляд справи без його участі, свою заяву про визнання позову підтримує. У судовому засіданні 01 квітня 2024 року допитано свідка [PERSON] . Під час розгляду справи по суті позивачка підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Фактичні обставини справи, встановлені судом Сторони перебували у шлюбі, який розірвано заочним рішенням Деснянського районного суду від 02 листопада 2016 року у справі № 754/1857/16-ц. Сторони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серія [NUMBER] від 29.07.2010 та серія [NUMBER] від 05.02.2014 відповідно. 26 червня 2021 року між позивачкою та [PERSON] укладено шлюб. Діти зареєстровані та проживають разом з матір`ю та її чоловіком за адресою: [ADDRESS] . Згідно з актами обстеження житлово-побутових умов проживання від 26 липня та 09 листопада 2023 року, складених Службою у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, у квартирі створені належні умови для проживання дітей. У висновку № 104-9073 від 11.12.2023 зазначається, що під час обстежень житлово-побутових умов [PERSON] повідомив, що до лютого 2022 року бачився з батьком приблизно один раз на рік, з квітня до літа 2023 року - зустрічі відбувались приблизно один раз на два-три тижні, з літа 2023 року - зустрічі припинились взагалі. З батьком [PERSON] зустрічався без сестри, оскільки у неї не було на це бажання, а батько не наполягав. Під час розмови, [PERSON] відмовилась називати його «батьком» та розповіла, що не спілкувалась та не бачилась з ним дуже давно, навіть не змогла згадати як він виглядає. Зі святами він її не вітає подарунки не передає. Дівчинка згадала ситуацію, коли дядя [PERSON] хотів вдарити маму, а попав у неї і дівчинка дуже сильно вдарилась об двері. Діти розповіли, що проживають з мамою та татом (чоловіком матері), у них дружня сім`я. Відповідно до декларації № 0001-0М6Е-4ТА0 від 26.07.2023 лікарем педіатром [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , надавачем первинної медичної допомоги є Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Оболонського району міста Києва, а законним представником пацієнта вказана [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , навчається у приватному загальноосвітньому навчальному закладі «Ліцей «Екологія і культура», а [PERSON] , [INFO] , навчається у загальноосвітній школі «Екологія і культура», також діти відвідують гуртки. Відповідно до довідки ДРЗ (дитячий садок) № 115 про участь батьків [PERSON] та [PERSON] у житті дітей у період - перебування їх у садочку в 2013-2020 навчальні роки № 13-1 від 01.06.2020 діти регулярно відвідували садок та заняття в садочку, починаючи з трирічного віку. Діти були завжди охайні, доглянуті. Мати дітей - [PERSON] спілкувалась з вихователями, помічниками вихователів та керівниками гуртків тощо, які приймали участь у вихованні, навчанні та догляді за дітьми, цікавилась життям дітей в садочку, приймала активну участь у загальних заходах групи та садочку. Була членом батьківського комітету, допомагала в організації свят та має відповідні подяки від садочку. Батько, [PERSON] , контакту із садочком не підтримував, із вихователями не спілкувався. Участі в зборах груп за час відвідування дітьми садочку жодного разу не приймав. Успішністю та досягненнями дітей не цікавився, контакту з садочком не мав та не виявляв ініціативи і зацікавленості. Всі платежі за харчування дітей надходили вчасно, протягом всього часу відвідування дітьми садочку. Оплачені квитанції для звіряння в ДНЗ надавалися мамою. Дітей до садочка приводили і забирали мати/бабуся/дідусь. У довідці ПЗОНЗ «Ліцей «Екологія і культура» № 88 від 26.07.2023, а також довідках ЗОШ «Екологія і культура» № 16 від 05.09.2023 та № 17 від 05.09.2023 зазначається, що батько, [PERSON] , контакту зі школою (ліцеєм), де вчаться діти, не підтримував, з вчителями не спілкувався, участі в шкільних зборах класу жодного разу не приймав. На культурні та соціальні заходи не з`являвся. Успішністю дітей жодного разу не поцікавився, зв`язку зі школою не мав та не виявляв ініціативи і зацікавленості. Договори про надання освітніх послуг укладені з матір`ю - [PERSON] . Всі платежі за освітні послуги та харчування надходили від матері протягом всього часу навчання дитини. Згідно з довідкою № 2/2023 від 23.09.2024 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , навчаються на курсах англійської мови для дітей з 01.10.2021 та регулярно відвідують заняття у різних групах, відповідно до віку та рівня знань. Мати дітей, [PERSON] , є відповідальною особою за заняття дітей, здійснює організацію і контроль за відвідуванням дітей курсів, виконанням домашніх завдань, спілкуванням з викладачами та також здійснює офіційну оплату за реквізитами курсів. Батько, [PERSON] , контакту із викладачами ніколи не мав та на зв`язок не виходив. З довідки від 21.03.2023 вбачається, що [PERSON] три роки регулярно відвідує гурток при загальноосвітній школі «Екологія і культура» (вокал, хореографія, акторська майстерність, кінокурс) - театр «Мюзик Хол». [PERSON] є однією із солісток Театру, завжди охайна, підготовлена до занять, із відповідною зачіскою і в формі Театру. [PERSON] двічі приймала участь в гастролях Театру «Мюзик Хол» в Республіці Польща в червні та серпні 2023 року. Організацією поїздки дитини займалась мати та чоловік матері. Батько [PERSON] контакту із викладачами Театру за час відвідування дитиною гуртку не мав. На виступах дитини присутній не був, успіхами [PERSON] ніколи не цікавився. На заняття дитину приводять і забирають мати ( [PERSON] ), чоловік матері ([PERSON]) та бабуся. Відповідно до постанови Оболонського районного суду міста Києва від 25.02.2016 у справі № 756/2384/16-ц [PERSON] притягався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно дружини. У матеріалах справи також міститься Інформаційна довідка про роботу з дітьми [PERSON] та [PERSON] № 25-10-247 від 29.02.2024 Оболонського районного в місті Києві центру соціальних служб, згідно з якою психологічна робота з дітьми проводилася з 15.02.2024 по 23.02.2024. В процесі спілкування спостерігалося, що [PERSON] свого вітчима називає татом. Під час відтворення спогад про батька у хлопчика виникав нервовий тик ока. [PERSON] описав почуття, які відчуває при спогадах про батька - злість, образа, страх. Коли думає про вітчима, виникає почуття легкості, радості, любові. На питання, чи знає він, що матір подала позовну заяву про позбавлення батьківських прав його батька, хлопчик відповів, що знає і повністю підтримує свою маму в цьому. Також додав, що готовий це підтвердити в суді. В процесі спілкування спостерігалося, що [PERSON] свого вітчима називає татом. На питання, чи знає вона, що матір подала позовну заяву про позбавлення батьківських прав її батька, дівчина відповіла, що знає і повністю підтримує свою маму в цьому («Я б хотіла, щоб він (вітчим) був моїм законним татом... Ми навіть із ним схожі...»). За результатами проведеної роботи з [PERSON] та [PERSON] було зроблено висновок, що діти розвинені згідно з віком, самодостатні, усвідомлені, цілеспрямовані; у дітей сформовано безпечний тип прив`язаності до матері й до вітчима; наявна порушена прив`язаність дітей до батька. У висновку № 104-9073 від 11.12.2023 про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування рекомендує суду позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Свідок [PERSON] є подругою позивачки, знайомі з 2009 року, познайомив їх [PERSON] . Свідок зазначила, що починаючи з 2015 року в сім`ї позивачки почали погіршуватися відносини. Свідок бачила, що в 2016 році відповідач бив дружину. Зі слів свідка, ще в 2016-2017 роках відповідач приймав участь у житті дітей, а потім не займався вихованням, фінансово не допомагав, ніяким чином не виявляв бажання спілкуватися з дітьми. Діти між собою близькі, на даний час вихованням дітей займається чоловік позивачки, якого діти називають батьком, а відповідача діти називають по прізвищу. Свідок стверджує, що дочка позивачки взагалі не хоче спілкуватися з біологічним батьком, а син може поспілкуватися телефоном десь раз на півроку. Свідок зазначила, що відповідача в житті дітей фактично не було, відповідач вживає алкоголь, наркотичні засоби, ніде не працює та за борги в нього забрали житло. На думку свідка, нічого, крім проблем, відповідач дітям нічого дати не зможе. Норми права та мотиви суду У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Згідно зі ст.18 Конвенції про права дитини зазначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-III від 26 квітня 2001 року, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків (ст. 11вищезазначеного Закону). Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 164 ЦК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, серед іншого, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 роз`яснено судам, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява № 31111/04), Європейський суд з прав людини висловлює таку правову позицію, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Разом з тим у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Враховуючи вищезазначені норми Закону, обов`язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Суд зауважує, що чинним законодавством України не передбачено процедури відмови батьків від дитини / батьківських прав. При цьому, частиною третьою статті 155 СК України встановлено, що відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства у зв`язку з чим заява відповідача про визнання позову не приймається судом до уваги. Судом встановлено, що відносини батька та сина носять епізодичний характер, а з дочка висловлює усвідомлене бажання не спілкуватися з батьком. Жодних доказів того, що батько приймає участь у житті дітей, займається їх вихованням, несе відповідальність за їх фізичний і моральний розвиток, усвідомлює інтереси та потреби дітей, а також виконував свій батьківський обов`язок з їх утримання матеріали справи не містять. За час розгляду справи судом не встановлено обставин, які б свідчили про позивну зміну ставлення батька до дітей. Натомість матеріалами справи підтверджується, що вихованням дітей в повній мірі займається позивачка та її чоловік, якого діти сприймають як батька. Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав батька, [PERSON] відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З огляду на вказане суд не знайшов підстав для неврахування висновків органу опіки та піклування (частина шоста статті 19 СК України). У зв`язку з викладеним суд вважає доведеною необхідність застосування до відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав. Такі висновки суду кореспондуються з правовими висновками Верховного Суду викладеними в постанові від 30 серпня 2023 року у справі № 569/3802/20 та від 17 травня 2023 року у справі № 607/2631/15-ц. Оцінюючи докази у даній справі в їх сукупності, суд погоджується з висновком Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його дітей, оскільки відповідач ухиляється від належного виконання батьківських обов`язків, а також для забезпечення найкращих інтересів дитини, її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , та відносно дочки - [PERSON] , [INFO] слід задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved