Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

У листопаді 2023 року представник позивача [PERSON] адвокат Євдокимова Ю.В. звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІЗІ КРЕДИТ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 03.07.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, зареєстрований в реєстрі за № 9200, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» заборгованості в розмірі 12 800,00 грн; стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по справі. В обґрунтування позову представник позивача посилалася на те, що 03 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис, р. № 9200, яким запропоновано стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІЗІ КРЕДИТ», за Кредитним договором № 212421 від 26.10.2018 року, укладеним між ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» та [PERSON] , за період з 14.02.2019 року по 11.03.2020 року, заборгованість у розмірі 12 800,00 грн, яка складається з: 6 115,19 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 4 684,81 грн прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам; 2\~000,00 грн строкова заборгованість за штрафами і пенями. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуті витрати зі стягувача. Виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення і має бути пред`явлений до примусового виконання протягом одного року з дня його вчинення. На підставі вищевказаного виконавчого напису, 16.07.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною відкрито виконавче провадження № 62584861, з примусового виконання виконавчого напису, виданого 03 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, зареєстрованого в реєстрі за № 9200, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» заборгованості в розмірі 12 800,00 грн, також звернуто стягнення на доходи боржника. Вважає, що виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, так як нотаріус не дотримався вимог встановлених законодавством України, яке регулює порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом на документах, які свідчать про безспірність заборгованості. Відповідач не надав нотаріусу нотаріально посвідчений договір. Відповідач не направив повідомлення про наявність заборгованості. Нотаріус не переконався у безспірності заборгованості. Заборгованість розрахована відповідачем в односторонньому порядку та позивач не отримувала вимоги про усунення порушення, у зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2023 року відкрито провадження по справі та справа призначена для розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомлення (викликом) учасників справи. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2023 року, за заявою [PERSON] , було забезпечено позов, а саме, зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 62584861, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною на підставі виконавчого напису, вчиненого 03 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, зареєстрованого в реєстрі за № 9200, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» заборгованості в розмірі 12 800,00 грн. У порядку ст. 49 ЦПК України, відповідно до поданої заяви, представником відповідача ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» визнано позов у справі № 185/14735/23 в межах позовних вимог, які викладені позивачем. У судове засідання позивач, її представник не з`явились, надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять суд їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини не явки, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, надав суду заяву про визнання позовних вимог. Треті особи - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, у судове засідання не з`явились, не повідомили суд про причини не явки, хоча були належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, заяви про розгляд справи за їх відсутності суду не надали. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступне. Матеріалами справи встановлено, що 03 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис, р. № 9200, яким запропоновано стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІЗІ КРЕДИТ», за Кредитним договором № 212421 від 26.10.2018 року, укладеним між ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» та [PERSON] , за період з 14.02.2019 року по 11.03.2020 року, заборгованість у розмірі 12 800,00 грн, яка складається з: 6 115,19 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 4 684,81 грн прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам; 2\~000,00 грн строкова заборгованість за штрафами і пенями. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуті витрати зі стягувача. Виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення і має бути пред`явлений до примусового виконання протягом одного року з дня його вчинення. На підставі вищевказаного виконавчого напису, 16.07.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною відкрито виконавче провадження № 62584861 з примусового виконання виконавчого напису, виданого 03 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, зареєстрованого в реєстрі за № 9200, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» заборгованості в розмірі 12 800,00 грн, також звернуто стягнення на доходи боржника. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 Закону України "Про нотаріат"). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава14 Закону України "Про нотаріат" та Глава16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 10.10.2018 року справа N 61-10285св18. З урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України "Про нотаріат"\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ», було направлено позивачу лист з вимогою про усунення порушення стосовно зобов`язання із зазначенням у листі вимоги стислого змісту порушених зобов`язань, також відсутні будь-які відомості на підтвердження того, що вказаний лист з вимогою про усунення порушень за кредитним договором [PERSON] отримувала, у зв`язку з чим остання була позбавлена можливості бути вчасно проінформована про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Крім того, вчиняючи виконавчий напис приватний нотаріус не врахував, що станом на 03.07.2020 року (дата вчинення виконавчого напису) Постановою КМУ №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~не передбачалось вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних договорів. Вказані обставини підтверджуються постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, тому позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільнений від сплати судового збору (правова позиція у постанові Верховного Суду від 26.02.2020 року, справа № 643/2870/18). Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, необхідно зобов`язати Головне управління\~Державної казначейської\~служби України\~у Дніпропетровській\~області\~повернути\~ [PERSON] 50\~відсотків судового\~збору,\~сплаченого за\~подачу заяви\~про забезпечення\~позовуу АБ «Таскомбанк» за квитанцією 32528798800008199986 від 21.11.2023 року у розмірі 536,80 грн., що складає 268,40 грн. Крім того, з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ІЗІ КРЕДИТ» на користь [PERSON] необхідно стягнути 50 відсотків сплаченого судового збору за подачу\~заяви про\~забезпечення позовув розмірі 268,40 грн., а також на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved