Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

Позивач звернулася з позовом про стягнення з відповідача 289455,16грн. Позов мотивує тим, що\~03.11.2022 року між позивачем та відповідачем укладено цивільно-правовий договір № 03/11/2022 від 03.11.2022 року на перевезення вантажу та передачі коштів отриманих від вантажоодержувача за послуги перевезення. На виконання договору позивач надав відповідачу готівкові кошти на витрати, пов`язані із перевезенням, на загальну суму 208457,34грн., відповідач надав підтверджуючи чеки витрат лише на суму 130321,05 грн. Також відповідачем здійснено доставку товару та отримано кошти від замовників послуг перевезення на загальну суму 2350 євро та 3100 доларів США, які не були передані позивачу. Тому вважає, що з відповідача необхідно стягнути загальну суму у розмірі 289455,16грн., з яких: 78136,29грн. витрачена відповідачем сума коштів, яка не підтверджена чеками, 278243,09 сума коштів від замовників послуг перевезення, яку не передано відповідачем позивачу, 10000грн. штраф за невиконання зобов`язання, 1212,07 грн. 3% річних. В обґрунтування позовних вимог посилається на додані до позовної заяви письмові докази, які підтверджують право вимоги до відповідача та розмір заборгованості останнього. Відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі, посилаючись на те, що між сторонами існували трудові відносини та він був найнятий на посаду водія ФОП [PERSON] . З метою уникнення сплати податків було укладено вказаний цивільно-правовий договір. Визнає умови договору, визначені пунктами 4.4.-5.5. договору від 03.11.2022 року, та не визнає умови пунктів 1.1.-4.3. відповідно, оскільки ці сторінки договору ним не були підписані. Також зазначив, що не може бути стороною у договорі перевезення, оскільки був водієм, а не автомобільним перевізником відповідно до Закону України «Про автомобільний транспорт». Також позивачкою подано відповідь на відзив, в якій вона заперечила існування трудових відносин із відповідачем. У запереченнях на відповідач заперечив отримання коштів за перевезення від отримувачів вантажу та просив відмовити у позові. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.\~626, ч.1 ст.\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені з ними, та умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені з ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ст.611 ЦК України\~передбачено, що в разі порушення зобов`язання, настають наслідки, встановлені Договором або Законом. Згідно з п.2 ч.2 ст.908 ЦК України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюється договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Відповідно до\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 920 ЦК України, у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами). Суд враховує положення до ст.12, ст. 13 ЦПК, згідно з якими кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 03.11.2022 року між позивачем та відповідачем укладено цивільно-правовий договір № 03/11/2022 від 03.11.2022 року на перевезення вантажу та передачі коштів отриманих від вантажоодержувача за послуги перевезення. У п.1.1. договору передбачено, що замовник доручає, виконавець зобов`язується надати наступні послуги перевезення вантажу та передати кошти, отримані від вантажоодержувача за послуги перевезення: 1.1.1. Україна-Польща та 1.1.2. Україна-Туреччина. Відповідно до п. 2.2.2 Замовник видає кошти виконавцю на витрати, пов`язані з перевезенням вантажу (заправка авто, оплата доріг та стоянок). За маршрутом Україна-Польща виконавець отримав 74000грн., 1000 євро, що є еквівалентом до гривні у сумі 36912,40грн., 460 злотих, що є еквівалентом до гривні у сумі 3544,94грн. За маршрутом Україна-Туреччина виконавець отримав 94000грн. Загальна сума отриманих коштів згідно договору 208457,34грн. Сторонами не заперечується, що вантаж було перевезено за вказаним у договорі маршрутом, що також підтверджується міжнародними товарно-транспортними накладними А № 110880 та № 129А. З тексту позову та доданих матеріалів вбачається, що на виконання умов вказаного договору надано підтверджуючи чеки на витрати, пов`язані з перевезенням вантажу на загальну суму 130321,05грн. Суд звертає увагу, що більшість проведених витрат не підтверджується належними і допустимими доказами, оскільки документи (чеки, фінансові документи) викладені на іноземній мові та надані суду без перекладу. Інші докази лише частково підтверджують, що здійсненні витрати саме на підставі виконання договору № 03/11/2022 від 03.11.2022 року. Однак дану суму витрат суд бере за основу при розрахунку, оскільки сторони не заперечили достовірність цих доказів та їх розрахунок. Отже, з відповідача підлягає стягненню сума у розмірі 78136,29грн. (208457,34грн. - 130321,05грн.) та в межах позовних вимог 3% річних з цієї суми у розмірі 340,37грн. (78136,29х3%х53:365:100). Також відповідно до п. 4.2.2. вказаного договору у випадку невиконання виконавцем обов`язків передбачених п. 1.1. даного договору виконавець сплачує штраф у розмірі 10000грн. та відшкодовує завдану шкоду. Ч.1 ст. 546 ЦК України передбачає, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.ч. 1,2 ст. 549 ЦК України). Відповідач не надав суду доказів належного виконання умов договору, заперечив факт укладення договору на викладених умовах та отримання коштів за перевезення від отримувачів вантажу, тобто, на думку суду, неналежно виконав умови вказаного договору. Тому з відповідача також підлягає стягненню сума штрафу у розмірі 10000грн. Щодо вимог у сумі 278243,09 грн., зазначених позивачем як сума коштів від замовників послуг перевезення, яку не передано відповідачем позивачу, суд зазначає наступне. Позивачем на підтвердження отримання відповідачем коштів від замовників послуг перевезення надані Інвойси на перевезення вантажу від 05.11.2022 року на суму 2350 євро та від 22.11.2002 року на суму 3100 доларів США, стороною яких є ФОП [PERSON] та міжнародні товарно-транспортні накладні А № 110880 та № 129А, перевізником згідно яких є також ФОП [PERSON] . Згідно з нормами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 78 цього ж Кодексу, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. На думку суду, враховуючи те, що відповідач заперечує отримання будь-яких коштів від замовників послуг перевезення, а позивачкою не надано будь-яких належних, достатніх чи допустимих доказів отримання відповідачем коштів у сумі 2350 євро та 3100 доларів США від замовників послуг перевезення, у задоволенні позову у цій частині необхідно відмовити. До того ж згідно із п. 1.3 вказаного договору доказом отримання коштів, у розмірі зазначеному у Інвойсі, за послуги перевезення вантажу є підпис та печатка отримувача Вантажу в CMR. Такі дані від вантажоодержувача зазначені у міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR) А № 110880 та № 129А. Оскільки послуги перевезення надавалися ФОП [PERSON] (відповідач не є стороною договору перевезення згідно наданих Інвойсів), то відповідно вони були оплачені вантажоодержувачами перевізнику ФОП [PERSON] . Також суд не приймає до уваги позицію відповідача про те, що він не підписував договір № 03/11/2022 від 03.11.2022 року, крім останнього аркушу, оскільки в п.5.5. вказаного договору на останньому аркуші зазначено, що цей договір складено у двох примірниках, які мають однакову юридичну силу. Позивачем надано примірник договору, одночасно відповідачем для підтвердження заперечень щодо погоджених між сторонами умов договору другий примірник договору не наданий. Отже, позов [PERSON] до\~ [PERSON] про\~повернення коштів необхідно задовольнити частково на суму 88476,66грн. Враховуючи те, що позов задоволено частково, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 884 грн. 77 коп.

Outcome: partial