Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

підстава заяви (позиція заявниці): 29.01.2024 [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у якій зазначено заінтересовану особу: Західноукраїнський національний університет. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що у 1985 році закінчила Тернопільський фінансово-економічний інститут (сьогодні - Західноукраїнський національний університет), та їй видано відповідний диплом, в якому неправильно зазначено по-батькові заявниці, а саме замість правильного « [PERSON] » зазначено « [PERSON] ». Остання звернулася до Західноукраїнського національного університету із заявою про виправлення помилки, на що їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. Зазначила, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа необхідно заявниці для реалізації її пенсійних прав. Отож просить встановити факт належності їй правовстановлюючого документа диплому серії [NUMBER] , виданого 30.06.1985 на ім`я [PERSON] . Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області Гриновець О. Б. від 31.01.2024 заява прийнята до розгляду й відкрито провадження у справі. Заявниця [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак через канцелярію суду подала заяву, згідно з якою заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити, а справу розглядати у її відсутності. Позиція заінтересованої\~особи: представник Західноукраїнського національного університету О. Десятнюк у судове засідання не з`явилася, подала заяву, відповідно до змісту якої просить проводити розгляд справи без її участі, щодо задоволення заявлених вимог не заперечує. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини. Згідно з копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 14 березня 1996 року Козівським РВ УМВС України в Тернопільській області, такий належить [PERSON] /а.с. 3/. Як видно із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 20.04.2023 Козівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [INFO] народилася [PERSON] , батько [PERSON] , мати [PERSON] /а.с. 5/. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 20.04.2023 Козівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка « [PERSON] », дружини « [PERSON] » /а.с. 6/. Згідно з диплому серії [NUMBER] , виданого Тернопільським фінансово-економічним інститутом 30.06.1985, такий виданий на ім`я [PERSON] /а.с. 7/. Як видно із архівної довідки Західноукраїнського національного університету, [PERSON] дійсно була зарахована студенткою 1-го курсу денної форми навчання Тернопільського фінансово-економічного інституту згідно з наказом № 100-ст від 25.08.1981 /а.с. 9/. Вказані вище обставини ніким не оспорюються та не заперечуються, а тому відповідно до вимог ст.ст. 12, 89\~ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин. Частиною 1\~ст.\~315\~ЦПК України визначено перелік фактів встановлення яких відбувається у судовому порядку. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Проте встановлення таких фактів можливе за умови, що вони породжують юридичні наслідки для заявника. Також, окрім застосування до вказаних правовідносин вищезазначених норм, суд звертає увагу на роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995. Так, в пункті 1 постанови звернуто увагу на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п. 12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно з вищевказаної постанови суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України (в редакції, яка діяла до редакції відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Висновки суду за результатами заяви. З урахуванням\~того,\~що факт\~встановлення належності\~правовстановлюючого документу\~про встановлення\~якого просить\~заявниця,\~підтверджуються матеріалами\~даної справи,\~а встановлення\~такого факту\~є необхідним\~заявниці для\~оформлення пенсійних\~прав,\~суд дойшов\~висновку,\~що заявлені\~ [PERSON] вимоги слід задоволити. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved