Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що сторони перебувають у шлюбі з 21 жовтня 1993 року. У шлюбі у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , які на момент ухвалення рішення є повнолітніми. Сімейне життя з відповідачем не склалося через постійні сварки та непорозуміння, вони перестали розуміти один одного, втратили почуття любові та поваги один до одного. На даний момент шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільного господарства вони не ведуть, а сам шлюб має формальний характер. Просить розірвати шлюб укладений 21 жовтня 1993 року року з відповідачем. Ухвалою суду від 01 березня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка у судове засідання не з`явилася, проте подала на адресу суду заяву у якій позов підтримала та просила його задовольнити. Просила суд розгляд справи проводити без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, на адресу суду подав заяву в якій позов визнав та просив його задовольнити, а також просив суд проводити розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. У судовому засіданні встановлено, що сторони 21 жовтня 1993 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дрогобичі Дрогобицького району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 593, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 31 травня 2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Дрогобичі Дрогобицького району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) /арк.справи 4/. Судом встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, через різні погляди на сімейне життя. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння та наміру зберігати шлюб. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Виходячи із змісту ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Добровільність шлюбу це одна з його основних засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, відновлення сім`ї неможливе, а тому суд приходить до переконання, що вимоги позивачки є доведеними та такими що підлягають задоволенню. Суд вважає, що шлюб слід розірвати. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує те, що шлюб між сторонами фактично розпався з вини двох сторін та з ініціативи обох сторін було ухвалено рішення про розірвання шлюбу, а тому суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати у вигляді половини сплаченого судового збору у розмірі 605,60 грн. На підставі\~наведеного та\~

Outcome: approved