Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

23 листопада 2023 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулась позивач із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послалась на те, що [INFO] померла дочка позивача [PERSON] , [INFO] , після смерті якої в якості спадкового майна залишилась квартира [ADDRESS] . Єдиними спадкоємцями після смерті спадкодавиці залишились позивач, як матір, та [PERSON] , як батько спадкодавиці. Останній своєчасно подав заяву про прийняття спадщини, однак [INFO] помер, оформити право власності на спадкове майно не встиг. Спадкоємців у [PERSON] немає. Позивач не подала заяву про прийняття спадщини у передбачені законом шість місяців, зі спадкодавицею разом не проживала, а тому звернулась до суду із даним позовом. В якості поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач зазначила введення в Україні з 24 лютого 2022 року воєнного стану, постійні обстріли та періодичну відсутність електропостачання у місті м. Харкові, де проживає позивач, повітряні тривоги, складнощі зі зверненням до нотаріальних контор через наведені обставини, смерть дочки, яку позивач тяжко сприйняла. Крім того, позивач послалась на те, що розраховувала про продовжений до 10 місяців строк для подання заяви про прийняття спадщини на підставі постанови Кабінету Міністрів України №164 від 28 лютого 2022 року. За викладених обставин позивач просила суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини у три місяці. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2023 року позовна заяву направлено до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська для розгляду за підсудністю. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Цією ж ухвалою суду витребувано у третьої особи по справі копії спадкових справ. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2024 року задоволено клопотання представника позивача про проведення судових засідань у справі в режимі відеоконференції. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2024 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, підготовче провадження закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач, її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі з викладених у позові підстав та обставин. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, ухвалення рішення суду відповідно до вимог чинного законодавства та повідомлення про результати розгляду справи. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, направила до суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності та відсутність заперечень. За таких обставин у відповідності до ст.ст.211, 223, 240, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання та здійснити розгляд цивільної справи по суті за наведеної явки учасників розгляду справи. Вислухавши позивача, її представника та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , внаслідок чого відкрилась спадщина на належне останній майно, зокрема квартиру [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, а також іншими матеріалами спадкової справи. Єдиними спадкоємцями за законом вищевказаної померлої спадкодавиці були її батьки позивач (матір) та [PERSON] (батько, колишній чоловік позивача). Спадкоємці за заповітом відсутні. [PERSON] 21 березня 2023 року звернувся із відповідною заявою про прийняття спадщини після своєї дочки, однак свідоцтво про право на спадщину не отримав, помер [INFO] , спадкоємці за законом та/або заповітом після смерті [PERSON] відсутні. Наведені обставини підтверджуються копіями спадкових справ. 11 жовтня 2023 року позивач звернулась до Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, однак у видачі вказаного свідоцтва позивачу було відмовлено постановою нотаріуса з тих підстав, що позивач пропустила передбачений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, разом зі спадкодавицею на день її смерті не проживала. При цьому, спадкодавиця не мала зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання. Наведені обставини підтверджуються копіями матеріалів спадкової справи. Разом з тим, судом у відповідності до ст.82 ч.3 ЦПК України встановлено, що з 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан внаслідок військової агресії іншої держави, а одним із найбільш актованих міст держави, яке із вказаної дати піддавалось постійним обстрілам, що вплинуло негативним чином на часи та безперебійність роботи державних та нотаріальних контор, було і є м. Харків. Саме у вказаному місті мешкає позивач. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Конституції України, ЦК України. Так, відповідно до ст.124 Конституції України, ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. За змістом ст.ст.1216, 1217, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом норм ст.