Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.07.2021 року між ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено кредитний договір №552790559 на умовах строковості, зворотності, платності, із зобов`язанням клієнта повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. 28.11.2018 року між ТОВ «Мінівео Швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. 31.12.2020 року додатковою угодою № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти тест договору у новій редакції. 20.10.2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» (якому відповідно до реєстру боржників № 151 від 14.09.2021 року до договору факторингу № 28/1118-01 перейшло право грошової вимоги від ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога») та позивачем укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі прав вимоги, зокрема, за кредитним договором № 552790559 від 30.07.2021 року. Відповідно до Реєстру прав вимог № 1 від 21.10.2022 року до вказаного договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до відповідача на суму 38 400 грн., з яких: 12 000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 26 400 грн. - заборгованість за відсотками. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язувався повернути кредит, сплатити відсотки за користування коштами в порядку, передбаченому договором. Однак, відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконав та після відступлення позивачу прав грошових вимог не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. Тому позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати в розмірі 2 684 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить розгляд справи проводити без участі представника ( а.с. 38-45). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить його особиста розписка. 29.01.2024 року, 18.03.2024 року його представник, адвокат Боднарук В.В. подав до суду письмові клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його зайнятістю в розгляді Коломийським міськрайонним судом цивільної справи та кримінального провадження, що здійснюється Косівським районним судом, а також хворобою [PERSON] , однак, підтверджуючих документів до даного засідання не надав. Крім того, в судовому засіданні 04.03.2024 року відповідач позовні вимоги не визнав, оскільки жодних коштів у первісного кредитора не брав, його картку до телефону було заблоковано в 2021 році, яку так і не вдалося розблокувати. Кредит він отримував в АТ «Ідея Банк» 8-9 років тому, заборгованість за яким погасив повністю. Його адвокат Боднарук В.В. в цьому ж засіданні просив оголосити перерву. Причин своїх неявок відповідач не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 р.). За таких обставин, з урахуванням положень ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та його представника. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із частиною 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Судом встановлено, що 30.07.2021 року між ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено кредитний договір (договір кредитної лінії) № 552790559, підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до пунктів 1.1, 1.7 якого, кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредиту на суму 12 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового продукту «Смарт» ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога». Кредит надається строком на 9 днів від дати отримання кредиту позичальником (далі - дисконтний період ( а.с. 6 зворот -9 )). Положеннями п. 1.9, 1.9.1, 1.9.3 вказаного договору визначено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку: виключно на період строку, визначеного п.1.7 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 620,50 % річних, що становить 1,70% від суми кредиту за кожен день користування ним; за умови продовження строку дисконтного періоду, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 620,50 % річних, що становить 1,70% в день від суми кредиту за кожен день користування кредитом; у випадку користування кредитом позичальником після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.8 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 620,50% річних, що становить 1,70% в день від суми кредиту за кожен день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами та базовою процентною та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду; базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом строку дисконтного періоду, виключно за умови якщо розмір базової процентної ставки більший ніж 1,70% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, в усіх інших випадках нарахування процентів за базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до умов пункту цього договору. Згідно з даними паспорту споживчого кредиту продукту "Смарт" до договору № 552790559 від 30.07.2021 року визначено: тип кредиту кредитна лінія; сума/ліміт кредиту 100 - 22 000 грн.; строк кредитування 1-30 днів; мета отримання кредиту - споживчі цілі; дисконтна процента ставка - 3,65 % - 620,5 %; індивідуальна процента ставка - 310,25 % - 620,5 %; базова процентна ставка -620,5 %; реальна річна процента ставка - 649 %; тип процентної ставки фіксована; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом; порядок повернення кредиту; наслідки прострочення виконання чи невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (а.с. 5-6). Крім того, паспорт споживчого кредиту містить зауваження, що інформація, яка зазначена в паспорті зберігає чинність та є актуальною до 04.08.2021 року, а заявлені позивачем складові заборгованості нараховані за межами періоду чинності паспорта. Із змісту цього паспорта також вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в Паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. У розділі 4 паспорта також зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Згідно з ч. 6 цієї статті закону споживач зобов`язаний надати кредитодавцю підтвердження про ознайомлення з інформацією, надання якої передбачено частинами другою та третьою цієї статті, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Згідно з ч. 12 вказаної статті Закону у разі ненадання визначеної у цій статті інформації або надання її в неповному обсязі чи надання недостовірної інформації кредитодавець або кредитний посередник несе відповідальність у порядку та розмірі, визначених законом. Споживач, який внаслідок ненадання йому визначеної у цій статті інформації або надання її в неповному обсязі чи надання недостовірної інформації уклав договір на менш сприятливих для себе умовах, ніж ті, що передбачені у цій інформації, має право вимагати приведення укладеного договору у відповідність із зазначеною інформацією шляхом направлення кредитодавцю відповідного письмового повідомлення. Кредитодавець зобов`язаний привести договір у відповідність з умовами, зазначеними у наданій інформації, протягом 14 днів з дати отримання такого повідомлення. Таким чином, наданий паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про можливі умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки, зокрема, передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. Відповідно до платіжного доручення від 30.07.2021 року ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» здійснено переказ коштів згідно з договором № 552790559 від 30.07.2021 року [PERSON] для зарахування на платіжну картку № [NUMBER] ( а.с. 10 ). В позовній заяві зазначено, що 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Позивач також вказує, що відповідно до Реєстру боржників №151 від 14.09.2021 року до договору факторингу №28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 5527905559. Згідно з наданою позивачем додатковою угодою №26 від 31.12.2020 до договору факторингу від 28.11.2018 №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції. Відповідно до умов цієї додаткової угоди за договором факторингу від 28.11.2018 №28/1118-01 ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога», як клієнт, зобов`язалося відступити ТОВ «Таліон Плюс», як фактору, права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором ( а.с. 11-13). Згідно з пунктом 4.1 додаткової угоди наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. 20.10.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) та ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) укладено договір факторингу № 20102022, згідно з п. 2.1 якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах права вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 14-15). Відповідно до п. 4.1 зазначеного договору право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог по формі, встановленій у додатку до цього договору. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №1 до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року загальний розмір заборгованості [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) за кредитним договором № 552790559 визначено в сумі 38 400 грн. (сума заборгованості за основною сумою - 12 000 грн.; за відсотками - 26 400 грн. (а.с. 16)). Розмір заборгованості позивачем визначено у розрахунку, проведеному за період з 21.10.2022 року по 30.11.2023 року, що підписаний представником позивача Кудіною А.В. (а.с. 17). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частиною першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, судом встановлено, що кредитний договір між ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» та відповідачем у цій справі укладений 30.07.2021 року, тобто після укладення 28.11.2018 року договору факторингу між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога», за умовами якого клієнт ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» передав фактору ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Тобто, лише 20.10.2022 року на підставі договору факторингу ТОВ «Таліон Плюс» передало фактору ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, однак, право вимоги на борги за кредитним договором з відповідача в даний пакет не могло входити. Слід зазначити, що позивачем не надано копії реєстру боржників від 28.11.2018 року до договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», а також реєстру боржників №151 від 14.09.2021 року до цього договору (на який він посилається в позовній заяві); не долучено договір факторингу № 28/1118-01. При цьому, копія витягу з Реєстру прав вимоги № 1 від 210.10.2022 року до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року містить інформацію лише про прізвище боржника та номер кредитного договору № 552790559 без зазначення дати його укладання, тобто позивачем не доведено, що саме за спірним договором було передано право вимоги. За таких обставин, суд дійшов висновку, що до ТОВ «Таліон Плюс» не перейшло право вимоги за кредитним договором №552790559 від 30.07.2021 року, а отже останнє не набуло прав нового кредитора за вказаним договором, що, в свою чергу, спростовує дійсність наступного переходу права вимоги від ТОВ «Таліон Плюс» до позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Отже, до позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не перейшло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 552790559, оскільки кредитний договір укладений 30.07.2021 року, а договір факторингу, за умовами якого фактору ТОВ «Таліон Плюс» передано право вимоги за кредитними договорами, укладений 28.11.2018 року, тобто до укладення спірного кредитного договору. Оскільки відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав, та договір факторингу (відступлення права вимоги) є похідним від кредитного договору, тому він не може бути укладений раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги. Позивачем не надано доказів, які підтверджують ту обставину, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у встановленому законом порядку набуло статус нового кредитора за кредитним договором № 552790559 від 30.07.2021 року до відповідача, а відтак і право вимоги до нього. Тому в задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з безпідставністю позовних вимог, в зв`язку з чим не підлягають присудженню на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, ст.ст. 207, 525, 627-629, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed