Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

У квітні 2021 позивачка звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, в якому уточнивши позовні вимоги просила визнати правовідносини між ПАТ "Банк Михайлівський" та позивачкою за кредитними договорами № 200375522 від 06.11.2015 та № 200386494 від 20.11.2015 з ПАТ "Банк Михайлівський" припиненими. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06 листопада 2015 між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір про надання фінансового кредиту № 200375522, згідно умов якого позивачці був наданий кредит. Крім того, 20.11.2015 між позивачкою та ПАТ "Банк Михайлівський" було укладено договір про надання фінансового кредиту № 200386494. В подальшому заборгованість по Договору була погашена у повному обсязі, про що позивачу ТОВ "ФК "Фагор" була надана відповідна довідка про погашення заборгованості. Однак, ТОВ "ФК "Діджи Фінанс" повідомило позивачку, що зобов"язання по заборгованості перед АТ "Михайлівський" не погашені і запропонували позивачу знову погасити нібито існуючу заборгованість. Зазначає, що ТОВ "ФК "Діджи Фінанс" звернулось до Господарську суду м. Києва з позовом про визнання недійсним нікчемних правочинів між ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ "ФК "Плеяда" та ТОВ "Фагор" та застосувати наслідки їх недійсності. Вказує, що відповідно до ухвали Господарського суду м. Києва у справі №910/11298/16 від 03.09.2020 змінено позивача, а саме ПАТ "Банк Михайлівський" на ТОВ "ФК "Діджи Фінанс". Рішенням Господарського суду м. Києва від 04.03.2021 у справі № 910/11298/16 у задоволенні позову ТОВ "ФК "Діджи Фінанс"про визнання недійсним нікчемних правочинів між ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ "ФК "Плеяда" та ТОВ "Фагор" та застосування наслідків їх недійсності відмовлено в повному обсязі. Вказує, що у ТОВ "ФК "Діджи Фінанс" на даний час відсутні будь-які правові підстави щодо стягнення з позивачки грошових коштів. Зазначає, що на даний час на неї постійно здійснюється тиск зі сторони відповідача, постійно лунають дзвінки з погрозами, як в бік позивачки , такі її близьких. Крім того, на її адресу надходять листи з погрозами щодо реалізації її майна та арешту грошових коштів. Вказує, що 19 травня 2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ФК «Плеяда було укладено договір факторингу №1905, за умовами якого право вимоги за кредитним договором № 200070323 від 22.07.2014 переходить до ТОВ "ФК "Плеяда". Крім того, 20.05.2016 між ТОВ ФК "Плеяда" та ТОВ "ФК "Фагор" було укладено договір факторингу №1, за умовами якого право вимоги за кредитними договорами № 200386494 від 20.11.2015 та № 200375522 від 06.11.2015 перейшли до ТОВ "ФК"Фагор". Зазначає, що погашення заборгованості за кредитними договорами № 200386494 від 20.11.2015 та № 200375522 від 06.11.2015, підтверджується довідками ТОВ "ФК "Фагор". З врахуванням викладених обставин, позивачка звернулася до суду з даним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованогорозподілусудовоїсправиміжсуддямивід 23.04.2021 вищевказана справа надійшла в провадженнясуддіСіромашенко Н.В . Ухвалою судді від 05.05.2021 відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, роз`яснено право відповідача на подання до суду відзиву на позовну заяву, позивачу - відповіді на відзив. 16 березня 2023 року на адресу суду надійшли пояснення представника третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в яких представник зазначив, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 12.05.2020 № 918 визначено активи ПАТ «Банк Михайлівський» затверджено умови продажу активів ПАТ «Банк Михайлівський», у тому числі право вимоги за кредитними договорами № 200375522 від 06.11.2015 року № 200386494 від 20.11.2015 року. Відповідно до інформації розміщеної в електронній торговій системі https://prozorro.sale (посилання на проведений аукціон - https://prozorro.sale/auction/UA-EA-2020-06-09-000032-b) датою проведення аукціону з продажу - Активи ПАТ «Банк Михайлівський», а саме: - права вимоги за кредитними договорами, що укладені з суб`єктами господарювання, в кількості 12 шт.; - права вимоги за кредитними договорами, що укладені з фізичними особами, в кількості 109 642 шт.; - дебіторська заборгованість та майнові права за дебіторською заборгованістю суб`єктів господарювання, в кількості 327 шт.; - дебіторська заборгованість фізичних осіб, в кількості 6 046 шт.; - основні засоби, в кількості 19 шт.*; Активи АТ «ІМЕКСБАНК», а саме: - основні засоби, в кількості 1 106 шт. (лот GL16N618071) було 15.06.2020, до якого входило і право вимоги за кредитними договорами № 200375522 від 06.11.2015 та № 200386494 від 20.11.2015, укладеними між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський». Зазначає, що відповідно до протоколу електронного аукціону від 15.06.2020 № UA-ЕА-2020-06-09-000032-b переможцем даного аукціону було визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс». Ціна продажу лоту склала 5 359 000,00 грн.. За результатами проведеного аукціону між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено, у тому числі, договір про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 № 7_БМ. У зв`язку з чим, ТОВ «Діджи Фінанс» правомірно набуло право вимоги за кредитними договорами № 200375522 від 06.11.2015 та № 200386494 від 20.11.2015, укладеними між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] . В судовому засіданні представник позивачки просив позов задовольнити з підстав зазначених в ньому, надав пояснення аналогічні викладеним в позові. Представник відповідача ТОВ «Діджи Фінанс» у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причину неявки до суду не повідомив. Представник третьої особи ТОВ «ФК «Фагор» у судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи ТОВ «ФК «Плеяда» у судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи ТОВ «ФК «Фагор» у судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, врахувавши позицію сторін, яка викладена у письмовій формі, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що 06 листопада 2015 року між позивачкою[PERSON] та АБ «Михайлівський» було укладено Договір № 200375522 про надання фінансового кредиту, відповідно до якого [PERSON] було надано кредит. Крім того, 20 листопада 2015 року між позивачкою[PERSON] та АБ «Михайлівський» було укладено Договір № 200386494 про надання фінансового кредиту. В подальшому, між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ФК «Плеяда», відповідно до чинного законодавства України був укладений Договір факторингу №1905 від 19 травня 2016 року, згідно з яким відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором № 200375522 від 06.11.2015 року та кредитним договором № 200386494 від 20.11.2015 року, що укладені між АТ «Банк Михайлівський» і позичальником [PERSON] разом з усіма додатками та додатковими угодами/договорами про внесення змін. Крім того, між ТОВ «Плеяда» та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір факторингу №1905 від 19 травня 2016 року, згідно з яким відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором кредитним договором № 200375522 від 06.11.2015 року та кредитним договором № 200386494 від 20.11.2015 року, що були укладені між ПАТ «Банк Михайлівський» і позичальником [PERSON] , разом з усіма додатками та додатковими угодами/договорами про внесення змін. В подальшому, ТОВ «ФК «Плеяда» отримані від ПАТ «Банк Михайлівський» права вимоги за кредитним договором було відступлено на користь ТОВ «ФК «Фагор», відповідно до договору факторингу №1 від 20 травня 2016 року. 12 липня 2019 року ТОВ «ФК «Фагор» видано [PERSON] довідки, відповідно до яких, ТОВ «ФК «Фагор» станом на 12.07.2019 року є єдиним законним кредитором за кредитом, який був наданий ПАТ «Банк Михайлівський» клієнту [PERSON] за договором№ 200375522 від 06 листопада 2015 року та кредитним договором № 200386494 від 20.11.2015 року;повідомлено, що станом на 12.07.2019 року заборгованість за договором погашена в повному обсязі та договір закритий. Додатково повідомив, що відповідно до діючого законодавства України (зокрема, ст.204, 1082 ЦК України), дії боржників по виконанню обов`язку на користь ТОВ «ФК «Фагор» будуть вважатися належним виконанням зобов`язання за договором. Зазначений факт має місце, оскільки відповідно до чинного законодавства України вирішення судом спору, який існує між кредиторами, буде мати негативні наслідки не для боржника (клієнта), який повністю виконав свої обов`язки перед ТОВ «ФК «Фагор», а для сторони спору, не на користь якої прийняте судове рішення. Виконані належним чином та в повному обсязі зобов`язання боржника (клієнта) за договором, мають наслідок припинення зобов`язань за договором та погашення прав вимог кредитора, в зв`язку з чим відсутній ризик виконання боржником одного зобов`язання на користь обох кредиторів одночасно. Отже, в даному випадку інтереси клієнта, що повернув у повному обсязі заборгованість на користь ТОВ «ФК «Фагор», повністю захищені законодавством України. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 526 ЦК України визначені загальні умови виконання зобов`язання а саме: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст.527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини 1 та 1 ст. 598 ЦК України). Відповідно до ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Юридичним наслідком належного виконання зобов`язання відповідно до статей 598, 599 ЦК України є припинення зобов`язання. Таким чином, з моменту виконання боржником зобов`язань й прийняття їх кредитором, припиняється існування прав і обов`язків сторін, що складають зміст конкретного зобов`язального правовідношення. Статтею 545 ЦК України передбачено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Відповідно до ст.516 ЦК України, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно ч.2 ст.517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч.1 ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що станом на 12.07.2019 позивачем [PERSON] у повному обсязі виконані взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №200375522 від 06.11.2015 року та кредитним договором № 200386494 від 20 листопада 2015 року. Однак, незважаючи на це, 20 липня 2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» та ПАТ «Банк Михайлівський», відповідно до чинного законодавства України, був укладений Договір відступлення прав вимоги №7_БМ. Згідно даного договору 20 липня 2020 року відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №200375522 від 06.11.2015 та кредитним договором № 200386494 від 20 листопада 2015 року. Відповідно до Договору відступлення прав вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» набуло прав кредитора до неї. Відповідно до договору №7_БМ про відступлення прав вимоги від 20 липня 2020 року, укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс», за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього договору. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі №910/11298/16, яка набрала законної сили, вирішено: апеляційну скаргу ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на рішення Господарського суду м. Києва від 04 березня 2021 року у справі № 910/11298/16 задовольнити; рішення Господарського суду м. Києва від 04 березня 2021 року у справі №910/11298/16 скасувати, в частині немайнових вимог, з ухваленням нового рішення про задоволення позову ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» у цій частині; застосувати наслідки нікчемності договору факторингу від 19 травня 2016 року №1905, а саме: зобов`язати ТОВ «ФК «Плеяда» передати ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський», згідно з договором факторингу від 19 травня 2016 року №1905 та актів прийому-передачі від 20 травня 2016 року №1 і №2; визнати відсутніми у ТОВ «ФК «Плеяда» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19 травня 2016 року №1905, реєстрах прав вимог від 19 травня 2016 року №1 та від 20 травня 2016 року №2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20 травня 2016 року №1 і №2 до зазначеного договору факторингу; визнати недійсним договір факторингу від 20 травня 2016 року №1, укладений між ТОВ «ФК «Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор»; зобов`язати ТОВ «ФК «Фагор» передати ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський», згідно договору факторингу від 19 травня 2016 року №1905 та актів прийому-передачі до нього від 20 травня 2016 року №1 і №2; визнати відсутніми у ТОВ «ФК «Фагор» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19 травня 2016 року №1905, реєстрах прав вимог до нього від 19 травня 2016 року №1 та від 20 травня 2016 року №2, актах прийому-передачі від 20 травня 2016 року до зазначеного договору факторингу №1 і №2, та в договорі факторингу від 20 травня 2016 року №1 та додатках до нього. Стаття 215 ЦК України передбачає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Згідно ч.1 ст.236 ЦК України, правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. За таких обставин, кошти, які були отримані ТОВ «ФК «Фагор» від [PERSON] на виконання своїх зобов`язань за кредитним договром №200375522 від 06.11.2015 року та за кредитним договором № 200386494 від 20.11.2015 року, на підставі недійсного правочину, підлягають поверненню первісному кредитору, яким на даний момент є ТОВ «Діджи Фінанс», який 20 липня 2020 року, на підставі укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» договору №7_БМ, набув прав вимоги до [PERSON] за кредитним договором, саме ТОВ «ФК «Фагор». Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з постанови Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року по справі №910/11298/16, судом встановлено, що 30 травня 2016 року, згідно з наказом Тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Михайлівський» №37, затверджено результати проведеної перевірки, викладені в акті про проведення перевірки правочинів (у тому числі договорів), які відповідають критеріям нікчемності від 30 травня 2016 року №1, згідно з якими встановлено нікчемність договору факторингу від 19 травня 2016 року №1905, та прийнято рішення застосувати наслідки його нікчемностію. Разом з тим, будь-яких доказів направлення ПАТ «Банк Михайлівський» повідомлення на адресу позивача [PERSON] про встановлення банком вищевказаних обставин, а також роз`яснення їх наслідків, зокрема, щодо необхідності сплати заборгованості за кредитним договором саме на рахунок ПАТ «Банк Михайлівський», а не на рахунки ТОВ «ФК «Плеяда» або ТОВ «ФК «Фагор», матеріали справи не містять та відповідачем не надано. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивачкою [PERSON] сплачено заборгованість за кредитними договорами у повному обсязі на рахунок ТОВ «ФК «Фагор» до відступлення 20 липня 2020 року ПАТ «Банк Михайлівський» прав вимоги за даним кредитним договором ТОВ «Діджи Фінанс». З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що виконання позивачем [PERSON] своїх зобов`язань перед ТОВ «ФК «Фагор» за кредитним договором №200375522 від 06.11.2015 року та за кредитним договором № 200386494 від 20.11.2015 року, укладеними між нею та ПАТ «Банк Михайлівський», є належним виконанням зобов`язань, внаслідок чого вимоги ТОВ «Діджи Фінанс»,надіслані на адресу позивачки про необхідність сплати заборгованість за кредитнимидоговорами,є незаконною та не обґрунтованою, оскільки договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг, в зв`язку з чим є безпідставним покладення на позичальника, як споживача банківських послуг, ризику настання наслідків нікчемності правочину між його кредиторами, обов`язку повторного погашення заборгованості по одному й тому ж самому кредиту, при цьому вже у збільшеному розмірі. Відповідно до ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, під час судового розгляду судом встановлено порушення прав [PERSON] , які підлягають захисту, оскільки на виконання кредитного договору нею повністю сплачено суму кредитних коштів, що підтверджується відповідними довідками, які наявні в матеріалах справи, в зв`язку з чим суд вважає вимоги позивачки[PERSON] обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Враховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 908 гривень 00 копійок.

Outcome: approved