Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

20 липня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особи - Новомосковський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про виключення запису про батька дитини з актового запису про народження дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилався на те, що 17 жовтня 2015 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] . Сімейні стосунки з відповідачем не склалися, тому з травня 2016 року сторони перестали проживати разом, рішенням Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2021 року шлюб між ним та відповідачем [PERSON] був розірваний. На момент реєстрації шлюбу між сторонами, [PERSON] була вагітна, і [INFO] відповідач народила дитину - [PERSON] . [PERSON] не знав, що у свідоцтві про народження цієї дитини його зазначено батьком цієї дитини. Позивач зазначає, що він не є батьком дитини, оскільки до укладення шлюбу з відповідачем знав, що вона мала стосунки з іншим чоловіком і на момент виникнення стосунків між сторонами, відповідач вже була вагітна. Також, йому стало відомо, що 20 серпня 2021 року судом було видано судовий наказ, відповідно до якого з нього було стягнуто аліменти на утримання дитини відповідача у розмірі 1/4 частина від його заробітку (доходу) щомісяця. Він не бажає сплачувати аліменти на чужу дитину, змушений звернутися до суду. У зв`язку з наведеним, посилаючись на вимоги ст.ст. 122, 136 СК України, позивач [PERSON] просить суд виключити його, [PERSON] , як батька дитини, з актового запису про народження [PERSON] [INFO] . Відповідачем відзиву на позовом не подано. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2023 року відкрите загальне позовне провадження у справі, призначене підготовче засідання. Ухвалою суду від 22 серпня 2023 року за клопотанням представника позивача у справі було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР. 20 грудня 2023 року на адресу суду надійшло повідомлення Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради» про повернення без виконання судової біологічно-генетичної експертизи, у зв`язку із неявкою [PERSON] разом з дитиною 13 листопада 2023 року, яке передане головуючому судді Дубовенко І.Г. 01 січня 2024 року. 02 січня 2024 року постановлено ухвалу про поновлення провадження у справі. Ухвалою суду від 05 лютого 2024 року закрите підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, представником позивача подано суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву і клопотань про відкладення розгляду справи не подав, тому суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи - Новомосковський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у судове засідання не з`явився, подавши суду заяву про розгляд справи за відсутності їхнього представника. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з установлених у судовому засіданні таких обставин. Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 жовтня 2015 рокупо 05 липня 2021 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб, наданим суду у засвідченій позивачем копії, а також рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2021 року, ухваленим заочно у цивільній справі № 183/6289/20, яке набрало законної сили 05 липня 2021 року. Цим рішенням, крім іншого установлено, що сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Новомосковського міськрайонного суду у справі 183/5383/21 від 20 серпня 2021 року на утримання [PERSON] стягуються з позивача аліменти на користь [PERSON] , а тому такі обставини окремому доказуванню не підлягають. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (актовий запис № 101), що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 12 липня 2023 року Новомосковським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Відповідно до ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком. Статтею 136 СК України передбачено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року №3 встановлено, що судам слід ураховувати, що відповідно до ст.136 СК України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст.136 СК України - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст.138 СК України), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011року №96/5 установлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України установлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Вирішення цієї цивільної справи та ухвалення у ній відповідного законного й обґрунтованого рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Усі ці складові могли бути з`ясовані лише у процесі доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК України, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Стаття 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено, як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставин. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. За клопотанням позивача, ухвалою суду від 22 серпня 2023 року у цій справі було призначено судово-генетичну експертизу щодо встановлення батьківства громадянина [PERSON] у відношенні дитини [PERSON] , [INFO] . Судом неодноразово направлялися повідомлення відповідачеві про необхідність з`явитися разом з дитиною до експертної установи для проведення експертизи, що відповідачем зроблено не було. 20 грудня 2023 року на адресу суду надійшло повідомлення Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради» про повернення без виконання судово-генетичної експертизи, у зв`язку із неявкою відповідача разом з дитиною 04 липня 2022 року та повторно 01 серпня 2022 року. Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Ураховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ухилення відповідача [PERSON] від проведення експертизи, призначеної з метою визначення кровного споріднення позивача відносно неповнолітньої дитини, суд визнає факт відсутності такого споріднення [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved