Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] та після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі й на земельні ділянки, які знаходяться на території Кияницької сільської ради Сумського району Сумської області. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке остання відповідно до заповіту від 28.09.2020 року заповідала [PERSON] , позивачу по справі. В установлений законом строк [PERSON] не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки проживає в населеному пункті, який постійно знаходиться під щільним артилерійським вогнем з боку РФ, до якого значно ускладнений рух транспорту. На даний час позивач просить визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , оскільки строк він пропустив з поважних причин. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, від представника позивача надійшла заява, в якій вона вимоги підтримала та просила проводити розгляд справи без їх участі. Відповідач [PERSON] до суду також не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був увідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10). Після її смерті залишилось спадкове майно, в тому числі й на земельні ділянки, площею 4,2061 га та 0,3577 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Кияницької сільської ради Сумського району, Сумської області (а.с. 14). Відповідно до заповіту, складеного [PERSON] 28 вересня 2020 року, посвідченого секретарем Кияницької сільської ради та зареєстрованого в реєстрі за № 54, вона все своє майно , де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося заповідала [PERSON] (а.с. 12). 19.01.2024 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Хоменко О.В. з приводу прийняття спадщини, але постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, йому було відмовлено в зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини (а.с. 15-16). Згідно довідки Юнаківської сільської ради № 2-358 від 19.12.2023 року встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] на день смерті була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] . Разом з нею за вказаною адресою був зареєстрований [PERSON] . Заповіт від імені [PERSON] посвідчений виконкомом Кияницької сільської ради 28.09.2020 року за № 54 не відмінявся і не змінювався (а.с. 13). Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини Відповідно до статті 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статей 1233, 1234, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251 - 1252 цього Кодексу. Зі змісту заповіту вбачається, що спадкодавиця [PERSON] зробила розпорядження щодо належного їй майна, яке заповідала [PERSON] . Заповіт підписаний власноруч заповідачем (а.с. 12). Проте, [PERSON] вчасно не звернувся з заявою про прийняття спадщини, оскільки проживає в населеному пункті, який постійно знаходиться під щільним артилерійським вогнем з боку РФ, до якого значно ускладнений рух транспорту. Строк для прийняття спадщини закінчився. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30 травня 2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування" особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. У разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини спадкоємці звертаються до суду. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини із поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Пленум Верховного Суду України в п. 24 своєї постанови від\~30\~травня 2008\~року №\~7\~Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування роз`яснив, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Судом встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] заведена за заявою [PERSON] (а.с. 29-41). За наведених обставин суд вважає, що позивачем строк для прийняття спадщини був пропущений з поважних причин, а тому відповідно до ст. 1272 ЦК України йому необхідно визначити додатковий строк в два місяці, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved