Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, яку обґрунтовує тим, що [INFO] в с. Некрасове, Вінницького району Вінницької області померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, крім іншого, входила також земельна ділянка з кадастровим номером 0520684200:04:002:0152, площею 1,6526 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Некрасовської сільської ради Вінницького району Вінницької області, що належала померлій відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №111272, виданого Вінницькою районною державною адміністрацією 20.04.2005 на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження Вінницької РДА від 24.12.2003 за №1210. Оригінал даного правовстановлюючого документу у неї відсутній, тому вона не має можливості оформити свої спадкові права на земельну ділянку. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [INFO] матері [PERSON] , які фактично прийняли спадщину, були чоловік померлої (вітчим позивача) - [PERSON] та діти померлої: син [PERSON] , донька [PERSON] . Інші спадкоємці першої черги за законом після смерті [INFO] матері [PERSON] , які прийняли спадщину, відсутні. На частину спадкового майна після смерті [INFO] матері [PERSON] діти померлої (позивач по справі та [PERSON] ) отримали свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.11.2020, а саме: на 1/3 спадкової земельної ділянки з кадастровим номером 0520684200:04:002:0152, площею 1,6526 га. Однак чоловік померлої [PERSON] , хоч і прийняв спадщину після смерті [INFO] дружини [PERSON] , однак за життя не оформив своїх спадкових прав на 1/3 частку земельної ділянки з кадастровим номером 0520684200:04:002:0152, площею 1,6526 га. [INFO] помер її вітчим [PERSON] , який на момент смерті був зареєстрований в с. Некрасове, Вінницького району Вінницької області. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/3 частку земельної ділянки з кадастровим номером 0520684200:04:002:0152, площею 1,6526 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Некрасовської сільської ради Вінницького району Вінницької області, що раніше належала померлій [PERSON] , спадщину після смерті якої прийняв чоловік [PERSON] , але за життя не оформив своїх спадкових прав. Тому вона не має можливості оформити свої спадкові права у нотаріальній конторі. Вона являється падчеркою [PERSON] , на момент його смерті постійно проживали з ним однією сім`єю, а тому являється спадкоємицею четвертої черги за законом. Інші спадкоємці відсутні. Спадщину після смерті [PERSON] вона прийняла, оскільки вони з вітчимом дійсно проживали разом однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . Інших родичів він не мав. Ще за життя її матері [PERSON] вони з 2000-х років проживали усі разом саме як одна сім`я в житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] . 24.12.2007 [PERSON] подарувала їй, згідно з договором дарування житлового будинку, цілий житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] . Вони усі жили як одна родина і були дуже близькі, в усьому допомагали один одному, мали спільний бюджет та витрати, разом ремонтували житловий будинок. Вже після смерті матері вона залишилися проживати разом з вітчимом [PERSON] і вони дійсно жили разом однією сім`єю до дня його смерті. Тому просить ухвалити рішення, яким встановити факт, що на момент смерті [INFO] вітчима [PERSON] разом з ним постійно проживала з 2007 року однією сім`єю падчерка [PERSON] в житловому будинку, розташованому в [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] вітчима [PERSON] , який фактично прийняв спадщину, але за життя не оформив своїх спадкових прав після смерті [INFO] дружини [PERSON] , на 1/3 частку земельної ділянки з кадастровим номером 0520684200:04:002:0152, площею 1,6526 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Некрасовської сільської ради Вінницького району Вінницької області. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 27.11.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче засідання; витребувано з Вінницької районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] , та копію спадкової справи, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] . 12.12.2023 на виконання вимог ухвали судді Вінницького районного суду Вінницької області від 27.11.2023 з Вінницької районної державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи, заведена після смерті [INFO] [PERSON] . Також повідомлено, що, відповідно до Спадкового реєстру, спадкоємці померлого [INFO] [PERSON] до нотаріальної контори та приватних нотаріусів по питанню відкриття спадщини не зверталися, спадкова справа не заводилась. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 25.12.2023 задоволено заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Галіциної В.В. про виклик свідків; постановлено викликати в судове засідання з розгляду справи по суті свідків:[PERSON] та [PERSON] ; закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті. 13.02.2024 представник позивача [PERSON] - адвокат Галіцина В.В. подала до суду засвідчені старостою сіл Некрасове, Широка Гребля, Якушинецької сільської ради Фостиком А.І. письмові заяви свідків [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] у своїй заяві повідомила, що вона дуже добре знає родину [PERSON] , а саме: її та її матір [PERSON] , яка померла [INFO] , та вітчима [PERSON] , який помер [INFO] . Знає їх усіх дуже давно, оскільки проживає по сусідству в с. Некрасове, Вінницького району. Ця родина постійно проживала разом саме як одна сім`я в житловому будинку [ADDRESS] . Пам`ятає, що в 1998 році [PERSON] та [PERSON] одружилися, стали проживати усі разом в будинку [ADDRESS] , в якому також постійно проживала разом з ними донька [PERSON] - [PERSON] . Ця родина завжди разом планувала усі витрати, разом вели господарство, робили ремонт в будинку, разом працювали та відпочивали. Донька [PERSON] постійно допомагала своїм батькам: матері [PERSON] та вітчиму [PERSON] . Після смерті [INFO] матері [PERSON] донька [PERSON] залишилася проживати однією сім`єю з вітчимом [PERSON] в будинку [ADDRESS] , вони разом несли витрати по утриманню будинку, вели господарство, донька в усьому допомагала вітчиму, тобто жили саме як одна сім`я. Свідок [PERSON] у своїй заяві повідомила, що [PERSON] дійсно постійно проживала однією сім`єю більше п`яти років і до дня смерті [INFO] вітчима [PERSON] разом з ним за однією адресою: [ADDRESS] . У своїх заявах свідки [PERSON] та [PERSON] зазначили, що їм відомо про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань та про відмову від дачі показань. Просять справу розглянути за їхньої відсутності, оскільки не мають можливості з`явитися в судове засідання. В судове засідання 01.04.2024 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце судового розгляду повідомлялись судом в установленому законом порядку. Представник позивача [PERSON] - адвокат Галіцина В.В. попередньо через канцелярію суду подала письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити за відсутності позивача та її представника, позов підтримують повністю та просять його задовольнити. Від представника Якушинецької сільської ради в особі сільського голови Романюка В. до суду надійшло клопотання, у якому він просить справу розглядати за відсутності представника Якушинецької сільської ради, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 01.04.2024 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Оглянувши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що [INFO] в с. Некрасове, Вінницького району Вінницької області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.05.2012 (а.с. 7). [INFO] в м. Жмеринка, Вінницької області помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.01.2016 (а.с. 8). З копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] убачається, що 01.03.1998 одружилися [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.11.1965, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 31.08.1986, [PERSON] та [PERSON] 31.08.1986 уклали шлюб (а.с. 11). З копії Державного акту на право власності на земельну ділянку від 20.04.2005 убачається, що [PERSON] на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації від 24.12.2003 №1210 є власником земельної ділянки площею 1,6526 га; земельна ділянка розташована на території Некрасовської сільської ради Вінницького району Вінницької області, цільове призначення земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 17). Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 07.11.2023, земельна ділянка площею 1,6526 га з кадастровим номером 0520684200:04:002:0152 на праві власності належить [PERSON] (1/3 частка), [PERSON] (1/3 частка), [PERSON] (1/3 частка) (а.с. 25-28). Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.11.2020, спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її син [PERSON] , [INFO] , в 1/3 частці, дочка [PERSON] , в 1/3 частці, чоловік [PERSON] , в 1/3 частці; спадщина, на яку в указаній частці видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки № [NUMBER] , площею 1,6526 га у межах згідно з планом, розташованої за адресою: Некрасовська сільська рада Вінницького району Вінницької області, цільове призначення (використання) земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ВН №111272, виданого Вінницькою районною державною адміністрацією 20.04.2005 на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації від 24.12.2003 №1210, зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010584200014, кадастровий номер земельної ділянки 0520684200:04:002:0152; свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку вищевказаної спадщини видано [PERSON] , свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку вищевказаної спадщини видано [PERSON] , свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку вищезазначеної спадщини ще не видано (а.с. 31). Згідно з копією договору дарування житлового будинку від 24.12.2007, [PERSON] передала безоплатно у власність [PERSON] , а [PERSON] прийняла у власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] (а.с. 33). З копії реєстраційного посвідчення від 26.01.2008 убачається, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] з правом приватної власності на підставі договору дарування житлового будинку, посвідченого Білозарецькою О.Ю., приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу від 24.12.2007 за реєстровим номером 3063 і записано в реєстрову книгу за №2 за реєстрованим №387 (а.с. 34). Відповідно до копії акту від 11.10.2023, комісія у складі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] повідомили, що дійсно з 2007 року [PERSON] , її матір [PERSON] та вітчим [PERSON] проживали разом як одна сім`я в житловому будинку [ADDRESS] , який був подарований [PERSON] своїй доньці. Мати [PERSON] та вітчим [PERSON] були пристарілими, хворіли і тому потребували сторонньої допомоги по господарству та догляду, а тому з 2007 року і до дня їхньої смерті вони усі проживали разом саме як одна сім`я з донькою [PERSON] , разом несли виплати по господарству, придбання необхідних речей та продуктів харчування, ремонту будинку, по лікуванню, обробленню земельної ділянки та інше, мали спільні обов`язки, допомагали один одному, саме як члени сім`ї. Після смерті [INFO] [PERSON] її чоловік [PERSON] залишився і далі проживати однією сім`єю зі своєю падчеркою [PERSON] . Фактично з 2007 року і до дня смерті [INFO] вітчима [PERSON] з ним постійно проживала однією сім?єю в житловому будинку [ADDRESS] [PERSON] і після смерті вітчима здійснила його поховання (а.с. 49). Згідно з довідками Якушинецької сільської ради від 11.10.2023, [PERSON] на день смерті [INFO] фактично проживав однією сім`єю в житловому будинку падчерки [PERSON] ; [PERSON] на день смерті [INFO] фактично проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 50, 51, 52). Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.10.2023 №1694/02-31, оскільки [PERSON] не надала належним чином завірену копію рішення про встановлення факту проживання однією сім`єю із [PERSON] , яке набрало законної сили, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, як особі, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкування), на 1/3 частку земельної ділянки площею 16526 га, кадастровий номер 0520684200:04:002:0152, розташовану на території Некрасовської сільської ради Вінницького району Вінницької області, що належить [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був чоловік [PERSON] , який помер [INFO] , який прийняв спадщину та не оформив своїх спадкових прав (а.с. 54). З копії спадкової справи №481/2012 до майна померлої [INFO] [PERSON] убачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 70-99). Згідно з повідомленням Вінницької районної державної нотаріальної контори від 08.12.2023 №1938/01-16, спадкоємці померлого [PERSON] до нотаріальної контори та приватних нотаріусів по питанню відкриття спадщини не зверталися, спадкова справа не заводилася (а.с. 69). За змістом статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. У той же час кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (частина друга статті 1258 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельні ділянки є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому чинним законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельні ділянки, то спадкоємець також не набуває на них права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Відтак, спадкування є формою правонаступництва, що реалізується спадкоємцем в межах обсягу спадкової маси та не включає в себе процесуальні права та обов`язки спадкодавця, які ним не реалізовані за життя. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, наведеною у постанові від 27.03.2019 (справа № 2-1625/1997). Як вбачається зі змісту статей 1220, 1221 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 1268 ЦПК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В силу вимог частини п`ятої статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Встановлення факту, про який просить [PERSON] , а саме: факту, що на момент смерті [INFO] вітчима [PERSON] разом з ним постійно проживала з 2007 року однією сім`єю падчерка [PERSON] в житловому будинку, розташованому в [ADDRESS] , породжує для останньої юридичні наслідки, від яких залежить виникнення права на спадщину. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Статтею 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У постанові Верховного Суду від 25.05.2022 (справа № 542/1648/19) зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03.06.1999 №5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем є доведеність факту спільного проживання [PERSON] та [PERSON] як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків у період, не менше ніж п`ять років. Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.06.2021 у справі № 694/646/20 зазначено, що для встановлення факту проживання однією сім`єю, тобто доведення існування передбачених статтею 1264 ЦК України підстав для визнання особи спадкоємцем четвертої черги, необхідні докази, які доводили б у всій сукупності факти щодо ведення особами спільного господарства. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Позивач [PERSON] надала суду засвідчені письмові заяви свідків [PERSON] та [PERSON] , які обізнані про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів та про відмову від дачі показів, в яких останні повідомили, що [PERSON] дійсно постійно проживала однією сім`єю більше п`яти років і до дня смерті [INFO] вітчима [PERSON] разом з ним за однією адресою: [ADDRESS] . Вони разом несли витрати по утриманню будинку, вели господарство, [PERSON] в усьому допомагала вітчиму, тобто вони жили саме як одна сім`я. Надані письмові пояснення [PERSON] та [PERSON] узгоджуються також з інформацією, викладеною в акті від 11.10.2023, у якому зазначено, що фактично з 2007 року і до дня смерті [INFO] вітчима [PERSON] з ним постійно проживала однією сім`єю в житловому будинку [ADDRESS] [PERSON] і після смерті вітчима здійснила його поховання. Таким чином, судом установлено, що на момент смерті [INFO] [PERSON] разом з ним постійно з 2007 року проживала однією сім`єю [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS] , що підтверджується належними доказами. Також установлено, що [PERSON] був чоловіком матері позивача [PERSON] - [PERSON] . Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Особа має право звернутися до суду з відповідним позовом, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Судом установлено, що мати позивача [PERSON] була власником земельної ділянки площею 1,6526 га з кадастровим номером 0520684200:04:002:0152, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Некрасовської сільської ради Вінницького району Вінницької області. Після смерті [INFO] [PERSON] спадщину прийняли діти померлої [PERSON] , [PERSON] , які подали заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, та чоловік померлої [PERSON] , який проживав разом з [PERSON] на момент її смерті за однією адресою. [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтва про право на спадщину за законом кожен на 1/3 частку земельної ділянки площею 1,6526 га з кадастровим номером 0520684200:04:002:0152. [PERSON] , хоч і прийняв спадщину після смерті [PERSON] , однак за життя не оформив своїх спадкових прав на 1/3 частку земельної ділянки з кадастровим номером 0520684200:04:002:0152. Після смерті [INFO] [PERSON] його спадщину, до якої входить 1/3 частка земельної ділянки площею 1,6526 га з кадастровим номером 0520684200:04:002:0152, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Некрасовської сільської ради Вінницького району Вінницької області, прийняла [PERSON] , оскільки установлено, що з 2007 року та до дня смерті [INFO] [PERSON] вони проживала з ним однією сім`єю за однією адресою в житловому будинку [ADDRESS] . Інші спадкоємці після смерті [PERSON] відсутні, що підтверджується матеріалами справи. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.01.2021 (справа №2-7055/12) вказано, що «з позовом про визнання права власності може звернутися особа, яка вже є власником майна, проте її права не визнаються іншої особою (особами). Стаття 392 ЦК України, у якій регламентується, зокрема, визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Тобто право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статті 392 цього Кодексу». Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тобто визнання права в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим, виникає цивільно-правовій спір. Установлено, що оформити спадщину після смерті [PERSON] на 1/3 частку земельної ділянки площею 1,6526 га з кадастровим номером 0520684200:04:002:0152, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Некрасовської сільської ради Вінницького району Вінницької області, [PERSON] не має можливості через відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Судом достовірно установлено, що після смерті [INFO] [PERSON] спадщину прийняв, крім інших, [PERSON] , однак за життя не оформив своїх спадкових прав на 1/3 частку земельної ділянки площею 1,6526 га, кадастровий номер 0520684200:04:002:0152, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Некрасовської сільської ради Вінницького району Вінницької області. Також установлено, що позивач [PERSON] , являючись спадкоємцем четвертої черги за законом, єдина прийняла спадщину після смерті [INFO] [PERSON] , оскільки з 2007 року до моменту його смерті [INFO] постійно проживала з ним за однією адресою однією сім`єю. Інші спадкоємці після смерті [PERSON] відсутні. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява № 4909/04). За клопотанням позивача суд вважає залишити за останньою судові витрати по справі.

Outcome: approved