Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

04.03.2024 [PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси в порядку окремого провадження із заявою, в якій просив встановити факт належності йому свідоцтва про право власності на житло № 4085 від 18.08.1993. Заява обґрунтована тим, що згідно свідоцтва про право власності на житло № 4085 від 18.08.1993 квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 233 від 05.05.1997 назву вулиці Жовтнева змінено на Благовісна. 16.01.2001 заявнику видано паспорт громадянина України, в якому зазначено його прізвище як « [PERSON] ». Через зміни у прізвищі, на даний час виникає певна невідповідність між документами, що посвідчують особу заявника та правовстановлюючим документом на квартиру, а саме свідоцтвом про право власності на житло № 4085 від 18.08.1993, внаслідок чого [PERSON] не може розпорядитися своєю власністю. У зв`язку із цим у заявника виникла необхідність встановити факт належності йому правовстановлюючого документу. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.03.2024 відкрито провадження по справі та призначено її розгляд здійснювати за правилами окремого провадження. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, до початку розгляду справи від його представника за довіреністю [PERSON] надійшла заява, в якій останній підтримав вимоги заяви та просив проводити розгляд справи без його участі. Представник Черкаської міської ради за довіреністю Прокопчук А.П. в судове засідання не з`явилася, до початку розгляду справи подав заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи в порядку окремого провадження, суд приходить до наступного. Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право безперешкодного звернення людини до суду за захистом своїх прав гарантується також статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Белле проти Франції» суд зазначив, що частина 1 статті 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві (Bellet v. France, 04/12/1995, Series A № 333-B, crop. 42, пункт 36). Порядок розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, врегульовано у главі 6 «Розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Розділу IV «Окреме провадження» ЦПК України. Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у частині 1 статті 315 ЦПК України і не є вичерпним. Так, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно роз`яснень, які викладені у пункті 12 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, при розгляді справ про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи у паспорті, у тому числі факт належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документи належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [INFO] в с. Зикови Новотроїцького району Кіровської області народився заявник, у свідоцтві про народження його прізвище, ім`я, по батькові зазначено (мовою оригіналу) - [PERSON] . 18.08.1993 органом приватизації Придніпровського райвиконкому видано свідоцтво про право власності на житло № 4085 , яким посвідчено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . 16.01.2001 Придніпровським РВУ МВС України в Черкаській області заявнику видано паспорт громадянина України серії [NUMBER] , в якому його прізвище, ім`я, по батькові зазначено - [PERSON] , російською мовою - [PERSON] . На даний час розбіжності у написанні прізвища, зазначеному у свідоцтві про право власності на житло № 4085 від 18.08.1993 та паспорті заявника, перешкоджають останньому належним чином реалізувати своє право власності. Факт належності заявнику свідоцтва про право власності на житло № 4085 від 18.08.1993 підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Придніпровським РВУ МВС України в Черкаській області 16.01.2001 та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , в яких ім`я та по батькові заявника збігаються з іменем та по батькові, зазначеними у свідоцтві про право власності на житло № 4085 від 18.08.1993. Розбіжності в написанні прізвища заявника у документах виникли внаслідок його перекладу з російської мови та носять формальний характер. Встановлення факту належності правовстановлюючого документа має юридичне значення для заявника, оскільки надасть йому можливість розпорядитися своєю власністю. Підтвердити належність даного документу в позасудовому порядку неможливо. За таких обставин, оцінивши в сукупності зібрані та дослідженні по справі докази, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved