Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області, третя особа: Державна інспекція архітектури та містобудування України, про визнання права власності на нерухоме майно та просив суд визнати за ним право власності на гараж в [ADDRESS] . В обгрунтування своїх позовних вимог зазначив, що у 1987 році він збудував на окремій земельній ділянці гараж для автомобіля в [ADDRESS] . Гараж має площу 24,2 м. кв. під ним збудований погріб для господарських потреб. Останнім часом позивач віддав гараж своєму сину для користування оскільки позивач за станом здоров`я не керує автомобілем і фактично не займається господарством. Син позивача, [PERSON] , за згодою батька вирішив оформити право власності на гараж. У свою чергу він звернувся до територіальної громади за приватизацією земельної ділянки для обслуговування гаражу. 28 травня 2021 року Терешківською сільською радою Полтавського району прийняте рішення про передачу [PERSON] у власність земельну ділянку для будівництва індивідуальних гаражів в с. Копили Полтавського району за кадастровим номером 5324085908:08:001:0740 площею 0,0060 га. 21 грудня 2021 року було виготовлено технічний паспорт на будівлю гаражу. Оскільки гараж було збудовано у 1987 році, то виключається можливість реєстрації права власності на гараж за [PERSON] , оскільки він не є забудовником гаражу на час будівництва він був малолітнім ( [PERSON] 1981 року народження). Для можливості в подальшому оформити право на [PERSON] вирішив передати земельну ділянку батькові. 25 грудня 2023 року між ними було укладено договір дарування згідно якого позивач отримав у дар земельну ділянку для будівництва індивідуальних гаражів в с. Копили Полтавського району Полтавської області. Договір належним чином посвідчений приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області, а право власності на земельну ділянку зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Маючи у власності земельну ділянку відповідного цільового призначення та технічний паспорт на гараж позивач звернувся з декларацією про готовність до експлуатації гаражу до Державної інспекції архітектури та містобудування України. У відповідь прийшла відмова з підстав що цільове призначення земельної діялянки для будівництва індивідуальних гаражів суперечить вимогам абзацу 1 п. 9 розділу 5 Прикінцевих положень Закону України Про регулювання містобудівної діяльності. А також, указаний у Декларації рік завершення будівництва суперечить вимогам вище названого закону. Згідно абзацу 1 п. 9 розділу 5 Прикінцевих положень Закону України Про регулювання містобудівної діяльності орган державного архітектурно-будівельного контролю безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об`єкти будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію, збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 9 квітня 2015 року індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки загальною площею до 500 квадратних метрів, а також господарські (присадибні) будівлі і споруди загальною площею до 500 квадратних метрів. В даному випадку підставою для відмови у прийнятті в експлуатацію побудованого гаражу господарським способом на окремій земельній ділянці є рік його спорудження 1987 р., а законом дозволено прийняття в експлуатацію побудовані будівлі в період з 5.08.1992 р. по 9.04.2015 р. Зазначив, що він не має іншої можливості оформити у власність гараж ніж в судовому порядку визнавши право власності на нерухоме майно. Таким чином, позивач позбавлений можливості оформити своє право власності на гараж в зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нього та дозвільних документів на будівництво гаражу, у зв`язку з чим вимушений звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання\~\~представник позивача та позивач не з`явилися, попередньо надавши заяву, у якій просять суд розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Третя особа до суду не з`явилися, прохали розглянути справу у їх відсутність, також надали пояснення у яких зазначили, що позивач не був позбавлений права на звернення до суб`єктів державної реєстрації прав, у зв`язку з чим суд має право відмовити в задоволенні позову лише через те, що позивачем було обрано не належний спосіб захисту. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що позивач у 1987 році збудував на окремій земельній ділянці гараж для автомобіля в [ADDRESS] . Гараж має площу 24,2 м. кв. під ним збудований погріб для господарських потреб. Останнім часом позивач віддав гараж своєму сину для користування оскільки позивач за станом здоров`я не керує автомобілем і фактично не займається господарством. Син позивача, [PERSON] , за згодою батька вирішив оформити право власності на гараж. У свою чергу він звернувся до територіальної громади за приватизацією земельної ділянки для обслуговування гаражу. 28 травня 2021 року Терешківською сільською радою Полтавського району прийняте рішення про передачу [PERSON] у власність земельну ділянку для будівництва індивідуальних гаражів в с. Копили Полтавського району за кадастровим номером 5324085908:08:001:0740 площею 0,0060 га. 21 грудня 2021 року було виготовлено технічний паспорт на будівлю гаражу. Оскільки гараж було збудовано у 1987 році, то виключається можливість реєстрації права власності на гараж за [PERSON] , оскільки він не є забудовником гаражу на час будівництва він був малолітнім ( [PERSON] 1981 року народження). Для можливості в подальшому оформити право на [PERSON] вирішив передати земельну ділянку батькові. 25 грудня 2023 року між ними було укладено договір дарування згідно якого позивач отримав у дар земельну ділянку для будівництва індивідуальних гаражів в с. Копили Полтавського району Полтавської області. Договір належним чином посвідчений приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області, а право власності на земельну ділянку зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Маючи у власності земельну ділянку відповідного цільового призначення та технічний паспорт на гараж позивач звернувся з декларацією про готовність до експлуатації гаражу до Державної інспекції архітектури та містобудування України. У відповідь прийшла відмова з підстав що цільове призначення земельної діялнки для будівництва індивідуальних гаражів суперечить вимогам абзаца 1 п. 9 розділу 5 Прикінцевих положень Закону України Про регулювання містобудівної діяльності. А також, указаний у Декларації рік завершення будівництва суперечить вимогам вище названого закону. Згідно абзацу 1 п. 9 розділу 5 Прикінцевих положень Закону України Про регулювання містобудівної діяльності орган державного архітектурно-будівельного контролю безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об`єкти будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію, збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 9 квітня 2015 року індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки загальною площею до 500 квадратних метрів, а також господарські (присадибні) будівлі і споруди загальною площею до 500 квадратних метрів. В даному випадку підставою для відмови у прийнятті в експлуатацію побудованого гаражу господарським способом на окремій земельній ділянці є рік його спорудження 1987 р., а законом дозволено прийняття в експлуатацію побудовані будівлі в період з 5.08.1992 р. по 9.04.2015 р. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Стаття 41 Конституції України декларує, що кожен має право володіти,користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку,визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. На підставі вищевикладеного, позивач позбавлений можливості оформити своє право власності на гараж в зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нього та дозвільних документів на будівництво гаражу, у зв`язку з чим позивач змушений звертатися до суду за захистом своїх порушених прав. Згідно з п.1 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способом захисту порушеного, оспорюваного цивільного права може бути визнання права. Позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто метою подання цього позову є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб`єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню. Відповідно до\~ст. 321 ЦК України\~власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно\~ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними в судовому порядку та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved