Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-24 00:00:00

19.02.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» з використанням засобів поштового зв`язку звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2934280 в сумі 25720 грн. 13 коп. та за договором позики № 74711637 в розмірі 14774 грн. 53 коп., а всього в загальному розмірі 40494 грн. 66 коп. Обґрунтовано позов, зокрема, тим, що 13.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2934280, про надання коштів на умовах кредиту, відповідно до умов якого відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним у порядку та на умовах, визначених договором. Договір підписано електронним підписом позичальника одноразовим ідентифікатором. 11.08.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було укладено договір факторингу № 11082023, на підставі якого позивач набув право грошової вимоги до боржників, у тому числі і до відповідача в сумі 25720 грн. 13 коп. 14 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 74711637, згідно умов якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. 14.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «1 безпечне агенство необхідних кредитів» було укладено договір факторингу № 14/06/21, на підставі якого позивач набув право грошової вимоги до боржників, у тому числі і до відповідача в сумі 14774 грн. 53 коп. Оскільки відповідач свої зобов`язання за договорами не виконала, наявну заборгованість не погасила, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.02.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. 12.03.2024 року представник відповідача подав письмовий відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову та стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. В обгрунтування заперечень зазначив, що Відповідач ніколи\~не отримував\~електронно-\~цифровий підпис,\~відповідно,\~ніколи їм\~не підписувався, матеріали справи не містять жодних підтверджень, що договір № 2934280 від 13.02.2022 року та від 14.01.2022 року за № 74711637 був акцептований сторонами, в порядку, передбаченому законом, що цей договір підписав відповідач, що саме цей договір розумів відповідач та ознайомився і погодився з отриманням грошових коштів на умовах, визначених у договорі, що договір взагалі містив умови щодо кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки у зазначеному в цьому договорі розмірах і порядках нарахування. Крім того, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження дійсного отримання відповідачем грошових коштів за кредитними договорами. Не надано інформації з приводу відкриття рахунку для зарахування кредиту, відсутні докази користування відповідачем кредитними коштами, відсутня інформація про рух коштів (якщо такі були). До того ж розрахунки заборгованості, надані позивачем, виконані ним без жодного обґрунтування, не можуть підтверджувати факт існування боргу, оскільки в позові не зазначено інформацію про те, по якій саме картці і по якому рахунку ця виписка. Також в позові та доданих до нього матеріалів немає жодного доказу, який би підтверджував ту обставину, що Відповідач отримав якусь картку або йому було відкрито рахунок. Жодних дій, які б свідчили про визнання заборгованості, [PERSON] не вчиняла, доказів на підтвердження її дійсного волевиявлення на укладення договорів позивачем не надано. З кредитної лінії №74711637 від 14.01.2022 року вбачається, що кредит надався, строком на 30 днів, тобто до 13 лютого 2022 року. Іншого строку договору сторони не узгоджували. Тобто, враховуючи розмір узгоджених сторонами договору відсотків за користування кредитними коштами в межах строків дії кредитного договору, розмір відсотків, що підлягали сплаті відповідачем становить 1821,63 грн., що вбачається з огляду на вказану загальну вартість кредиту, яка мала становити 11992,63 гривні. З договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2934280 від 13.02.2022 року вбачається, що кредит надався, строком на 360 днів. При цьому процентна ставка становить 1,99% в день - стандартна, та 0,6% в день - знижена. Разом з тим, з наявних документів не можна зробити висновок про суму процентної ставки, яка застосовувалась для розрахунку боргу. При цьому, не зрозуміло яким чином було вирахувано суму боргу, вказану в реєстрах боржників по договорам. Отже, надані позивачем розрахунки кредитної заборгованості не підтверджені належними доказами, оскільки наявність або відсутність указаних позивачем сум заборгованості має бути підтверджена виключно матеріалами первинної бухгалтерської документації. Також позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог не надано належних, допустимих і достовірних доказів того, що відповідачу після укладення зазначених кредитних договорів взагалі було видано кредити саме в сумах заявлених позовних вимог. Визначення даних сум в кредитних договорах не свідчить про їх отримання в розмірі кредиту і про виконання кредитодавцями своїх зобов`язань по договорах. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті сповіщений завчасно і належним чином. У судовому засіданні представники відповідача позов не визнали з підстав виклалених у відзиві на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 13.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2934280, про надання коштів на умовах кредиту, відповідно до умов якого відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним у порядку та на умовах, визначених договором. Договір підписано електронним підписом позичальника одноразовим ідентифікатором (а.с. 9-17). У відповідності до п.п. 1.1. Кредитного договору, укладання Кредитного договору здійснюється Сторонами за допомогою ITC Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет, шляхом перевірки Товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. Відповідно до п.п. 9.7. Кредитного договору, цей Договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного з боку Товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами копіювання, в Особистий кабінет Клієнта для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Клієнта, що відтворений шляхом використання Клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який Формується для кожного разу використання та направляється Клієнту на номер мобільного телефону повідомлений останнім Товариству в ITC Товариства. Введення Клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору. Відповідно до п.п. 2.1. Кредитного договору, Кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку Клієнта, зазначену Клієнтом в Особистому кабінеті, і яка зазначена в даному п.п. Кредитного договору. 11.08.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було укладено договір факторингу № 11082023, на підставі якого позивач набув право грошової вимоги до боржників, у тому числі і до відповідача (а.с. 21-23). Відповідно до Реєстру боржників від 11.08.2023 до Договору факторингу № 11082023 від 11.08.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоп до Відповідача в сумі 25720,13 грн., з яких: - 5219,84 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 20500,29 грн. - сума заборгованості за процентами (а.с.25). З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 11.08.2023 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надало відповідачу кредит, однак відповідач свої зобов`язання щодо його повернення належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в сумі 25720,13 грн.(а.с. 26). 14\~січня 2022\~року між Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 74711637, згідно умов якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (а.с.32). Підписанням цього договору позики відповідач підтверджує, що він ознайомився на сайі https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, передбачена ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг (п.п. 5.1. п. 5 договору позики), а також погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та права надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на са https://mycredit.ua/ru/documents-license/ (надалі «правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін, наслідки укладення цього договору йому зрозумілі, (п.п. 5.2. п. 5 договору позики). Правила надання грошових коштів у позику товариство з обмежено відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів», перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті www.mvcredit.ua. Ці плавила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК україни на укладення договору позики та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 14.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «1 безпечне агенство необхідних кредитів» було укладено договір факторингу № 14/06/21, на підставі якого позивач набув право грошової вимоги до боржників, у тому числі і до відповідача (а.с. 33). Відповідно до Реєстру боржників №11 від 27.10.2023 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.07.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до відповідача в сумі 14774,53 грн., з яких: 9999.68 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4774.85 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 38). Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «1 безпечне агенство необхідних кредитів» надало відповідачу кредит, однак відповідач свої зобов`язання щодо його повернення належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в сумі 14774 грн. 53 коп.(а.с. 39). Представником позивача надано детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором № 2934280 від 13.02.2022 року та детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором № 74711637 від 14.01.2022 року, які не були спростовані представником відповідача (а.с. 126-131). Також представником позивача надано довідку № 1-2902 від 29.02.2024 про успішне перерахування коштів за кредитним договором № 2934280 від 13.02.2022 року, яка підтверджує факт надання коштів відповідачу (а.с.125). Відповідач здійснював дії направлені на погашення заборгованості, це свідчить про те, що Відповідач усвідомлював форму оформлення кредитного договору, погодився з його умовами, отримав кредитні кошти та намагався сплатити кредит. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Стаття 512 Цивільного кодексу України передбачає, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 Цивільного кодексу України). Згідно із частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із\~частинами першою,\~другою статті\~639\~Цивільного кодексу\~України договір\~може бути\~укладений у\~будь-якій\~формі,\~якщо вимоги\~щодо форми\~договору не\~встановлені законом.\~Якщо сторони\~домовилися укласти\~договір у\~певній формі,\~він вважається\~укладеним з\~моменту надання\~йому цієї\~форми,\~навіть якщо\~законом ця\~форма для\~даного виду\~договорів не\~вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину. Згідно зі\~статтею 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний\~договір укладається\~шляхом пропозиції\~його укласти\~(оферти)\~однією стороною\~та її\~прийняття (акцепту)\~другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Цивільного кодексу України). Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року в справі № 243/6552/20, від 09 вересня 2020 року в справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року в справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року в справі №127/33824/19 та інших. Згідно із частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Доказів, які б спростовували вказані обставини, а саме належність їй карткового рахунку [NUMBER] , надходження грошових коштів на вказаний картковий рахунок та розмір заборгованості, відповідач суду не надав. Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частинами першою, другою статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно із частиною другою статті 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. За вказаних обставин, враховуючи умови договорів та те, що відповідач свої зобов`язання за ним належним чином не виконала, не повернула отримані кредитні кошти та не сплатила проценти за користування ними, а тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню, оскільки доказів, які б спростовували розмір заборгованості та підтверджували сплату коштів як позивачу, так і первісному кредитору, відповідач суду не надав. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved