Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача У лютому 2024 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який в ході розгляду справи уточнив та просив визнати його батьком [PERSON] , [INFO] , зобов`язати Снігурівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , виключивши відомості про батька [PERSON] та змінивши прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », а по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Позов мотивовано тим, що з 2007 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . У квітні 2023 році шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Позивач перебував у відносинах з [PERSON] [INFO] народився [PERSON] . У 2023 році [PERSON] повідомила йому про те, що він є батьком дитини, але під час реєстрації народження у відділі РАЦС батьком було зазначено [PERSON] , так як [PERSON] на той час перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Біологічним батьком є позивач, який визнає себе батьком. Відповідач, який є громадянином Узбекистану, проживає у Республіці Корея, надав заяву, посвідчену в консульстві посольства Республіка Узбекистан, про те, що відмовляється від права бути батьком по відношенню до дитини - [PERSON] , визнає, що не є біологічним батьком. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 23 лютого 2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження і призначено підготовче судове засідання на 18 березня 2024 року /а.с.32-33/. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити в повному обсязі (а.с. 40). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає, оскільки дійсно не є біологічним батьком [PERSON] (а.с.35). Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, в телефонному режимі просила розглядати справу за її відсутності, обставини викладені в позовній заяві підтверджує та проти позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи Снігурівського відділу ДРАЦС у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Судом, на підставі п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України, ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин, суд ухвалив слухати справу в підготовчому судовому засіданні. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 13 лютого 2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який було розірвано рішенням Бекабадського міжрайонного суду по цивільним справам Ташкентської області Республіки Узбекистан від 24.03.2023 року та 23 серпня 2023 року видано свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с. 15). Як вбачається з рішення Бекабадського міжрайонного суду по цивільним справам Ташкентської області Республіки Узбекистан від 24.03.2023 року, сторони спільно не проживають з грудня 2018 року (а.с.10). [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Снігурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса),батьком дитини вказано [PERSON] (а.с.16). 04 квітня 2023 року через консульство Республіки Узбекистан у Республіці Корея [PERSON] подав заяву про те, що відмовляється бути батьком [PERSON] , [INFO] , оскільки не є його біологічним батьком (а.с.22). Відповідно до висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження № 41844 від 18.03.2024 року, ймовірність того, що [PERSON] є біологічним батьком дитини [PERSON] , в рамках проведеного дослідження, складає 99,99999 %. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Пленум Верховного Суду України у пункті 3 своєї постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч.1 ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Аналогічні роз`яснення надав Пленум Верховного Суду України у пункті 6 вищезазначеної постанови, а також зазначив, що згідно зі ст. 129 СК зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Верховний Суд у своїх рішеннях, неодноразово звертав увагу на те, що у справах зі спорів щодо позбавлення / поновлення батьківських прав, оспорювання батьківства, передумовою звернення до суду в справах є наявність кровного споріднення між особою, яка вважає себе батьком, і дитиною. Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт батьківства» (рішення від 07 травня 2009 року у справі «Калачова проти Російської Федерації»). Таким чином, висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення у процесі дослідження факту батьківства. Таким чином, у судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] [INFO] народила сина [PERSON] , про що повідомила біологічному батьку [PERSON] лише у травні 2023 року. Відповідач [PERSON] визнає, що він не є біологічним батьком [PERSON] . Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність достатніх доказів в сукупності, що підтверджують обставини справи, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судові витрати позивач просить з відповідача не стягувати. На підставі викладеного, ст. 128, 129 СК України,

Outcome: approved