Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області звернулась позивач [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 26 вересня 2015 року між [PERSON] (Позивач) та [PERSON] (Відповідач) Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 18 березня 2016 року. З причин непорозуміння, відсутності взаємної поваги та спільних інтересів, а також психологічного дискомфорту під час сумісного проживання, спільне життя і подальше перебування в шлюбі з Відповідачем не вбачається можливим. Шлюбні відносини між ними припинились з осені 2022 року, спільне господарство не ведеться. Вірогідність примирення між сторонами відсутня. Спільне життя з Відповідачем в майбутньому, як подружжя, суперечило б інтересам Позивача щодо поваги до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, своїх поглядів щодо психологічного комфорту в сім`ї, вільного і всебічного розвитку її особистості, свободи волевиявлення, тощо, а також інтересам дитини щодо належного рівня виховання, сприятливих умов для п духовного та фізичного розвитку. \~ \~ \~ \~ Спір з Відповідачем з питань утримання та виховання неповнолітньої [PERSON] , а також місця проживання дитини на даний час відсутній, оскільки дитина проживатиме з матір`ю. Згода Відповідача на розірвання шлюбу в порядку ст. 109 Сімейного кодексу України відсутня. Зазначила, що домовленості стосовно добровільного поділу майна, що набуте сторонами під час перебування в шлюбі, між сторонами не досягнуто. А саме, в шлюбі набуто право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] та автомобіль Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI. Право власності на зазначене майно підтверджується відповідними документами: витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.07.2018 року та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Вказала, що вартість квартири зазначена у додатковій угоді № 169 до договору № 3 про спільну діяльність у будівництві багатоповерхового житлового будинку від 04 лютого 2016 року, а саме 581 100 (п`ятсот вісімдесят одна тисяч сто) гривень 00 копійок. Вартість автомобіля становить 13 000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 23 червня 2023 року 475410,00 (чотириста сімдесят п`ять тисяч чотириста десять ) гривень 00 копійок. Автомобілем користується відповідач і доступу позивачу до автомобіля не надає. Ціна автомобіля у позові вказана за ціною аналогічних автомобілів на сайті avto.ria, так як оцінку автомобіля відповідач зробити не дає можливості. В зв`язку з викладеним вище просила суд, визнати автомобіль Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI 2012 року випуску, номер шасі [NUMBER] , спільною сумісною власністю подружжя. Стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за її частку в спільному майні подружжя в сумі 237 705,00 (двісті тридцять сім тисяч сімсот п`ять) грн. 00 копійок. Визнати квартиру за адресою: [ADDRESS] об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] . Визнати в порядку розподілу спільного майна подружжя за [PERSON] право власності на 1\\2 квартири за адресою: [ADDRESS] . Розірвати шлюб між нею - [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого 26 вересня 2015 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління у місті Києві, актовий запис № 2848. Судові витрати поділити між сторонами. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 12 липня 2023 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного майна подружжя було залишено без руху, оскільки не відповідала вимогам викладених у статтях 175, 177 ЦПК України.. 18 серпня 2023 року представником позивача [PERSON] адвокатом Мустіпан О.В. було усунено недоліки, надано суду звіт про оцінку автомобіля та звіт про оцінку квартири, а також квитанцію про сплату судового збору. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 11 вересня 2023 року було відкрито провадження у даній справі. 14.09.2023 представником позивача [PERSON] адвокатом Мустіпан О.В. було подано заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на автомобіль Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI, Vin [NUMBER] Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 18 вересня 2023 року задоволено заяву представника позивача [PERSON] адвоката Мустіпан О.В. про забезпечення позову та накладено арешт на автомобіль Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI, VIN: [NUMBER] , який зареєстрований за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) до набрання рішенням суду у цивільній справі № 367/5024/23 законної сили. 19.10.2023 відповідачем [PERSON] був поданий відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній зазначив, що ним визнається той факт, що 26.09.2015 між сторонами справи укладено шлюб, від шлюбу вони мають дитини - дочку [PERSON] [INFO] . За час перебування у шлюбі сторонами по справі набуто майно: квартиру за адресою: [ADDRESS] та автомобіль Mercedes-benz Sprinter 313 CDI. Відповідачем не визнаються обставини відносно посилань позивачки на те, що шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинено восени 2022. Так, дійсно між сторонами справи виникали побутові сварки, але шлюбне життя не припинялося, як і ведення спільного господарства. Тому, відповідачем заперечується той факт, що шлюбні відносини між сторонами справи припинилися восени 2022 та припинено ведення спільного господарства. На підтвердження даного факту надається довідка ОСББ «Фаворит на Мінеральній» від 18.10.2023 згідно якої вбачається, що [PERSON] дійсно проживає зі своєю сім`єю без реєстрації з 2018 року і по теперішній час за адресою: [ADDRESS] . Також, на підтвердження даного факту надається постанова Ірпінського міського суду Київської області у справі 367/4161/23 від 06.09.2023 якою судом провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] , за ознаками ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. Судом встановлено, що обопільна сварка [PERSON] та [PERSON] не є домашнім насильством. Також зазначив, що з часу подання позивачкою заяви до суду та до даного часу подружнє життя покращилося, сторони даної справи проживають разом, мають спільний побут, спільно займаються вихованням дитини. Тому, у разі якщо позивачка підтримає позовні вимоги про розірвання шлюбу, відповідач визнає дані вимоги в цій частині, оскільки має сумнів щодо їх актуальності на даний час. Вказав, що щодо вимоги про визнання квартири за адресою: [ADDRESS] , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та її розподілу, відповідач не заперечує щодо факту придбання даної квартири за час перебування у шлюбі, а тому визнає позовні вимоги щодо її розподілу. Крім того зазначив, що щодо вимоги про визнання автомобіля Mercedes-benz Sprinter 313 CDI спільною сумісною власністю подружжя та стягнення компенсації в сумі 237 705 грн. Вимога ґрунтується на тому, що позивачка вимагає компенсацію половини вартості автомобіля Mercedes-benz Sprinter 313 CDI. Відповідач не згоден із даною вимогою, оскільки даний автомобіль був проданий за взаємною згодою сторін по справі, гроші від продажу відповідач передав позивачці та ці гроші використалися в інтересах сім`ї. Доказом даних обставин є копія повного витягу з реєстру довіреностей № 50937103 від 18.09.2023, згідно якого підтверджується, що позивачка надавала довіреність відповідачу на розпорядження вказаним вище автомобілем. На даний час за відповідачем жодних автомобілів не зареєстровано, що підтверджується довідкою ТСЦ МВС № 2641 від 19.09.2023 № Н-158/30Н. Вказані обставини є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині. Враховуючи викладене, просив суд, у разі підтримання позивачкою свого позову в частині розірвання шлюбу, прийняти визнання відповідачем [PERSON] позову в цій частині. Прийняти визнання позову в частині визнання квартири за адресою: [ADDRESS] , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та її розподілу. Відмовити у задоволенні вимог про визнання автомобіля Mercedes-benz Sprinter 313 CDI спільною сумісною власністю подружжя та стягнення компенсації в сумі 237 705 грн. 19.10.2023 представник позивача [PERSON] адвокат Арабаджийський Є.Г. звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з зустрічним позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, припинення права власності на 1/2 частки спільного майна та стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частки спільного майна, та просив: вимоги за зустрічним позовом [PERSON] об`єднати в одне провадження з первісним позовом [PERSON] . Визнати спільним майном подружжя та поділити право власності на спільну квартиру за адресою: [ADDRESS] . Припинити права власності [PERSON] на 14 частки спільної квартири за адресою: [ADDRESS] \~та стягнути\~на його\~користь з\~ [PERSON] \~грошову компенсацію\~вартості 1/2\~частки спільної\~квартири у\~сумі 1\~088\~122,\~00\~(один\~мільйон вісімдесят\~вісім тисяч\~сто двадцять\~дві)\~грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені ним судові витрати. Заявлені позовні вимоги обґрунтовував тим, що 26.09.2015 року між [PERSON] (надалі - Позивач) та [PERSON] (надалі - Відповідач) Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 18 03.2016 року. За час перебування у шлюбі сторонами по справі набуто у спільну сумісну власність майно, а саме: квартира за адресою: [ADDRESS] . Згідно висновку від 08.08.2023 про вартість майна: двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] її ринкова вартість становить 2 176 244, 00 грн. Вказав, що він має право на поділ майна у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS] , та стягнення з відповідача 1/2 частини дійсної (ринкової) вартості вказаної квартира, яка згідно висновку про вартість майна від 08.08.2023 становить 1 088 122, 00 (один мільйон вісімдесят вісім тисяч сто двадцять дві) грн. 19.10.2023 ухвалою Ірпінського міського суду Київської області було прийнято до свого провадження позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, припинення права власності на 1/2 частки спільного майна та стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частки спільного майна -\~прийняти до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного майна подружжя. 05.12.2023 представником позивача [PERSON] адвокатом Мустіпан О.В. подано заперечення на відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що позивач повністю підтримує цю позовну вимогу, так як подружнє життя не покращувалось, а - повністю відсутнє, спільного побуту також не існує. Також зазначила, що про продаж автомобіля позивачці взагалі не відомо, відповідач відчужив його без згоди позивачки, хоча вказаний автомобіль є спільною сумісною власністю та жодних коштів позивачка від продажу автомобіля не отримувала. Тобто відповідач без згоди позивача продав автомобіль, який був у спільній сумісній власності без згоди позивача, тому вважаю, що позивач має право на грошову компенсацію. Станом на дату подання позовної заяви позивачу було невідомо про факт продажу автомобіля, це стало відомо лише при ознайомленні з матеріалами справи, а саме з відзивом на позовну заяву та додатків до нього. Вказала, що 19 жовтня 2023 року відповідачем подана зустрічна позовна заява, яку позивач визнає та просила суд, що визнати автомобіль Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI 2012 року випуску, номер шасі [NUMBER] , спільною сумісною власністю подружжя. Стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за її частку в спільному майні подружжя в сумі 237 705,00 (двісті тридцять сім тисяч сімсот п`ять) гри 00 копійок. Визнати квартиру за адресою: [ADDRESS] об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] . Припинити право власності [PERSON] на 1/2 частки спільної квартири за адресою: [ADDRESS] та стягнути на йог. користь з [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/2 частки спільна квартири у сумі 1 088 122,00 грн. Розірвати шлюб між мною - [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого 26 вересня 2015 року Центральним відділ, державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління у місті Києві, актовий запис № 2848. Судові витрати поділити між сторонами. 05.12.2023 представником позивача за первісним позовом та відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] адвокатом Мустіпан О.В. був поданий відзив на зустрічну позовну заяву, відповідно до якого остання зазначила, що відповідач за зустрічним позовом погоджується, що квартира за адресою: [ADDRESS] є спільною сумісною власністю позивача та відповідача. Відповідач за зустрічним позовом не заперечує того, що позивач має право на поділ майна у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS] та стягнення з відповідача 1/2 частини дійсної (ринкової) вартості вказаної квартири, яка згідно висновку про вартість майна від 08.08.2023 року становить 1 088 122,00 гривень. У зв`язку з викладеним, відповідач за зустрічним позовом не заперечує проти його задоволення. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 07 грудня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом та її представник не з`явилися. В матеріалах справи міститься заява представника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом про розгляд справи без її участі, де зазначила, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом та його представник не з`явилися у судове засідання. В матеріалах справи міститься заява представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом про розгляд справи без її участі, в якій просив розглянути справу № 367/5024/23 за наявними у матеріалах справи доказами, проти задоволення первісного позову заперечує в частині згідно з відзивом, зустрічний позов підтримують та просять задовольнити. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про задоволення позовних вимоги [PERSON] та задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON] , виходячи з наступного. Щодо позовних вимог про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 вересня 2015 року, шлюб зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що 26 вересня 2015 року складено відповідний актовий запис № 2848, та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . (а.с.5). Також встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження № [NUMBER] , виданого 18 березня 2016 року Відділом охорони здоров`я міста Нью-Йорк, від шлюбу мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] .(а.с.25-31). Суд вважає позовні вимоги в частині розірвання шлюбу такі, що підлягають задоволенню, тому що родина фактично розпалася і її відновлення неможливо, при обставинах, зазначених позивачкою, у позивачки відсутні які-небудь почуття до відповідача, їх шлюбний союз розпався, на примирення сторони категорично не згодні, оскільки сторін по справі нічого не об`єднує, а також той факт, що один з подружжя або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту. Одночасно, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення. У ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу, суд переконався у дійсному волевиявленні сторін по справі. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки було встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. У судовому засіданні встановлено, що сім`я розпалася остаточно, і шлюб носить формальний характер. Подальше сумісне проживання суперечить їх інтересам, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Щодо визнання майна спільною власністю подружжя та поділ спільного майна подружжя. Судом встановлено, що під час перебування у шлюбі, що не заперечується сторонами у справі, [PERSON] та [PERSON] набули спільне майно, а саме: квартиру за адресою: [ADDRESS] . Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації власності № 131688359 від 21.07.2018 зареєстровано право власності за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 1603976132109 на квартиру об`єкт житлової нерухомості, загальною площею: 56.9кв.м, житлова площа: 28,8кв.м за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності за [PERSON] на підставі додаткової угоди № 169 до Договору № 3 про спільну діяльність у будівництві багатоповерхового житлового будинку від 04 лютого 2016 року, укладеного 09.02.2017 з Товариством з обмеженою відповідальністю «ОРЛАН-ІНВЕСТ ГРУП» та на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 42171060 від 21.07.2018 виданого Комунального підприємства «Рожівське», Київська обл.(а.с.16-24) Встановлено, що відповідно до Звіту про оцінку майна двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , ринкова вартість об`єкта оцінки станом на 08 серпня 2023 року становить 2 176 244, 00 грн.(два мільйони сто сімдесят шість тисяч двісті сорок чотири гривні 00 копійок).(а.с.63-84) Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів, виданого головним сервісним центром МВС 10.01.2023, автомобіль MERCEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI, 2012 року випуску, зареєстрований 24.10.2017 за [PERSON] . (а.с.14-15). Встановлено, що відповідно до Звіту про оцінку майна: автомобіля MERCEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI, ринкова вартість об`єкта оцінки станом на 08 серпня 2023 року становить 436\~810,0 грн.(чотириста тридцять шість тисяч вісімсот десять гривень 00 копійок).(а.с.48-62) Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 Цивільний кодексу України (далі ЦК України)майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За змістом ст.60 Сімейного кодексу України (далі СК України), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) доходу Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п.30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК України. За приписами положень ч.1 ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначений правовий висновок викладений у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц (провадження № 61-2446св18), від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц (провадження № 61-8518св18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз указаних норм свідчить про те, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України, в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але й інші обставини. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 30 листопада 2022 року у справі № 373/185/21. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК України). Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі (постанова Верховного Суду від 16.01.2023 року в справі № 754/3132/16-ц (провадження № 61-5956св22)). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що спірна квартира за адресою: [ADDRESS] , набута сторонами під час перебування у шлюбі, тому зазначене майно, виходячи з приписів статті 60 СК України, є спільною сумісною власністю подружжя. Зазначене не заперечувалося і сторонами по справі. Сторони досягли домовленості про поділ спірної квартири, як позивач так і відповідач не заперечували щодо поділу право власності на спільну квартиру за адресою: [ADDRESS] , припинивши право власності [PERSON] на 1/2 частки спільної квартири за адресою: [ADDRESS] , стягнувши на його користь з [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/2 частки спільної квартири у сумі 1 088 122, 00 (один мільйон вісімдесят вісім тисяч сто двадцять дві) грн.. У зв`язку із зазначеним, а також врахувавши те, що спірна квартира була придбана подружжям [PERSON] та [PERSON] під час перебування у шлюбі, за спільні кошти подружжя, а тому є їх спільною сумісною власністю, дійшов висновку про те, що наявні правові підстави для поділу квартири шляхом визнання за кожною із сторін права власності на 1/2 її частки, що відповідає положенням частини першої статті 70 СК України, та враховуючи визнання вимог зустрічного позову позивачем за первісним позовом та відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] припинити права власності [PERSON] на 1/2 частки спільної квартири за адресою: [ADDRESS] , стягнувши на його користь з [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/2 частки спільної квартири у сумі 1 088 122, 00 (один мільйон вісімдесят вісім тисяч сто двадцять дві) грн.. Суд встановив, що спірний автомобіля MERCEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI, був набутий сторонами під час перебування у шлюбі, тому зазначене майно, виходячи з приписів статті 60 СК України, є спільною сумісною власністю подружжя. Ринкова вартість зазначеного автомобіля MERCEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI, виходячи із висновку про ринкову вартість майна становить 436\~810,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до відповіді Головного сервісного центру МВС від 27.10.2023, на адвокатський запит [PERSON] , встановлено, що згідно з даними, які містяться в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів (далі - ЄДРТЗ), 01 липня 2023 року територіальним сервісним центром № [NUMBER] РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві транспортний засіб MERCEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI, 2012 року випуску, VIN [NUMBER] , об`єм двигуна 2143 см3, який з 19 серпня 2022 року належав [PERSON] , перереєстрований на нового власника [PERSON] на підставі укладеного 01 липня 2023 року в суб`єкта господарювання ТОВ «ВАВІЛОН» договору купівлі-продажу транспортного засобу № 6436/23/043787.(а.с.189) Позивач [PERSON] стверджує, що відповідач відчужив автомобіль, який є спільним сумісним майном подружжя, без її згоди, та половину коштів від реалізації автомобіля їй не віддав. Відповідач за первісним позовом в своєму відзиві вказав, що він не згоден із вимогою визнання автомобіля Mercedes-benz Sprinter 313 CDI спільною сумісною власністю подружжя та стягнення компенсації в сумі 237 705 грн, оскільки даний автомобіль був проданий за взаємною згодою сторін по справі, гроші від продажу відповідач передав позивачці та ці гроші використалися в інтересах сім`ї. Доказом даних обставин є копія повного витягу з реєстру довіреностей № 50937103 від 18.09.2023, згідно якого підтверджується, що позивачка надавала довіреність відповідачу на розпорядження вказаним вище автомобілем. Також зазначив, що на даний час за відповідачем жодних автомобілів не зареєстровано, що підтверджується довідкою ТСЦ МВС № 2641 від 19.09.2023 № Н-158/30Н. Суд критично відноситься до доводів відповідача за первісним позовом, що спірний автомобіль був проданий за взаємною згодою сторін по справі, а гроші від продажу відповідач передав позивачці та ці гроші використалися в інтересах сім`ї, оскільки автомобіль був проданий за тиждень до подачі позивачем за первісним позовом позовної заяви про розірвання шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного майна подружжя, та відповідачем не надано належних доказів, передачі коштів позивачці. Оскільки автомобіль MERCEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI, 2012 року випуску, VIN [NUMBER] , об`єм двигуна 2143 см3, на момент його відчуження відповідачем перебував у спільній сумісній власності подружжя без виділення часток, тому дохід який відповідач отримав від продажу автомобіля, відповідно до ст. 67 СК України, належить кожному із подружжя в рівних частках. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року по справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18) зазначено, що: «у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно». Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Автомобіль є цінною річчю, а тому його продаж може здійснюватись за письмової згоди другого з подружжя. У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. За змістом наведених норм, факт використання коштів отриманих від продажу спільного майна в інтересах сім`ї повинен доводити той із подружжя, хто відчужив таке майно без згоди на це іншого подружжя. Відповідачем за первісним позовом щодо визначеного позивачем розміру ринкової вартості автомобіля у розмірі 436 810,00 грн. не заперечувалось, про що свідчить не подання ним будь-яких доказів на спростування визначеної позивачем ринкової вартості, а тому суд погоджується із визначеним позивачем за первісним позовом розміром ринкової вартості автомобіля. Таким чином, суд приходить до висновку, що спірний автомобіль був набутий сторонами за час перебування в шлюбі, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, у зв`язку з чим, підлягає поділу між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, шляхом стягнення з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом грошової компенсації у розмірі частки вартості автомобіля в сумі 237\~705,00 грн., та така вимога узгоджується з положеннями частини 4 статті 71 СК України, частини 3 статті 370 та частини 2 статті 364 ЦК України. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач за первісними позовними вимогами, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] доведені належними і допустимими доказами, тому її позов підлягає задоволенню. Враховуючи, що позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] зустрічний позов [PERSON] визнала в повному обсязі, оцінюючи обставини, на які посилається позивач за зустрічними позовними вимогами, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] доведені належними і допустимими доказами, тому зустрічний позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved