Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

Представник ПрАТ СП «Партнер» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за користування послугами автостоянки за період з 01.01.2018 р. по 10.12.2023 р. в розмірі 19200 грн., 3 % річних в розмірі 576 грн. 00 коп., інфляційні втрати у розмірі 2035 грн. 20 коп., та судові витрати. Позов мотивовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором. Ухвалою від 17.01.2024 року справу прийнято до розгляду та призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач відзив на позов не надіслав, клопотання про розгляд справи в іншому порядку не надходило. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, спільне підприємство «Партнер» створено у відповідності до вимог діючого законодавства і є правонаступником МДКП « Партнер» відповідно до розпорядження Ленінградської районної державної адміністрації м. Києві № 1292 від 09.10.1996 року. Відповідно до п.1 Рішення Виконавчого комітету Ленінградської ради народних депутатів № 138 від09.03.1992 р. « Про передачу відкритої автостоянки на в. Жмеринській, 1-а в м. Києві передано в експлуатацію малому підприємству « Партнер», правонаступником якого є ПрАТ СП « Партнер». [PERSON] є належним користувачем на підставі направлення органумісцевого самоврядування капітального гаражного боксу № [NUMBER] , який знаходиться на земельній ділянці відведеній ПрАТ СП «Партнер» для експлуатації та обслуговування за адресою: м.Київ, вул. Жмеринська, 1-А. ПрАТ СП «Партнер» у своїй діяльності керується «Правилами зберігання транспортних засобів на автостоянках», затверджених постановою КМ України 22.01.1996 року, які регламентують організацію та порядок надання послуг щодо зберігання усіх типів автотранспортних засобів, які належать громадянам, і поширюються на всі автостоянки (крім гаражних кооперативів), що охороняються, незалежно від форм власності, які є суб`єктами підприємницької діяльності, чи належать цим суб`єктам. Згідно з п.27 зазначених Правил, автостоянки гарантують схоронність транспортних засобів, прийнятих на зберігання, а у разі їх зникнення, розукомплектовування або пошкодження під час зберігання, несуть повну матеріальну відповідальність у встановленому законом порядку. Зазначена автостоянка обладнана відповідно до вимог Державних будівельних норм України «Споруди транспорту, автостоянки і гаражі для легкових автомобілів ДБР В.2.З.- 15:2007». Для обслуговування автостоянки та утримання її в належному стані позивач вживає всі чинні вимоги, укладає договори з постачальниками електроенергії, здійснює пропускний і внутрішній режим, забезпечує цілодобову охорону об`єкта, сплачує всі податки згідно чинного законодавства, що підтверджується рахунками по сплаті електроенергії,оплата заробітної плати електромонтеру , охоронцям , податки на зарплату, прибирання території, покос трави та ін. Позивач зазначає, що внаслідок невиконання відповідачем своїх обов`язків щодо сплати коштів за користування послугами з утримання належного відповідачу майна, у останнього утворилась заборгованість. На підтвердження вищезазначеного, позивач надає взаєморозрахунок заборгованості за період з 01.01. 2018 р. по 10.12.2023 р. в розмірі 19200 грн., 3 % річних в розмірі 576 грн. 00 коп., інфляційні втрати у розмірі 2035 грн. 20 коп.. Відповідачем не надано конкретного розрахунку, заперечень щодо правильності даного розрахунку, а також не подано заяву про застосування строків позовної давності. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Таким чином, оскільки судом встановлено наявність заборгованості у відповідача за спожиті послуги, позовні вимоги в даній частині підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав в зв`язку з чим утворилась заборгованість по сплаті коштів, тому суд вважає позов таким, що дає підстави для його задоволення. На підставі ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 2684 грн. та сплачену суму правової допомоги в розмірі 4 500 грн.

Outcome: approved