Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

Представник заявника [PERSON] адвокат Мавроді Р.Ф. звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування заяви зазначено, що заявник народився [INFO] у м. Фелешть, Молдова. Після його народження було видано свідоцтво про народження, в якому його дані на російській мові зазначені як « [PERSON] ». В подальшому свідоцтво про народження було знищене у пожежі. На підставі даного свідоцтва про народження, заявником було отримано паспорт громадянина СРСР червоного кольору, де його прізвище було зазначено як « [PERSON] ». 30.09.1987 року відповідальною особою Зебляківського лісопромислового господарства було відкрито та заповнено трудову книжку серії [NUMBER] , в якій на титульній сторінці його прізвище на російській мові було зазначено як « [PERSON] ». В подальшому, після отримання громадянства України, 21.06.2005 року Новомосковським МВ УМВС України в Дніпропетровській області заявнику було видано паспорт України серії [NUMBER] , в якому на українській та російській мові були зазначені його дані, а саме прізвище російською мовою « [PERSON] ». 14.11.2005 року заявник працевлаштувався та отримав нову трудову книжку, в якій його прізвище записано як « [PERSON] » відповідно до нового паспорту. 12.01.2024 року заявник звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області для призначення пенсії по інвалідності, однак у січні 2024 року отримав рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області про відмову в призначенні пенсії через те, що у трудовій книжці серії [NUMBER] його прізвище зазначено як « [PERSON] » та не відповідає його прізвищу у паспорті на російській мові. Через допущені невідповідності даним щодо прізвища заявника у трудовій книжці та наявному паспорту громадянина України, яке зазначено на російській мові, не дає можливості зарахувати трудовий стаж, а тому заявник вимушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, для подальшого оформлення пенсії по інвалідності. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 26.02.2024 року відкрито окреме провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті, заінтересованим особам запропоновано подати пояснення щодо заяви. Сторони в судове засідання не з`явилися, належним чином були повідомлені про розгляд справи. Заявник надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Від представника заявника надійшла заява про розгляд справи без його участі, заяву підтримує та просить задовольнити. Від представника ГУ ПФУ у Вінницькій області до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника заінтересованої особи. Від представника ГУ ПФУ у Донецькій області жодних заяв або доказів поважності неявки до суду не надходило. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, розглянувши подані заявником матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що згідно копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , прізвище заявника на українській мові зазначено як « [PERSON] », на російській мові зазначено як « [PERSON] ». (а.с.9) Відповідно до копії трудової книжки серії [NUMBER] , яка була заповнена 30.03.1987 року, прізвище особи, на яку вона була заповнена, зазначено як « [PERSON] , [INFO] ». (а.с.10-11) Також відповідно до трудової книжки серії [NUMBER] , яка була заповнена 14.11.2005 року, прізвище особи, на яку вона була заповнена, зазначено як « [PERSON] , [INFO] ». (а.с.12-13) Заявником було подано заяву про призначення/перерахунок пенсії від 12.01.2024 року, в якій він просить призначити йому пенсію по інвалідності. (а.с.14) Рішенням Головного управління ПФУ у Вінницькій області про відмову в призначені пенсії № 057050007722 від 17.01.2024 року, заявнику відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності через відсутність необхідного страхового стажу. У рішенні вказано, що при розгляді заяви не були зараховані дані згідно наданої трудової книжки [NUMBER] від 30.03.1987 року, так як на титульній сторінці прізвище « [PERSON] » (російською мовою) не відповідає паспортним даним « [PERSON] » (російською мовою). (а.с.16) Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 774059 від 03.01.2024 року, [PERSON] було встановлено першу групу інвалідності з 14.12.2023 року безстроково, причиною інвалідності вказано «загальне захворювання». (а.с.17) Також судом було досліджено копію свідоцтва про восьмирічну освіту № [NUMBER] від 18.06.1975 року, в якому прізвище особи, якій воно видано, на російській мові зазначено як « [PERSON] ». (а.с.20) В матеріалах справи міститься свідоцтво № 16 про отримання кваліфікації від 10.09.1981 року, в якому прізвище особи, якій воно видано, зазначено на російській мові як « [PERSON] ». (а.с.21) Згідно посвідченню № 226 про присвоєння кваліфікації від 28.06.1989 року, особу на яку воно видано записана на російській мові як « [PERSON] ». (а.с.23) Відповідно до положень ч.3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки, як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії. Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Відповідно до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Згідно з п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Згідно ч. 3 ст.48 Кодексу законів про працю України працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування. Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у її трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто нею, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. З урахуванням наданих суду письмових доказів, суд вважає доведеним той факт що [PERSON] належить правовстановлюючий документ, а саме трудова книжка серії [NUMBER] яка видана 30.03.1987 року на ім`я « [PERSON] , [INFO] ». Досліджені докази вказують на те, що у вищезазначеній трудовій книжці зазначено одну й ту саму особу, а саме [PERSON] , тобто заявника. Розбіжність в прізвище зазначеного у документі, що підтверджує стаж роботи, є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документах, відповідно до чинного законодавства, усунення якого є неможливе в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для встановлення факту, що має юридичне значення. Встановлення факту належності [PERSON] , правовстановлюючого документу, трудової книжки, має для заявника юридичне значення, оскільки наявність розбіжностей у власному прізвищі зазначеному у правовстановлюючому документі, позбавляє його можливості оформити пенсію за інвалідністю, а відтак суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд покладає такі на заявника, що відповідатиме вимогам ч. 7 ст. 294 ЦПК України, згідно з якою при ухваленні судом рішення у справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved