Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Представник АТ «ПУМБ» звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначається, що між АТ «ПУМБ» та [PERSON] було укладено кредитні договори: 09.10.2018 кредитний договір 100114557600, за яким відповідач отримала кредит в сумі 38060 грн. та 01.04.2019 кредитний договір 1002280970101, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 11987 грн. Позивач свої зобов`язання за Договорами виконав в повному обсязі, надавши відповідачці грошові кошти. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за Кредитними договорами не виконує належним чином, у зв`язку з чим, станом на 01.12.2023 утворилася заборгованість у загальному розмірі 68 631,82 грн., яку і просить стягнути з відповідачки, а також судовий збір. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 05.02.2024 ухвалено розглядати справу без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач отримала документи від суду 23.02.2024, однак відзив на позовну заяву не подала, заяв та клопотань від неї не надходило. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 09.10.2018 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено договір комплексного банківського обслуговування № 1001145576001, відповідно до умов якого, відповідач отримала споживчий кредит в сумі 38060 грн. на строк 24 місяці. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,90%, розмір процентної ставки 12% річних. Відповідач зобов`язалася здійснювати повернення кредиту шляхом сплати ануїтетного платежу в розмірі 2895,36 грн. щомісяця та 2895,15 грн. (останній платіж) (а.с.14). Крім того, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, який підписаний [PERSON] та в якому містяться основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови (а.с.15). АТ «ПУМБ» свої зобов`язання перед відповідачем виконав, а саме перерахував [PERSON] 38060 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № TR.31342491.43128.8810 від 09.10.2018 (а.с.41). У виписці про рух коштів за рахунком відповідача, яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що позичальник отримала кредитні кошти, а також сплачувала суми на погашення кредиту. (а.с.50-53). Згідно з поданим позивачем розрахунком станом на 01.12.2023 року вбачається наявність заборгованості по договору № 1001145576001 від 09.10.2018 в сумі 55636,59 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 25533,01 грн., заборгованість за процентами 11767,34 грн., заборгованість за комісією 18336,2 грн. (а.с.43-46). Крім того, 01.04.2019 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено договір комплексного банківського обслуговування № 1001280970101, відповідно до умов якого, відповідач отримала споживчий кредит в сумі 11967 грн. на строк 24 місяці. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 4,99%, розмір процентної ставки 0,01 річних. Відповідач зобов`язалася здійснювати повернення кредиту шляхом сплати ануїтетного платежу в розмірі 1097,66 грн. щомісяця та 1097,52 грн. (останній платіж) (а.с.16). До вказаного договору надано паспорт споживчого кредиту, який підписаний [PERSON] та в якому містяться основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови (а.с.17). [PERSON] отримала кредитні кошти у розмірі 11987,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № TR.34511983.103039.8810 від 01.04.2019 (а.с.42). З виписки по картковому рахунку боржника вбачається, що відповідач [PERSON] , отримувала кредитні кошти, користувалася ними та здійснювала погашення заборгованості (а.с.54-57). Згідно розрахунку позивача, станом на 01.12.2023 року заборгованість [PERSON] по договору № №1001280970101 від 01.04.2019 становить 12995,23., з яких: заборгованість за тілом кредиту 2490,95 грн., заборгованість за процентами 0,38 грн., заборгованість за комісією 10503,90 грн. (а.с.47-49). [PERSON] було надіслано вимогу в погашені заборгованості, що підтверджується листом №КНО-44.2.2/145 від 01.12.2023 та списком згуртованих відправлень (рекомендованих листів) № 20231204 ПУМБ _509. Однак така відповідачем виконана не була (а.с.38-40) IV. Норми права, які застосував суд. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто (ст.ст. 525-527 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядок, що встановлені договором. Відповідно ст. 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Щодо стягнення з відповідача заборгованості за комісіями суд застосовує наступні норми права. Відповідно до п. 4 Договору під час користування кредитом Банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, за надання яких встановлена плата у розмірі 2,90% за договором № 1001145576001 та 4,99% № 100128097010, щомісячно від суми кредиту. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. «Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача» - ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 16 листопада 2016 року, справа № 6-1746цс16, та в постанові від 4 червня 2018 року, справа № 758/8481/15-ц, з посиланням на пункт 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а відповідні умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16. Згідно позиції Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року, висловленої під час розгляду справи № 6-2071цс16, обслуговування кредиту не є послугою зі споживчого кредитування у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Суд робить висновок, що між сторонами виникли правовідносини у зв`язку з укладенням 09.10.2018 та 01.04.2019 кредитних договорів. Фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку не повернуті. [PERSON] була повідомлена про умови, правила та відсотки банку, однак не виконала обов`язок з повернення кредитних коштів і банк вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів. Крім того, відповідач не надала суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості за тілом кредиту та відсотками, а відтак наданий позивачем розрахунок заборгованості в цій частині приймається судом як достовірний. Тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 25533,01 грн. та відсотків у розмірі 11767,34 грн. за кредитним договором №1001145576001 та заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 2490,95 грн. грн. та відсотків у розмірі 0,38 грн. за кредитним договором №1001280970101. Щодо стягнення з відповідача заборгованості за комісіями, суд враховує чинну судову практику і положення законодавства про захист прав споживачів, про що детально вказано в розділі IV: включення позивачем до розрахунку заборгованості комісії за послуги, що супроводжують кредит, є неправомірним, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. В підсумку суд позовні вимоги задовольняє частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 1404,47 (39791,68 грн. х 2422,40 грн./ 68631,82 грн.)

Outcome: partial