Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , Мліївської сільської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилалася на те, що її мати [PERSON] померла [INFO] , вона та [PERSON] є рідними доньками померлої. Після смерті матері відкрилась спадщина на житловий будинок в [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,95 га на території Старосільської територіальної громади. Право власності на житловий будинок підтверджується свідоцтвом про право приватної власності на житловий будинок виданим 25.08.1988 року виконавчим комітетом ради народних депутатів Городищенського райвиконкому на підставі рішення № 204 від 29.07.1988 року. Право власності на земельну ділянку підтверджується державним актом на право приватної власності на землю від 15.07.2003 року, що виданий на підставі рішення Старосільської сільської ради від 23.04.2003 року № 5-10. За життя її мати не залишила заповіту і після її смерті свідоцтва про право на спадщину не видавались. Проте, до дня смерті матері вона проживала разом з нею, здійснювала догляд за нею та витрати, що були пов`язані з похованням взяла на себе та вважала себе такою, що прийняла спадщину. Щоб оформити право власності на спадкове майно, 05.03.2021 року, вона звернулась до Городищенської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але у видачі такого свідоцтва їй було відмовлено. Оглянувши подані нею документи, нотаріус встановила, що її місце реєстрації не відповідає місцю реєстрації померлої, хоча вони весь час мешкали за однією адресою, це і стало підставою для відмови у видачі правовстановлюючого документу. З заявою про прийняття спадщини в установлені 6 місяців вона не зверталась так як була не обізнана у такій необхідності. З 1968 року, по день смерті матері, і в подальшому, вона та її чоловік [PERSON] , спільні діти, постійно проживали по [ADDRESS] . В 1993 році отримали ділянку під будівництво будинку, проте воно так і є незавершеним. З цього часу вона і її чоловік змінили місце реєстрації. Протягом часу спільного проживання з [PERSON] вони вели з нею спільне господарство, були поєднані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, використовували спільні кошти для проживання, харчування, оплати комунальних платежів, лікування та вирішення всіх інших побутових питань. Після смерті матері вона вступила у фактичне управління спадщиною. Нею були проведені ремонтні роботи в будинку, проведено до будинку водопостачання та водовідведення, замінені двері, проведено заміну паркану. Вона добросовісно виконує обов`язки по утриманню майна, сплачує за надані комунальні послуги, зокрема електропостачання та газопостачання. В 2012 році по факту крадіжки речей з будинку по [ADDRESS] , було засуджено двоє осіб у справі № 2302/1225/2012, де вона була визнана потерпілою, що також може слугувати підтвердженням того факту, що вона постійно проживає в даному будинку. З 2021 року в даному будинку зареєстрований та також постійно проживає її син [PERSON] [INFO] з родиною. За її заявою в 2021 році земельній ділянці, яка входить у спадщину було присвоєно кадастровий номер 7120387000:02:001:1099, відомості про земельну ділянку були занесені до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка використовується нею особисто для вирощування зернової продукції тощо, щорічно обробляється та користування земельною ділянкою проводиться відповідно до встановленого цільового призначення. Ще в 2004 році межі земельної ділянки було винесено в натуру, виділено їм для використання. Враховуючи те, що на час смерті матері вона фактично проживала разом з нею, здійснювала за нею догляд, разом вели спільне господарство, після смерті матері фактично вступила в управління спадщиною, чим здійснила дії, що свідчить про прийняття нею спадщини, тому змушена звернутись до суду з позовом про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку. Та просила суд, встановити факт постійного проживання [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] на час відкриття спадщини за адресою [ADDRESS] . 24.05.2023 року від відповідача за первісним позовом Мліївської сільської ради надійшов зустрічний позов до [PERSON] ,\~ [PERSON] про визнання спадщини відумерлою. Обґрунтовуючи свої вимоги, відповідач за первісним позовом посилався на те, що позови є взаємопов`язані, оскільки виникли стосовно спадкового майна після померлої [INFO] [PERSON] . Спільний розгляд первісного та зустрічного позовів сприятиме правильному вирішенню спору, оскільки задоволення вимог про визнання спадщини відумерлою після померлої [INFO] [PERSON] та передачу спадкового майна у власність територіальної громади Мліївської сільської ради Черкаського району Черкаської області виключатиме підстави задоволення первісного позову. Крім того, у позивача [PERSON] відсутні матеріально - правові підставі на задоволення первісного позову, оскільки її вимоги базуються на недопустимих та недостатніх доказах. Згідно з п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5 (у редакції, чинній на момент відкриття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] ), свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем, копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини, реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Зі змісту наведених норм закону вбачається, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою. Не заперечували, що ч. 3 ст.1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Проте необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем є доведеність факту їхнього спільного проживання, як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків, а не просто перебували в родинних стосунках, як матір та дочка. Позивач [PERSON] та її чоловік [PERSON] зареєстровані та проживають по [ADDRESS] . Більше того її чоловік отримує пільги на комунальні послуги за вказаною адресою, як учасник війни в [PERSON] , які розповсюджуються на членів його сім`ї, а саме на дружину. Із поданих письмових доказів, не вбачається, що стосунки позивача та спадкодавця [PERSON] на момент відкриття спадщини носили характер спільного проживання. Акт депутата Мліївської сільської ради [PERSON] , яка, в силу приписів ст. 49 ЗУ «Про місцеве самоврядування» не маючи відповідних повноважень, 23.03.2021 року склала та підписала вказаний документ, за яким нібито [PERSON] разом зі своїм чоловіком, та синами на момент смерті [PERSON] проживали без реєстрації у домоволодінні останньої по [ADDRESS] не відповідає чинному законодавству, оскільки в порушення «Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 року № 1000/5, складений не уповноваженою особою, а за назвою, формою та складом реквізитів не відповідає вимогам установленим для управлінських документів, які встановлюються національними стандартами, нормативно-правовими актами. Перелік класів управлінських документів визначається Державним класифікатором управлінської документації ДК 010-98, затвердженим наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 31.12.1998 року № 1024 (із змінами) (далі - ДКУД). Організаційно-розпорядчі документи оформляють на бланках. Розміщення реквізитів на бланку повинно відповідати ДСТУ 4163-2003. Зразки бланків затверджуються розпорядчим документом установи. Крім того, момент на який посилається депутат [PERSON] у Акті періодом (строком) не обумовлений. Підписи осіб, у визначений спосіб не посвідчені. Більше того долучений акт є недостовірним, оскільки не відображає дійсні обставини. За таких обставин даний Акт взагалі неможливо називати документом, а тим більше вважати, що він має юридичну силу та впливати на юридичні наслідки, а тому, відповідно до ст. 73 ЦПК України є недопустимим, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Щодо допиту свідків про яких заявив позивач, то Верховний Суд у постанові від 08.12.2021 року у справі № 531 /295/ 19 прийшов до висновку, що показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю. В березні 2021 року [PERSON] зверталася до посадових осіб виконавчого комітету за довідковою інформацією щодо останнього місця проживання її померлої матері [PERSON] та їй була надана відповідна інформація, що до дня смерті [PERSON] проживала у [ADDRESS] . Спадкоємців, малолітніх та неповнолітніх дітей зареєстрованих та разом проживаючих з померлою [PERSON] на момент її смерті в господарстві не було. Таку довідкову інформацію [PERSON] пред`явила в нотаріальну контору для відкриття спадкової справи після померлої [PERSON] . Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.03.2021 року, підставою відмови вчинення нотаріальної дії нотаріусом є пропущення заявником встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини. [PERSON] , отримавши дану відмову нотаріуса, зверталася із заявою до Городищенського районного суду про встановлення факту її постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] на час смерті останньої. Рішенням Городищенського районного суду від 02.11.2021 року по цивільній справі № 691/716/21 за заявою [PERSON] за участю заінтересованої особи Мліївської сільської ради про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, заявлені вимоги задоволені. Постановою Черкаського апеляційного суду від 02.02.2022 року, рішення суду першої інстанції скасоване, а заява [PERSON] - залишена без розгляду. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. У разі якщо на об`єкті нерухомого майна па момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно. Особи, які мають право або зобов`язані подавати заяву про визнання спадщини відумерлою. мають право на одержання інформації з Спадкового реєстру про заведену спадкову справу та видане свідоцтво про право на спадщину. Заява про визнання спадщини відумерлою подасться після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за йото місцезнаходженням. Відповідно до ст. 60 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. 338 ЦПК України, суд, встановивши, що спадкоємці заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Спадкодавець [PERSON] померла [INFO] . З моменту відкриття спадщини пройшло 23 роки. Потенційні спадкоємці не реалізували свого права у визначений законом строк, позову до суду про визначення додаткового строку на прийняття спадщини не подавали, навіть після вступу рішення суду апеляційної інстанції від 02.02.2022 року. [PERSON] не являється потенційним спадкоємцем після померлої [INFO] [PERSON] оскільки є її онуком, а онуки відповідно до спадкового законодавства, спадкують лише за правом представлення. 29.06.2022 року заступник керівника Смілянської окружної прокуратури в інтересах виконавчого комітету Мліївської сільської ради Черкаського району Черкаської області звернувся в суд з заявою в порядку окремого провадження про визнання спадщини відумерлою. Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 30.12.2022 року заяву задоволено. Постановою Черкаського апеляційного суду від 12.04.2023 року, рішення суду першої інстанції скасовано з підстав того, що до заяви включено лише частину спадкового майна, а саме земельну ділянку, не залучено до участі у справі потенційних спадкоємців, що унеможливлює вирішення питання про визнання спадщини відумерлою у порядку окремого провадження, оскільки встановлено спір про право, що підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження. Посилаючись на наявність таких юридичних фактів, як факт смерті спадкодавця, наявність спадкового майна, не прийняття спадкоємцями спадщини протягом 23 років, відсутність позову до суду потенційних спадкоємців про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

Outcome: dismissed