Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У лютому 2024 року позивач звернувся до суду з позовом про встановлення факту, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину за своєю матір`ю [PERSON] та визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що проживав разом [PERSON] своєю матір`ю, яка померла [INFO] . Заповіту після себе не залишила. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері є він та сестра [PERSON] . Рідна сестра [PERSON] (змінила прізвище з [PERSON] ) у 2008 р. виїхала до рф та приїздила раз у три місяці для обов`язкового перетину кордону. Останній раз приїздила восени 2021р. У 2008р. [PERSON] з власної волі виїхала на постійне місце проживання до рф. На підставі заяви 06.12.2022р. відкрито спадкову справу № 13-2022 про прийняття спадщини від [PERSON] . Відповідача з 2008р. і по день смерті спадкодавця постійно проживала і проживає у рф і вважається такою, що не прийняла спадщину. 15.01.2024р. приватним нотаріусом було надано довідку -роз`яснення, що позивач може стати єдиним спадкоємцем нерухомого майна [PERSON] лише на підставі рішення суду після визнання його єдиним спадкоємцем. Просить позов задовольнити. ІІ. Процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16.02.2024 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суд не повідомила. ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права,які підлягають застосуванню та мотиви суду,щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Суд, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові від 05.02.2000р. [PERSON] , [INFO] перемінив прізвище на [PERSON] . Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є матір`ю позивача. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом просмерть Серія [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Відповідно до акту ЖЕД № 3 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» від 28.09.2018р. [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] . Під час обстеження [PERSON] в зазначеній квартирі виявлено не було. Відповідно до довідки -роз`яснення від 15.01.2024р. № 4/01-14 приватного нотаріуса КМНО роз`яснено , що відповідно до наявного в спадковій справі Витягу з реєстру територіальної громади м. Києва № 103384707 від 04.12.2023р. станом на дату смерті спадкодавця 20.10.2022р. разом за однією адресою [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (дочка спадкодавця) Таким чином, враховуючи встановлений ст. 1267 ЦК принцип рівності часток спадкоємців частка позивача у спадщині становить . Водночас, у разі встановлення в судовому порядку факту того, що дочка спадкодавця [PERSON] постійно не проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, частка у спадщині становитиме 1 (одну цілу), тобто 100 %. Згідно ч.1ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 1 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець який проживав постійно разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову про неї. З наданих матеріалів вбачається, що позивач [PERSON] є сином померлої та має першу чергу спадкування. Як вказує позивач у своєму позові, відповідач [PERSON] є його сестрою та донькою померлої, однак доказів на підтвердження вказаному не надає. Відділом з питань реєстрації місця проживання Святошинської РДА позивачу було відмовлено у знятті відповідача з реєстраційного обліку. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України визначено поняття права власності - це право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 391 ЦК України визначено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В той же час, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4 ст.9 ЖК України). Статтею 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За правилом ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Позивач вказує, що відповідача виїхала до рф у 2008р. та постійно там проживає, однак доказів на підтвердження суду не надає. Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене та дослідивши матеріали справи суд, прийшов до висновку, що позов [PERSON] є безпідставним, необгрунтованим та не підтверджений належними та допустимими доказами, а тому не підлягає задоволенню

Outcome: dismissed