Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить виділити в натурі в якості окремого об`єкта нерухомого майна належні їй 42/100 часток нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності з відповідачкою [PERSON] , а саме: у домоволодінні [ADDRESS] , виділити наступні приміщення і надвірні будівлі домоволодіння: приміщення житлового будинку літ. «А-1»: житлова кімната «2-5» пл. 12,9 кв.м, приміщення у житловій прибудові літ «А1»: коридор «2-1» пл. 6,9 кв.м, житлову кімнату «2-2» пл. 16,6 кв.м, житлову кімнату «2-3» пл. 8 кв.м, кухню «2-4» пл. 8,3 кв. м. Приміщення тамбуру літ. «а» загальною пл.1,5 кв.м, тамбур «1» пл. 1,5 кв.м. З надвірних будівель їй виділити убиральню літ. «Д», сарай літ. «К», сарай, літ. «Л», гараж літ. «Н», огорожа №2, припинивши право спільної часткової власності. На 42/100 частки земельної ділянки виділити позивачці земельну ділянку пл. 0,0343 га (343 кв.м), яка відображена жовтим кольором у висновку експерта з урахуванням площі під будівлями, припинивши право спільної часткової власності. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі договорів дарування є власницею 42/100 часток домоволодіння та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Інші 58/100 часток вказаного нерухомого майна належить [PERSON] . Існує необхідність поділу майна між співвласниками, оскільки у добровільному порядку відповідач не бажає вирішити це питання. Ухвалою суду від 24.09.2020 відкрите загальне позовне провадження у справі, призначене підготовче судове засідання. 29.10.2020, 04.12.2020, 11.12.2020 підготовче судове засідання відкладене за клопотанням представника відповідачки. В наданому відзиві на позов представник відповідачки просила закрити провадження у справі за відсутності предмету спору, оскільки від [PERSON] жодної пропозиції щодо укладення нотаріально посвідченого договору добровільного поділу та виділу нерухомого майна не надходило. У відповіді на відзив позивачка наголошувала про існування між співвласниками спірних відносин, оскільки [PERSON] не надає згоди на реєстрацію місця проживання в будинку братів позивачки, також вона не має можливості користуватися належною їй земельною ділянкою через встановлену відповідачкою загорожу. У запереченні на відповідь на відзив представник відповідачки вказувала на те, що позивачку не влаштовує нотаріальна тяганина, а також вона намагається уникнути фінансових втрат за нотаріальне посвідчення договору поділу нерухомого майна шляхом звернення до суду з цим позовом. 11.11.2020 підготовче судове засідання було відкладено для надання сторонам часу для врегулювання спору мирним шляхом. В наданій заяві про уточнення позовних вимог позивачка вказувала, що відповідачкою було проігнороване її запрошення з`явитися до нотаріуса для укладення договору поділу нерухомого майна, що свідчить про неможливість вирішення спору мирним шляхом; уточнила площу тамбуру літ. «а», яка становить 1,5 кв.м., а не 1,58 кв.м., як вказано у позові. Ухвалою суду від 18.01.2021 відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про визнання договору дарування 42/100 часток земельної ділянки та 42/100 часток житлового будинку частково недійсним, визнання права власності на самочинно збудовані приміщення, виділ в натурі часток нерухомого майна, що перебуває в спільній частковій власності. Ухвалою суду від 18.01.2021 підготовче провадження у справі закрито, призначений судовий розгляд по суті. Ухвалою суду від 15.02.2021 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідачки адвоката Солошенко Л.Є. про об`єднання в одне провадження цивільної справи №592/10718/20 зі справою №592/496/21 (за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дарування 42/100 часток земельної ділянки та 42/100 часток житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , частково недійсними, визнання права власності на самочинно збудовані приміщення, виділ в натурі часток нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності). Ухвалою суду від 19.02.2021 провадження по справі зупинене до набрання законної сили рішення у справі № 592/496/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дарування 42/100 часток земельної ділянки та 42/100 частки житлового будинку частково недійсним, визнання права власності на самочинно збудовані приміщення, виділ в натурі частки нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, яка розглядається у Ковпаківського районному суді м. Суми. Ухвалою суду від 26.02.2024 провадження у справі відновлено. 06.03.2024 судове засідання відкладене у зв`язку з неявкою позивачки. Заслухавши представника позивачки, яка підтримала позов в частині поділу земельної ділянки, представника відповідачки, яка не заперечувала проти здійснення поділу земельної ділянки у відповідності до запропонованого експертом варіанту, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Згідно з договором дарування від 08.09.2020 [PERSON] прийняла у дар 42/100 часток земельної ділянки, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і садиб (присадибна ділянка), загальною площею 0,0817 га, кадастровий номер 5910136600:19:005:0003, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7-8). Відповідно до витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.09.2020, за [PERSON] зареєстровано на праві приватної власності (спільної часткової) земельну ділянку площею 0,0817 га, кадастровий номер 5910136600:19:005:0003; розмір частки 42/100 (а.с. 9). З копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ №074621 вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки, загальною площею 0,0817 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, частка у спільній власності становить 58/100 (а.с. 60). Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. При цьому, відповідно до ч.1 ст.78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність) (ч. 1 ст. 86 ЗК України). Згідно з ч. ч. 1, 3 ст.88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних\~ділянок здійснюється шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року в справі № 501/2148/17 (провадження № 61-22087св19) зазначено, що «відповідно до статті 367\~ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Розглядаючи справу, суди першої та апеляційної інстанцій на наведене уваги не звернули, не врахували, що спірне майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється». Аналогічний правовий висновок наведено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.07.2021 в справі № 310/7011/17 (провадження № 61-7153св20). Згідно з висновком експерта [PERSON] №29 від 14.09.2020 за результатами проведеного земельно-технічного дослідження пропонується один технічно можливий та нормативно обґрунтований варіант поділу земельної ділянки площею 0,0817 га (кадастровий номер 5910136600:19:005:0003) відповідно до ідеальних часток земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] , між співвласниками: -[PERSON] на 42/100 частини виділяється земельна ділянка площею 0,0343 га (343 м), яка відображена жовтим кольором з урахуванням площі під будівлями; -[PERSON] на 58/100 частини виділяється земельна ділянка площею 0,0474 га (474 м), яка відображена блакитним кольором з урахуванням площі під будівлями (а.с. 10-20). Враховуючи те, що наданий експертом варіант поділу земельної ділянки враховує ідеальні частки сторін у праві спільної часткової власності та відповідає їх розміру, представники сторін не заперечували проти такого варіанту поділу земельної ділянки, суд вважає за можливе поділити спірну земельну ділянку за цим варіантом. Відтак, позовна вимога [PERSON] про виділ/поділ земельної ділянки, яка перебуває у спільній частковій власності, та припинення права спільної часткової власності на неї підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги [PERSON] про виділ в натурі частини домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , то відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, ухваленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 24.04.2019 у справі № 345/284/16-ц, від 22.05.2019 у справі № 640/7778/18. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.04.2023 у справі 592/496/21 позов [PERSON] задоволений; виділено у власність [PERSON] частину житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , а саме: приміщення житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 43,8 м2, а саме коридор «1-3» площею 7,5 м2, житлову кімнату «1-4» площею 10,4 м2, житлову кімнату «1-5» площею 13,8 м2, житлову кімнату «1-6» площею 12,1 м2; приміщення прибудови літ. «а» загальною площею 13,3 м2, а саме кухня «1-1» площею 11,5 м2, ванна «1-2» площею 1,8 м2; приміщення прибудови літ. «а1» загальною площею 8,8 м2, а саме кладова ІV площею 8,8 м2; приміщення тамбуру літ. «а3», а саме тамбур «ІІІ» площею 4, 6 м2; приміщення прибудови літ. «а4» загальною площею 9,9 м2, а саме кладова V площею 9,9 м2. Господарські споруди: літній душ «С», альтанку «Р», вбиральню «Г», гараж «П», погріб «п/г1», погріб «п/г2», сарай «Б», ворота з хвірткою №1, огорожу №3,4, що становить 58/100 домоволодіння; виділено [PERSON] частину житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , а саме: приміщення житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 12,2 м2, а саме житлова кімната «2-5» площею 10,6 м2, ванна «2-6» площею 1,6 м2; приміщення житлової прибудови літ. «А-1» загальною площею 39,7 м2, а саме коридор «2-1» площею 7,0 м2, житлова кімната «2-2» площею 16,3 м2, житлова кімната «2-3» площею 8,3 м2, кухня «2-4» площею 8,1 м2; приміщення тамбуру літ. «а5» загальною площею 1,4 м2, а саме тамбур «І» площею 1,4 м2. Господарські споруди: сарай «К», сарай «Л», сарай «М», гараж «Н», вбиральню «Д», навіс «О», погріб п/г, ворота з хвірткою №2, що становить 42/100 домоволодіння; припинено право спільної часткової власності між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони на домоволодіння за адресою [ADDRESS] (а.с. 165-167). Оскільки набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, суд вважає, що провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про виділ в натурі частини домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , підлягає закриттю на підставі п. 3 ч.1 ст.255 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Outcome: partial