Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-24 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", згідно з яким просить суд з обов?язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал"подати реєстратору Державного реєстру обтяжень рухомого підприємства "Національні інформаційні системи" заяву про припинення і виключення з реєстру приватного обтяження, зареєстрованого 11 лютого 2019 року №17297205 (боржник [PERSON] , код [NUMBER] ; підстава обтяження - договір купівлі-продажу майнових прав №951/К від 09.11.2018 року; об?єкт обтяження - автомобіль легковий, марка CHEVROLET, модель LA6, тип легковий седан, номер об?єкта: [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] ).; стягнути з відповідача сплачений судовий збір. Заява мотивована тим, що [PERSON] на праві приватної власності належить транспортний засіб Chevrolet, моделі LA69L, 2007 рок випуску, д.н.з. [NUMBER] , зареєстрований РЕВ МРВ м. Луганськ. 15.02.2007 зазначений транспортний засіб був придбаний [PERSON] в кредит, на підставі кредитного договору №11118850000 від 16.02.2007 укладеного з АКІБ "УкрСиббанк", розмір кредитних коштів складав 20 421,63 євро, термін повернення коштів - 14.02.2014 року. Також, між сторонами було укладено договір застави транспортного засобу №60095 від 16.02.2007 року, який посвідчено приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Швидка I.М., реєстровий номер №594. Згідно умов даного договору вищевказаний автомобіль Chevrolet був предметом застави як забезпечення виконання зобов`язань за кредитом. Термін дії застави визначений як і термін повернення кредиту - 14.02.2014 року. В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., реєстровий номер №2949, 2950, первісного кредитора ПАТ "УкрСиббанк" було замінено новим - ПАТ "Дельта Банк". Відповідно 27.10.2013 року відомості щодо обтяжувача в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна було змінено на нового кредитора. Також було змінено строк виконання зобов?язання і термін дії застави - до 27.10.2018, підставою обтяження зазначено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року. В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу майнових прав №951/К від 09.11.2018 року, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Радченко В.Ю., реєстровий номер №662, попереднього кредитора ПАТ "Дельта Банк" було замінено на нового - ТОВ "Вердикт Капітал". Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, зміни вносились від 11.02.2019 року, реєстраційний номер обтяження №17297205, обтяжувач - TOB "Bepдикт Капітал" a строк виконання зобов`язання та термін дії обтяження - 11.02.2024. Зареєстроване обтяження №17297205 Позивач вважає незаконним та безпідставним, оскільки станом на 11.02.2019 року були відсутні будь-які підстави для продовження обтяження за договором застави та внесення відповідних відомостей до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, а сам по собі факт подання Заяви (з довільним визначенням термну дії застави) жодним чином не може слугувати підставою для продовження строку застави до 11.02.2024 року, оскільки цей термін жодним договором (чи іншим документом) не визначений, а "автоматична пролонгація" застави не передбачена діючим законодавством. Таким чином, [PERSON] стверджує, що він є добросовісним набувачем вказаного автомобіля, а тому відповідно до ст.391 ЦК України має право вимагати усунення перешкоду у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Посилаючись на положення ст.27 Закону України «Про заставу», ст.ст.10, 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», вважає, що відповідно до вимог чинного законодавства набув право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06.02.2023 відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У жовтні 2023 року в адресу суду представник відповідача надіслав заперечення в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилався на те, що позовні вимоги є безпідставними та не грунтуються на фактичних обставинах та не підтверджені належними та допустимими доказами. Разом з тим зазначив, що закінчення дії строку не звільняє сторін від відповідальності за його порушення. Представником зазначено, оскільки боргове зобов`язання по кредитного договору №11118850000 від 16.02.2007 укладеного між [PERSON] та АКІБ "УкрСиббанк", розмір кредитних коштів складав 20 421,63 євро [PERSON] не погашено, тому в позові слід відмовити. Позивач про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, як свідчать матеріали позову просить розглядати справу за його вдсутності. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи в судове засіданя не з`явивуся, причини неявки не повідомив. Правом на подачу відзиву не скористався. Подані представником відповідача заперечення, в розумінні положень ст. 174 ЦПК України не є заявою по суті справи. Треті особи про день та час розгляду справи також повідомлялись належним чином. Правом подати пояснення по суті спору не скористалась. За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. ст. 223,280 ЦПК України, за відсутності заперечень сторони позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст.15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак, суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспоренні права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Дослідивши наявні в справі докази, та надавши їм відповідну оцінку суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить транспортний засіб Chevrolet, моделі LA69L, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , зареєстрований РЕВ МРВ м. Луганськ. 16.02.2007 укладено між [PERSON] та АКІБ "УкрСиббанк" кредитний договір №11118850000 у розмірі 20 421,63 євро, термін повернення коштів - 14.02.2014 року (копія наявна в матеріалах справи). Також, між сторонами було укладено договір застави транспортного засобу №60095 від 16.02.2007 року посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Швидка I.М., реєстровий номер №594 (копія наявна в матеріалах справи). Згідно умов даного договору вищевказаний автомобіль "Chevrolet" був предметом застави як забезпечення виконання зобов`язань за кредитом. Термін дії застави визначений як і термін повернення кредиту - 14.02.2014 року. Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., реєстровий номер №2949, 2950, первісного кредитора ПАТ "УкрСиббанк" було замінено на ПАТ "Дельта Банк" (копія наявна в матеріалах справи). Відповідно 27.10.2013 відомості щодо обтяжувача в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна було змінено на нового кредитора. Також було змінено строк виконання зобов?язання і термін дії застави - до 27.10.2018, підставою обтяження зазначено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року. 09 листопада 2018 року договором купівлі-продажу майнових прав №951/К, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Радченко В.Ю., реєстровий номер №662, попереднього кредитора ПАТ "Дельта Банк" було замінено на нового - ТОВ "Вердикт Капітал" (копія наявна в матеріалах справи). Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, зміни вносились від 11.02.2019 року, реєстраційний номер обтяження №17297205, обтяжувач - TOB "Bepдикт Капітал" строком виконання зобов`язання та термін дії обтяження - 11.02.2024. Зареєстроване обтяження №17297205 Позивач вважає незаконним та безпідставним, оскільки станом на 11.02.2019 року були відсутні будь-які підстави для продовження обтяження за договором застави та внесення відповідних відомостей до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, а сам по собі факт подання Заяви (з довільним визначенням термну дії застави) жодним чином не може слугувати підставою для продовження строку застави до 11.02.2024 року, оскільки цей термін жодним договором (чи іншим документом) не визначений, а "автоматична пролонгація" застави не передбачена діючим законодавством. Листом №2997/13.1-16 від 28.09.2022 Державним підприємством "Національні інформаційні системи" повідомило, що відомості до Державного реєстру обтяжень рухомого майна (запис про обтяження №17297205) були внесені на підставі заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал"поданої в електронній формі. При цьому зазначено, що відповідно до статті 43 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", держателю та реєстратору забороняється вимагати від обтяжувача подання додаткових документів чи інформації, а також перевіряти достовірність і обґрунтованість відомостей що містяться в заяві, дослідження чи перевірку даних та здійснення правового аналізу відомостей. Внесенні змін до реєстру здійснюється виключно на підставі заяви обтяжувача відповідно до п.п. 16-18 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затверджених постановою КМУ №830 від 05.07.2004 року. Як вбачається з Витягу Державного реєстру обтяжень рухомого майна №58354375 від 11 лютого 2019 року на автомобіль марки CHEVROLET, модель LA6, тип легковий седан, номер об?єкта: KL1LA69LE7B048937, д.н.з. [NUMBER] реєстратором було зареєстровано обтяження у виді заборони відчуження рухомого майна, підставою якого є договір купівлі-продажу майнових прав між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Вердикт Капітал" ( копія наявна в матеріалах справи). 06.10.2022 року Відповідачу було направлено вимогу з проханням виключити відомості з Державного реєстру обтяжень рухомого майна щодо обтяження належного Позивачу транспортного засобу з підстав його незаконності (дана вимога була отримана Відповідачем 11.10.2022 року. Дана вимога залишена ТОВ "Вердикт Капітал" поза увагою. [PERSON] вважає свої права порушеними, а тому вважає, що вони підлягають захисту шляхм, вказаним у позові. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про заставу» та статтею 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Частиною четвертою статті 577 ЦК України передбачено, що моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Відповідно до частини другої статті 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі статтею 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу. Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. За таких обставин, реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи. Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України наведеними у постановах від 03 квітня 2013 року в справі № 6-7цс13, від 19 листопада 2014 року в справі № 6-168цс14 та Верховного Суду - від 10 жовтня 2019 року в справі № 463/3582/17 (провадження № 61-13383св19). Згідно зі статтею 42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України. Частиною четвертою статті 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що відомості про звернення стягнення на предмет обтяження згідно зі статтею 24 цього Закону реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та посилання на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до частин першої, другої статті 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження. Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк. Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України, застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Аналогічний правовий висновок у подібних правовідносинах викладений Верховним Судом у постановах від 06 лютого 2018 року в справі № 333/6700/15-ц (провадження № 61-2859св18), від 11 вересня 2019 року в справі № 573/1105/17 (провадження № 61-29747св18), від 25 листопада 2019 року в справі № 757/17150/17-ц (провадження № 64-45097св18), від 18 грудня 2019 року в справі № 619/4033/18 (провадження № 61-16542св19), а також від 18 березня 2020 року у справі № 202/5584/18. Згідно з п.2 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 р. № 830, державний реєстр обтяжень рухомого майна (далі - Реєстр) - єдина комп`ютерна база даних про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження; держатель Реєстру - Мін`юст, що забезпечує ведення Реєстру; адміністратор Реєстру - державне підприємство, що належить до сфери управління Мін`юсту, що відповідає за технічне, технологічне та програмне забезпечення Реєстру, збереження та захист даних, що містяться у Реєстрі; реєстратори - суб`єкти, уповноважені держателем Реєстру надавати послуги з державної реєстрації відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також звернення стягнення на предмет обтяження, приймати заяви, видавати завірені витяги з Реєстру та виконувати інші функції, передбачені цим Порядком. Підставою для внесення запису про припинення обтяження до Реєстру відповідно до ст.ст. 43 та 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та п.24 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, є заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. Обтяжувач чи уповноважена ним особа має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і виключення запису з Реєстру чи про продовження строку дії реєстрації не більш як на п`ять років. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно, на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати реєстратору заяву про припинення обтяження і виключення його з Реєстру. Відомості про припинення публічного обтяження підлягають державній реєстрації протягом п`яти днів після його припинення. Проведення реєстрації відомостей про припинення публічного обтяження покладається на уповноважений орган чи на уповноважену ним особу. Записи про обтяження, які втратили чинність, підлягають виключенню з Реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Водночас, статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Як передбачено ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положеннями ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує. Водночас, згідно вимог ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України. Судова практика Верховного Суду визначає, що як правило власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні відносини. Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Проте, позивач [PERSON] , звертаючись до суду та визначаючи відповідачем ТОВ «Вердикт Капітал», ставить вимогу лише про виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису за №17297205, дата реєстрації обтяження - 11.02.2019. В розумінні ст.43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження можуть реєструватися держателем або реєстратором Держреєстру тільки на підставі заяви обтяжувача або рішення суду. Відповідно до вимог ст.44 Закону обтяження вважається припиненим з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження. При цьому, вказані відомості вносяться державним реєстратором, а в разі відмови державного реєстратора вчинити зазначені дії, вони можуть бути оскаржені в передбаченому Законом порядку. Наведене свідчить, що вказана вимога позивача є передчасною, оскільки момент припинення обтяження пов`язаний з моментом його державної реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження. У свою чергу, відповідальність за неправомірне існування запису про обтяження в Державному реєстрі законодавством покладено саме на обтяжувача, яким в даному випадку є відповідач ТОВ «Вердикт Капітал», та в силу Закону саме обтяжувач є суб`єктом звернення із заявою про припинення обтяжень, що є підставою для внесення реєстратором до Державного реєстру відомостей про припинення обтяження в день надходження заяви і виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Разом із тим, подана позовна заява не містить інших вимог до відповідача з приводу припинення вказаного вище приватного забезпечувального обтяження чи зобов`язання вчинення відповідних дій, наслідком яких могла би бути реєстрація припинення обтяження, а саме застави рухомого майна спірного транспортного засобу, що належить на праві власності позивачу. Відтак, сама по собі вимога про виключення з Державного реєстру відповідного запису про обтяження рухомого майна є безпідставною та передчасною. У даному випадку ця вимога не може бути пред`явлена до відповідача, оскільки той не наділений повноваженнями обтяжувати рухоме майно, що належить юридичній чи фізичній особі, фіксуючи ці відомості в Державному реєстрі. Також під час розгляду справи позивачем клопотання в порядку ст.51 ЦПК України щодо залучення до участі у справі державного реєстратора не подавалось. Статтею 28 Законом України «Про заставу» встановлені підстави припинення застави, так застава припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання, у разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави; в інших випадках припинення зобов`язань, установлених законом. Із долученого витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна вбачається, що обтяження у вигляді застави накладалось для забезпечення виконання грошових зобов`язань боржника [PERSON] . Доказів виконання договору про надання споживчого кредиту №11118850000 від 16.02.2007 матеріали спраив не містять. Позивачем не надано будь-яких належних і допустимих доказів, як то припинення забезпеченого заставою основного зобов`язання, чи застава транспортного засобу втратила чинність, або є припиненою у встановленому порядку, у зв`язку з чим не доведено передумов для припинення відповідного обтяження і суд позбавлений можливості перевірити відповідні доводи позивача, а тому виключення з реєстру запису про обтяження легкового автомобіля є передчасним. Тобто, оскільки на даний момент відсутні встановлені підстави для вчинення реєстраційних дій щодо припинення приватного обтяження, яким є застава рухомого майна відповідно до договору застави майна, а також для виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна відповідного запису щодо реєстрації обтяження, отже, заявлена позовна вимога не ґрунтується на вимогах закону, а тому не підлягає задоволенню. За змістом ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до частин першої, третьої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частин першої, п`ятої-шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, з урахуванням фактичних обставин справи та беручи до уваги зазначені вище правові норми, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позову щодо виключення запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог, тому сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн. покладається на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed