Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-24 00:00:00

05.12.2023 р. позивач звернувся в суд з вищезазначеним позовом. Позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок, на земельні ділянки в порядку спадкування, а також встановити факти, що мають юридичне значення: факт родинних відносин між спадкодавцем та позивачем як між батьком та сином, та факт належності правовстановлюючого документа спадкодавцю [PERSON] . Вимоги позову обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після смерті останнього відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки (яка складається з трьох частин) площею 0,46 га (по 0,11 га, 0,07 га, та 0,28 га, відповідно) в межах Боржавської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Для оформлення спадщини позивач звернувся до нотаріальної контори, але отримав відмову, оскільки були відсутні правовстановлюючі документи на будинок та земельну ділянку. По справі існують інші спадкоємці, а саме сини спадкодавця та брат позивача: [PERSON] . У зв`язку з тим, що реєстрація права власності на померлу людину не може бути здійснена, просив суд визнати за ним право власності на вказаний будинок та земельну ділянку. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак надали письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримали, обставини вказані в позовній заяві підтвердили. Відповідача до суду не з`явився, проте надав письмову заяву в якій просив слухати справу у його відсутності. При винесенні рішення просив його задовольнити. Третя особа до суду не з`явилась, хоча про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Клопотань по відкладення розгляду справи не надходило. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] . Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть, видане 01.10.2010 року виконкомом Боржавської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області та про що зроблений запис в Книзі реєстрації смертей за №22 (а.с.16). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить: - житловий будинок з надвірними спорудами в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою старости Боржавського старостинського округу №20.1-07/91 від 12.02.2024 рок. До складу домоволодіння, згідно технічного паспорту, входить житловий будинок, літня кухня, хлів, господарське приміщення та гараж (а.с. 18-21), які оцінені ФОП [PERSON] на загальну суму 994 986 грн. (а.с.22); - земельна ділянка (яка складається з трьох частин) площею 0,46 га (по 0,11 га, 0,07 га, та 0,28 га, відповідно) з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах Боржавської сільської ради Берегівського району, Закарпатської області, що підтверджується копією Державного акту про право приватної власності на землю серія І-ЗК №010036, виданого 09.06.2003 року на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження Виноградівської райдержадміністрації від 09.06.2003 року №294 (а.с.23). Відповідно до копії довідника показників нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь в Україні станом 01.01.2023 року, вартість ріллі у Закарпатській області становить 27 268 грн. за гектар, враховуючи вищевказане ціна даної земельної ділянки становить 12 543,28 грн.; Оригінал державного акту відсутній. 08.08.2003 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого заповідав все належне йому на день смерті майно своєму синові [PERSON] (а.с.14). Згідно відповіді на запит Виноградівського районного суду Закарпатської області, надісланого державним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Боричок К.В. №54/01-16 від 02.02.2024 року, встановлено, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , була заведена спадкова справа №79/2011, копія якої долучена до матеріалів справи. Матеріали спадкової справи містять заяву [PERSON] №104 від 25.02.2011 року про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Родинні зв`язки між спадкодавцем та позивачем підтверджуються: - копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 19.03.1957 року, де [PERSON] , [INFO] , записаний сином [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). З приводу розбіжностей у написанні прізвищ позивача та спадкодавця у офіційних документах, що слугують підтвердженню родинних відносин між ними, позивач просив суд встановити факт родинних відносин, оскільки наявні у нього офіційні документи не підтверджують такий факт через різне написання прізвища. Також з приводу розбіжності у написанні по-батькові спадкодавця у свідоцтві про його смерть та у Державному акті на право приватної власності на землю позивач просив суд встановити факт належності цього правовстановлюючого документу спадкодавцю. Суд констатує, що варіанти написання прізвищ « [PERSON] » та « [PERSON] » зумовлені довільною письмовою інтерпретацією звучання прізвищ; ім`я [PERSON] , як правило, зазнавало перекладу при заповненні органами радянської влади офіційних документів -\~ на український аналог « [PERSON] »; так само, могло зазнати варіативного викладу і по-батькові « [PERSON] » на « [PERSON] » чи « [PERSON] ». Це все з високим ступенем ймовірності могло мати місце у 1957 році, коли було видано свідоцтво про народження серія [NUMBER] , а також у 2003 році, коли було заповнено бланк Державного акту на право власності на землю. Суд прийшов до висновку, що родинні відносини між позивачем та спадкодавцем [PERSON] як між сином та батьком, а також факт належності Державного акту на право приватної власності на землю І-ЗК№010036, підтверджені достатньою сукупністю поданих позивачем належних та допустимих доказів, достовірність яких не викликала у суду сумнівів. По справі існують інші спадкоємці, а саме син спадкодавця та брат позивача: [PERSON] , який подав письмову заяву, в якій не заперечує проти визнання спадкового майна за позивачем. В судовому засіданні встановлено, що позивач, звернувся до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у оформленні спадщини, у зв`язку з чим він не може успадкувати спадкове майно, й отримати свідоцтво про право на спадкування за заповітом. Зазначений житловий будинок, разом з іншими спорудами, які входять до складу домоволодіння, знаходяться на земельній ділянці, у зв`язку з чим має статус садиби відповідно до ч.1 ст. 381 ЦК України. Судом також враховано, що технічний паспорт на спадковий будинок складено 29.11.2023 року тобто після смерті [PERSON] . З цього приводу позивач зазначив, що за допомогою оформленого технічного паспорту він намагався отримати правовстановлюючі документи на будинок, однак, як йому повідомили, це не є підставою для оформлення спадщини та визнання за ним права власності, оскільки цього не достатньо. У зв`язку з цим позивач звернувся з позовом до суду, оскільки однією з підстав для реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду про визнання права власності. Право власності на нерухоме майно, яке є об`єктом спадщини, в даному випадку житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та земельна ділянка, підлягають державній реєстрації, у зв`язку з цим, відповідно до ст. 182 та ч. 2 ст. 331 ЦК України, - воно виникає з моменту такої реєстрації. Для цього є необхідність визнати за позивачем право власності на нерухоме майно, що є об`єктом спадщини, оскільки відсутність правовстановлюючих документів позбавляє спадкоємця можливості здійснити реєстрацію власності й прийняти спадщину за законом. Згідно копій довідок старости Боржавського старостинського округу від 12.02.2024 року №20.1-07/93 та 20.1-07/92, [PERSON] проживав та був зареєстрований до дня своєї смерті в [ADDRESS] , разом із сином [PERSON] , [INFO] (позивач у справі), невісткою [PERSON] , [INFO] , онуком [PERSON] , [INFO] , онуком [PERSON] , [INFO] , онуком [PERSON] , [INFO] , онуком [PERSON] , [INFO] , що вказує на те що позивач фактично прийняв спадщину у відповідності до ст.1268 ч.3 ЦК України. Вказані обставини свідчать про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] , у зв`язку з тим, що його права щодо володіння, користування та розпорядження спадковим майном порушуються, а тому підлягають захисту відповідно до ст. 392 ЦК України, оскільки не визнаються органом, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно.\~ Крім того, згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Беручи до уваги, що позивач, як спадкоємець за заповітом, має право на набуття всіх прав, після смерті свого батька, а також те, що він має право на отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак не зміг його отримати з незалежних від нього причин, - позовні вимоги в цій частині слід задовольнити. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України слід визнати право власності позивача в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований по [ADDRESS] та земельну ділянку (яка складається з трьох частин) площею 0,46 га (по 0,11 га, 0,07 га, та 0,28 га, відповідно) з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах Боржавської сільської ради Берегівського району, Закарпатської області, оскільки остання прийняла їх в порядку спадкування відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Таким самим чином оформляється право на спадкування інших прав спадкодавця, в тому числі й права на житловий будинок та земельну ділянку. Видача свідоцтва про право на спадкування за законом на житловий будинок, земельну ділянку не відбулась, зважаючи на відсутність на ім`я спадкодавця належним чином оформлених свідоцтва про право власності на житловий будинок та державного акту встановленого зразку. Оскільки вищевказані документи видані не були, з незалежних від позивача причин, суд вважає за можливе ухвалити відповідне рішення визнавши спадкоємця власником зазначеного нерухомого майна. Судові витрати в справі слід покласти на позивача, оскільки рішення ухвалено в його інтересах. На підставі ст.ст. 392, 1218, 1268, 1297 ЦК України,

Outcome: approved