Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

позивач звернулася з позовом до [PERSON] (далі відповідач), в якому просила стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення двадцяти трьох років, за умови продовження навчання. В обґрунтування заявлених вимог вказала, що від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який навчається в Національному авіаційному університеті на денній формі навчання за кошти фізичних (юридичних) осіб, термін навчання до 30.06.2027. Позивач здійснює утримання сина, а відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча є фізично здоровим та працездатним, неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб не утримує. Ухвалою судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08.01.2024 вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У заяві від 02.04.2024 позивач [PERSON] просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] \~у судове\~засідання не\~з`явився,\~будучи повідомленим\~про розгляд\~справи належним\~чином,\~у заяві\~від 19.03.2024\~зазначив,\~що спалачує аліменти\~на утримання\~ще однієї\~дитини від\~іншого шлюбу. Суд, дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.10.2005 (а.с.3). Згідно копії свідоцтва про зміну прізвища серії [NUMBER] від 28.12.2021 вбачається, що [PERSON] змінив прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.4). [PERSON] дійсно навчається з 01.09.2023 в Національному авіаційному\~університетіна денній формі навчання на договірній основі, термін навчання до 30.06.2027 (а.с.9). Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України (далі СК України), яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до норм ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Вказана норма закону розповсюджує обовязок батьків надавати утримання повнолітнім дітям на випадки, коли дитина продовжує навчання та вимагає у зв`язку з цим матеріальної допомоги. Таким чином, обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі. Висновоки щодо застосування вказаних норм права також викладені у постанові Верховного Суду від 29.01.2018, у справі № 622/373/16-ц, в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15. Отже, законодавством передбачено, що батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який би дозволив їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей, а тому особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дитину. Згідно з положеннями ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При визначенні розміру аліментів суд враховує положення ст.182 СК України. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, а саме: брати участь у матеріальних витратах на утримання дитини зобов`язані обоє батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків. У заяві відповідач не зазначав, що він не є не працездатним або що не має доходу. Звертаючись до суду з позовом позивач зазначила, що потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням сина. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України). Відповідно до ст.89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно п.п. 1, 2, 3 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Враховуючи, рівність прав та обов`язків батьків щодо утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання і потребує у зв`язку з цим утримання, те, що відповідач є працездатною особою, законом встановлено його обов`язок надавати матеріальну підтримку повнолітньому сину, оскільки останній продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька. Позивачем не доведено, що відповідач має змогу сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки від його доходів, в звязку з цим, виходячи з принципів розумності та справедливості та враховуючи майновий стан відповідача, зокрема знаходження у нього на утриманні дитини, на яку він продовжує сплачути аліменти, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з врахуванням положень ч.5 ст.183 СК України в розмірі\~1/6\~частки доходів\~відповідача щомісячно. На підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 1073 грн 60 коп. на користь держави.

Outcome: partial