Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-24 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася в суд з позовом до відповідача, Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що її матері, [PERSON] , згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ № 008675 від 01.03.2002 року, який виданий на підставі рішення 12 сесії 3 скликання Петрилівської сільської ради від 27.02.2001 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 481 на праві приватної власності належали три земельні ділянки загальною площею 0,9802 га в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Петрилівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області. [INFO] мати [PERSON] померла. Ще за життя вона склала заповіт, яким на випадок смерті, заповіла їй все належне майно. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом та вона прийняла спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Батько, [PERSON] помер [INFO] . Інших спадкоємців не має. Остання звернулася до державного нотаріуса Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області, [PERSON] , щодо отримання свідоцтва про право на спадщину на вишенаведені три земельні ділянки. Державним нотаріусом їй видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,2306 га, кадастровий номер земельної ділянки 2625687200:04:001:0625 та постановою відмовлено в оформленні спадщини за заповітом на інші дві земельні ділянки, оскільки у Витязі з Державного земельного кадастру відсутні відомості про власника земельних ділянок. Даний факт позбавляє її права на оформлення спадкового майна. У зв`язку з вищевказаним, просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,2696 га, з кадастровим номером 2625687201:07:001:0821, згідно Витягу з Державного земельного кадастру за № НВ-2600502432023, від 28.08.2023 року, державний акт на право приватної власності на землю серії II-ІФ № 008675 від 01.03.2002 року, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 481, виданий на підставі рішення 12 сесії 3 скликання Петрилівської сільської ради від 27.02.2001 року на ім?я [PERSON] , призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в урочищі «Гуральня» Петрилівської сільської ради та на земельну ділянку площею 0,4800 га, з кадастровим номером 2625687201:09:003:0897, згідно Витягу з Державного земельного кадастру за № НВ-2600502372023, від 28.08.2023 року, державний акт на право приватної власності на землю серії II-ІФ № 008675 від 01.03.2002 року, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 481, виданий на підставі рішення 12 сесії 3 скликання Петрилівської сільської ради від 27.02.2001 року на ім?я [PERSON] , призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в урочищі «Підстоялка» Петрилівської сільської ради, в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] . Позивач, [PERSON] , в підготовче судове засідання не з`явилась, однак в позовній заяві просила, що у випадку неявки в судове засідання розгляд справи проводити без її участі. Представник відповідача, Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, в підготовче судове засідання не з`явився, однак 11.03.2024 року від нього надійшла заява, в якій зазначив, що позов визнає та просив розглядати справу без його участі (а.с. 31). 29.02.2024 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Дослідивши матеріали справи та зібрані по ній докази суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ № 008675, виданий 01.03.2002 року, виділений на підставі рішення 12 сесії 3 скликання Петрилівської сільської ради від 27.02.2001 року та зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 481, земельна ділянка - площею 0,9802 га, ділянка № [NUMBER] - 0,2306 га; ділянка № [NUMBER] - 0,2696; ділянка № [NUMBER] - 0,4800 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Петрилівської сільської ради, на праві власності належала [PERSON] (а.с. 3). Як вбачається з копій витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2600502432023 та № НВ-2600502372023 від 28.08.2023 року, земельна ділянка № [NUMBER] , площею 0,2696 га, з кадастровим номером 2625687201:07:001:0821,призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться в урочищі «Гуральня», Петрилівської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області та земельна ділянка № [NUMBER] , площею 0,4800 га, з кадастровим номером 2625687201:09:003:0897,призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться в урочищі «Підстоялка», Петрилівської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, без зазначення відомостей про власника земельних ділянок (а.с. 4-6, 8-10). Відповідно до довідок уточнення з витягу про земельну ділянку № НВ-2600502432023 та № НВ-2600502372023 від 28.08.2023 року, які видані відділом № 1 Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, власником земельної ділянки площею 0,2696 га, з кадастровим номером 2625687201:07:001:0821 та земельної ділянки площею 0,4800 га, з кадастровим номером 2625687201:09:003:0897 є [PERSON] (а.с. 7, 11). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що позивач народилася [INFO] , де в графі батько зазначений « [PERSON] », а в графі мати « [PERSON] » (а.с. 16). 30.09.1995 року остання уклала шлюб з [PERSON] і після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 16, на звороті). Батько позивача, [PERSON] помер [INFO] , що зазначено у копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.10.2000 року (а.с. 15, на звороті). Мати позивача, [PERSON] померла [INFO] , що зазначено у копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.09.2012 року (а.с. 15). З копії заповіту від 05.07.2012 року встановлено, що [PERSON] склала та посвідчила у виконавчому комітеті Петрилівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу [PERSON] (а.с. 36, на звороті). Позивач, [PERSON] , прийняла спадщину після смерті своєї матері, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. 02.02.2024 року [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , успадкувавши земельну ділянку № [NUMBER] , розміром 0,2306 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться в урочищі «Середнє», Петрилівської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, з кадастровим номером 2625687200:04:001:0625 (а.с. 14). В силу ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач звернулася до державного нотаріуса Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківського району Івано-Франківської області, [PERSON] для оформлення права власності на спадкове майно після смерті матері [PERSON] , однак їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що у Витязі з Державного земельного кадастру відсутні відомості про власника земельних ділянок з кадастровими номерами 2625687201:07:001:0821 та 2625687201:09:003:0897, що підтверджується постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 44/02-31 від 02.02.2024 року (а.с. 17-18). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] . Відповідно до копії спадкової справи № 91/2013 заведеної після смерті смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , державного нотаріуса Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області, [PERSON] , позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , яка прийняла спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадкового майна за заповітом у шестимісячний термін з дня відкриття спадщини. Інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає (а.с. 33-47). В силу ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачами в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює судове рішення про задоволення позову. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На підставі наведеного, відповідно до ст. 316-319, 392, 1216-1222, 1268-1269 ЦК України,

Outcome: approved