ст.1220, 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.3 ст.46 ЦК України). Нормою ст.1272 ЦК України визначено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року, №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року, №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 травня 2022 року, №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12 серпня 2022 року, №757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07 листопада 2022 року, №№58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 6 лютого 2023 року, №254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 01 травня 2023 року, №451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 26 липня 2023 року, №734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06 листопада 2023 року, №49/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 05 лютого 2024 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні останній раз з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб. За змістом ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені судом на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті викладених норм законодавства, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Так, спадкоємець, який пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України. Правила зазначеної норми можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви про прийняття спадщини; 2) ці обставини визнані судом поважними. Отже, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2)\~велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3)\~складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4)\~перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5)\~необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, тимчасова непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини. Саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність причин пропуску зазначеного строку. Схожі правові висновки містяться у постановах Верховного Суду від 13 березня 2020 року по справі №314/2550/17, від 17 червня 2021 року по справі №942/416/20, від 07 липня 2021 року по справі №286/4213/19, від 26 липня 2021 року по справі №405/7058/19, від 21 жовтня 2021 року по справі №332/3796/19, від 08 грудня 2021 року по справі №751/8889/20, від 22 грудня 2021 року по справі №759/1510/21, від 07 грудня 2022 року по справі №399/570/21, від 12 грудня 2022 року по справі №522/10729/18, від 13 квітня 2023 року по справі №607/13549/21, від 13 квітня 2023 року по справі №522/17537/18. Підставою для визначення судом додаткового строку для подання заяви є виключно наявність поважних причин, тобто таких, які безумовно унеможливлювали вчинення особою дій по прийняттю спадщини. Такі причини та обставини мають існувати об`єктивно, тобто незалежно від особистих уявлень спадкоємця чи сприйняття ним певних фактів. Встановлений законом шестимісячний строк є цілком розумним та достатнім для вчинення спадкоємцем юридично значимих дій щодо прийняття спадщини, а тому причини, які об`єктивно унеможливлювали вчинення дій щодо прийняття спадщини, мають існувати протягом усього цього строку, або принаймні його істотної частини з такими наслідками, щоб протягом решти строку спадкоємець об`єктивно не мав змоги реалізувати своє право на прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна першорядно стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Наведений правий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2023 року по справі №\~359/8547/20. Належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року по справі №2516/1356/12-ц, від 21 липня 2022 року по справі №662/2401/20, від 22 березня 2023 року по справі №741/713/20, від 24 травня 2023 року по справі №291/559/21, від 31 травня 2023 року по справі №276/683/17. У постанові Верховного Суду від 25 січня 2023 року в справі №676/47/21 вказано, що: «правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються ЦК України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України; законодавець як у ст.1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини; п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить ст.ст.1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню». Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 21 червня 2023 року по справі №175/1404/19. Стосовно обставин спірних правовідносин сторін у даній цивільній справі, то в ході її розгляду встановлено, що позивач є матір`ю спадкодавиці [PERSON] , яка померла [INFO] , а також єдиною її спадкоємицею, однак заяву про прийняття спадщини у визначений законом шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини після дочки не подала з поважних причин, якими суд визнає введення воєнного стану, інтенсивні бойові дії та періодичні обстріли м. Харкова, періодичну відсутність електропостачання та чисельні повітряні тривоги у м. Харкові, де мешкає позивач, що в сукупності негативним чином вплинуло і на графіки роботи нотаріальних контор, а відтак і можливість безперешкодного звернення позивача до них із заявою про припиняння спадщини у встановлений законом шестимісячний строк. Крім того, не викликає в суду сумніву і наявність у позивача тяжкого стресового стану внаслідок смерті дочки, від якої позивач не оговталась повністю і дотепер. Більш того, вирішуючи спір, суд також враховує і ту обставину, що позивач, не будучи фаховим юристом, небезпідставно розраховувала положення постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 щодо продовження до 10 місяців строку для подання заяви про прийняття спадщини. Оцінюючи вказані обставини та підстави в їх сукупності, а також приймаючи до уваги незначну тривалість пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову, однак часового шляхом визначення позивачу двомісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки запропонований позивачем у прохальній частині позову тримісячний строк вочевидь є надмірним з огляду на необхідність вчинення позивачем лише однієї юридично значимої дії подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори у місті свого проживання. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, які складаються зі сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору,

Outcome: partial