Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

До Деражнянського районного суду Хмельницької області, в порядку загального позовного провадження, надійшов позов зазначеної вище особи до вказаного нею відповідача щодо визначеного позивачем предмету спору з вимогою позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали із викладених в ньому підстав. Відповідач в судове засідання не прибув, доказів щодо своєї участі у вихованні дитини не надав, причини своєї неявки не повідомив. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом об`єктивно встановлено, що 24.10.2007 року між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького МРУЮ, актовий запис №2940 було зареєстровано шлюб. 26 квітня 2011 року рішенням Хмельницького міськрайонного суду вище зазначений шлюб було розірвано, та після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] залишено дошлюбне « [PERSON] ». Від даного шлюбу [INFO] народилась [PERSON] про що свідчить свідоцтва про народження Серія [NUMBER] . Під час шлюбу відповідач проявляв турботу та догляд за своєю дитиною, однак після розірвання шлюбу, будь яка фізична та матеріальна допомога щодо позивача припинилась. 18.07.2011 року мати позивача [PERSON] [INFO] зареєструвала шлюб із [PERSON] [INFO] , про що свідчить свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] ), після укладання шлюбу дошлюбне прізвище « [PERSON] » було замінено на « [PERSON] ». Після укладання даного шлюбу позивач повністю перебуває на утримання [PERSON] та [PERSON] , відповідач більше десяти років жодним чином не проявляє турботи та матеріальної допомоги відносно позивача. Позивач проживає із матір`ю та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить акт обстеження житлових умов про фактичне проживання від 12.06.2023 року та довідка №119 від 12 червня 2023 року, всі питання щодо виховання позивача та забезпечення її життя вирішуються матір`ю та [PERSON] без участі та підтримки з боку батька. Після розірвання шлюбу батько не проявляв інтересу до доньки та не цікавився її життям. Дані обставини підтверджуються наступними доказами: Як вбачається із відповіді на адвокатський запит [PERSON] , закінчила навчання в Тернопільському дошкільному навчальному закладі №9 Тернопільської міської ради Тернопільської області 5 років тому, за період її перебування в дошкільному закладі батько не з`являвся. Також, згідно відповіді на адвокатський запит №147 від 02.10.2023 року, [PERSON] навчається у ТЗОШ 27 ім. В.Гурняка з 01.09.2015 року по даний час, 01.09.2019 року перейшла у 5 клас, шкільним життям доньки батько не цікавився особисто у класного керівника, до неї не підходив. Згідно відповіді на адвокатський запит №662 від 27.09.2023 року від КНП «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» [PERSON] знаходиться під спостереженням лікаря-педіатра педіатричного відділення №6 поліклінічного відділення, згідно укладеної декларації, з інформації лікаря-педіатра, батько дитини [PERSON] , з скаргами щодо стану здоров`я дитини до неї не звертався. Отже, все вищевикладене свідчить про те, що відповідач, [PERSON] , ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі як мати; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини; не створює умов для отримання освіти. За таких обставин створились умови, які шкодять інтересам дитини. Як повідомила позивач та її представник, батько нехтуючи своїми батьківськими обов`язками перебуває на даний час за кордоном та не приймає жодної участі в житті дитини. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дитини. Всі питання щодо виховання вирішуються матір`ю та [PERSON] . Дитина знаходиться на повному утриманні вище зазначених осіб. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення батька від виховання дитини, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Верховний Суд у постанові від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18 зазначив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В силу вимог пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України однією з правових підстав для позбавлення батьківських прав є ухилення матері, батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до вимог статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно з вимогами частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до вимог статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовногоі соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8Закону України «Про охорону дитинства»). Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно з вимогами частин 4, 5, 6 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до статті 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Вищезазначені фактичні обставини по справі у відповідності з пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. На підставі викладеного, у відповідності до ст. 280-283 ЦПК України, постановивши провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, а також

Outcome: approved