Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

04 березня 2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовом у якому просила визнати за нею право власності на дві земельні ділянки в порядку спадкування після смерті своєї матері. На обґрунтування своїх вимог вказує про те, що її покійна мати [PERSON] прийняла спадщину після смерті сестри [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується рішенням Зарічненського районного суду від 18 січня 2022 року. До складу спадщини сестри входили дві земельні ділянки згідно державних актів на право власності на земельну ділянку відповідно серії РВ № 011544 та серії РВ № 007942 від 22 грудня 2003 року. [INFO] померла її мати [PERSON] . Вона є єдиним спадкоємцем після смерті своєї матері [PERSON] . В оформленні спадщини на землю нотаріус їй відмовив через те, що державні акти видані після смерті [PERSON] , а тому як і її мати [PERSON] та [PERSON] не могли набути права власності на земельні ділянки за життя, через що вона не має можливості оформити право власності на землю в нотаріальній конторі, відтак змушена звернутися до суду. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, згідно письмової заяви від 26 березня 2024 року просить розглядати справу за її відсутності (а.с. 55). Зарічненська селищна рада подала до суду письмову заяву про розгляд справи без участі відповідача, та ухвалити рішення згідно з чинним законодавством України (а.с.51). Відповідно до ч. 1 ст 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши надані докази, суд уважає, що позов слід задовольнити, виходячи з такого. З матеріалів справи вбачається, [INFO] померла тітка позивачки [PERSON] (а.с.15). Внаслідок смерті останньої відкрилась спадщина. Після смерті [PERSON] , шляхом фактичного управління та володіння спадковим майном, спадщину прийняла [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується рішенням Зарічненського районного суду від 18 січня 2022 року у справі №561/1161/21. Рішення суду набрало законної сили. Позивачка [PERSON] , у відповідності до ст.1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] як дочка спадкодавця та правомірно звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. З позову вбачається, що в оформленні спадкових прав нотаріусом їй було відмовлено, оскільки нотаріусом не було встановлено факту прийняття спадщини, родинних відносин, а державні акти на ім`я [PERSON] видані після її смерті. Судом встановлено, що для тітки позивачки [PERSON] належали дві земельні ділянки згідно державних актів на право власності на земельну ділянку серії РВ № 011544 та серії РВ № 007942 від 22 грудня 2003 року (а.с.24,25) .Окрім того, судом встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла рідна сестра останньої [PERSON] . Як вбачається з досліджених судом Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, відомості про право власності на земельні ділянки спадкодавиці [PERSON] були внесені до Поземельної книги, та на підставі розпорядження Зарічненської райдержадміністрації від 22 грудня 2003 року № 392 передані їм у власність (а.с.26,29). Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину судом не встановлено. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Частиною 1 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України). Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На даний час Законами України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» видача державних актів на право власності на земельну ділянку не передбачена. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи вищезазначені та досліджені докази, враховуючи те, що позивачка має право на спадщину за законом після смерті своєї матері [PERSON] однак не має можливості отримати свідоцтво про право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом оскільки спадкодавці при житті юридично не оформили та не отримали відповідних документів\~на право власності, а тому, суд приходить до висновку про те, що право позивачки слід захистити та позовні вимоги задовольнити. Судові витрати слід віднести на рахунок позивачки, як вона просить у позовній заяві.

Outcome: approved