Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

У січні 2021 року позивач [PERSON] звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] із позовом, у якому просить стягнути з останньої різницю між вартістю матеріального збитку та страховим відшкодуванням в сумі 92 244,17 грн., 3 % річних в сумі 1 355,99 грн., інфляційні втрати в розмірі 3 228,55 грн., витрати на виготовлення звіту про оцінку КТЗ від 27.10.2020 №01-27/10 в сумі 2 500,00 грн., моральну шкоду в сумі 30 000,00 грн., судовий збір в розмірі 1 269,00 грн. та витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 11 000,00 грн. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 25.07.2020 року по проспекту Героїв Сталінграда, 22 в м. Києві, сталася ДТП за участі автомобілів «Mitsubishi» д.н.з. [NUMBER] , «КІА» д.н.з. [NUMBER] , «Chevrolet» д.н.з. [NUMBER] та «Ford» д.н. [NUMBER] . Постановою Оболонського районного суду м. Києва по справі № 756/9632/20 від 11.09.2020 року визнано відповідача [PERSON] винною у вчиненні вищевказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «ВАН КЛІК» за полісом обов`язкового страхування № 103310563. Позивач звернулася до ПрАТ «СК «ВАН КЛІК» із повідомленням про ДТП та заявою на виплату страхового відшкодування. ПрАТ «СК «ВАН КЛІК» здійснила виплату позивачу страхового відшкодування в розмірі 123 512,01 грн. Позивач вважає виплату страхового відшкодування заниженою, та вказує що відповідно до Звіту КТЗ №01-27/10 від 27.10.2020 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу КІА» д.н.з. [NUMBER] внаслідок ДТП, складає 215 756,18 грн. З врахуванням наведеного, позивач вважає, що відповідач зобов`язаний сплатити позивачу вартість матеріального збитку за вирахуванням страхового відшкодування в розмірі 92 244,17 грн., а також нараховані 3 % та інфляційні витрати на вказану суму. 11.07.2022 року до суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач просила відмовити у позові, вказуючи що згідно звіту КТЗ КІА SPORT AGE, зробленого на замовлення страхової компанії безпосередньо після ДТП, ринкова вартість автомобіля позивача становила 606 992,88 грн., а вартість відновлювального ремонту автомобіля після ДТП складала 151 214,41 грн. Відповідач вказує, що позивач у справі з такою оцінкою погодилась, не оскаржувала її, і отримала від страхової компанії ПрАТ «СК «ВАН КЛІК» страхове відшкодування і лише після цього, через три місяці з моменту ДТП, замовила власну оцінку автомобіля. Тому відповідач вважає, що звіт про оцінку КТЗ № 01-27/10 від 27.10.2020 року є неналежним доказом і не може братись судом до уваги при ухваленні рішення у справі, оскільки є необ`єктивним і виготовленим з порушенням закону. 21.07.2022 року на адресу суду поступила відповідь на відзив, у якому позивач не погоджується із доводами відповідача у відзиві, зазначає що 05.11.2020 року направляла ПрАТ «СК «ВАН КЛІК» заяву про виплату страхового відшкодування на підставі звіту про оцінку КТЗ №01-27/10 від 27.10.2020 року, при цьому страховою компанією проігноровано зазначену заяву та звіт. Також обґрунтування відповіді на відзив зводяться до того, що звіт про оцінку КТЗ №01-27/10 від 27.10.2020 року здійсненний належним чином у мажах закону, а тому просила позов задовольнити. З огляду на те, що судовому засіданні стало питання дійсного розміру матеріального збитку власнику автомобіля «KIA» д/н [NUMBER] пошкодженого в ДТП, що мало місце 25.07.2020 року, ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27.06.2023 року за погодженням сторін призначено судову автотоварознавчу експертизу. Згідно висновку Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ/19-23/49437-АВ від 12.09.2023 року вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ «KIA Sportage», д.н.з. [NUMBER] , станом на 25.07.2020 року, складала 144 841,23 грн. В судовому засіданні представник позивача не погоджувався із висновком судового експерта, просив призначити додаткову експертизу. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував що стягнення з відповідача різниці завданої шкоди визначеної у висновку судового експерта та строховим відшкодуванням, в задоволенні інших вимог просив відмовити. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. 25.07.2020 року по проспекту Героїв Сталінграда, 22 в м. Києві, сталося ДТП за участі автомобілів «Mitsubishi» д.н.з. [NUMBER] , «КІА» д.н.з. [NUMBER] , «Chevrolet» д.н.з. [NUMBER] та «Ford» д.н. [NUMBER] . Постановою Оболонського районного суду м. Києва по справі № 756/9632/20 від 11.09.2020 року відповідача [PERSON] визнано винуватою у вчиненні вищевказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «ВАН КЛІК» за полісом обов`язкового страхування № 103310563. Позивач звернулася до ПрАТ «СК «ВАН КЛІК» із повідомленням про ДТП та заявою на виплату страхового відшкодування. ПрАТ «СК «ВАН КЛІК» здійснила виплату позивачу страхового відшкодування в розмірі 123 512,01 грн. Таким чином ПрАТ «СК «ВАН КЛІК» виконало свої зобов`язання перед страхувальником згідно умов договору. Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За Звітом про оцінку КТЗ №01-27/10 від 27.10.2020 року здійсненого ФОП [PERSON] , наданого представником позивача вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу КІА» д.н.з. [NUMBER] внаслідок ДТП, складає 215 756,18 грн. Відповідно ч. 1 ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. При цьому, згідно висновку Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ/19-23/49437-АВ від 12.09.2023 року вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ «KIA Sportage», д.н.з. [NUMBER] , станом на 25.07.2020 року, складала 144 841,23 грн. Приймаючи рішення у даній справі суд звертає увагу, що саме за ініціативою та погодженням сторін було призначено судову експертизу з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ «KIA Sportage», д.н.з. [NUMBER] в державну експертну установу, аби усунути будь-які непорозуміння та заперечення щодо кваліфікації та компетенції експертів. Таким чином, суд не вбачає підстав для проведення повторних і додаткових експертиз лише у зв`язку із запереченням представника позивача щодо встановленого компетентною державною експертною установою розміру відшкодування та вважає висновок Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ/19-23/49437-АВ від 12.09.2023 року належним та допустимим доказом у справі при визначенні дійсного розміру матеріального збитку, завданого власнику КТЗ «KIA Sportage», д.н.з. [NUMBER] , станом на 25.07.2020 року. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що різниця між вартістю матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «KIA Sportage», д.н.з. [NUMBER] та виплаченим страховим відшкодуванням становить 21 329,00 грн., і підлягає стягненню з відповідача на корить позивача. З огляду на зазначене, враховуючи що для визначення дійсного матеріального збитку завданого позивачу, внаслідок пошкодження її транспортного засобу, в даній справі прийнятий до уваги висновок судового експерта, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат в сумі 2 500,00 грн. на виготовлення позивачем з власної ініціативи звіту про оцінку КТЗ від 27.10.2020 №01-27/10. За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням, яке виникає з договірних зобов`язань. Таким чином, суд вважає за потрібне відмовити позивачу у задоволенні вимог про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних витрат. Відповідно до положень статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Також, відповідно до п. 5 цієї ж Постанови Пленуму Верховного суду України, обов`язковому доведенню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. За статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. При визначенні розміру моральної шкоди слід зазначити, що відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості». Позивач жодним чином не навів обґрунтування визначеного розміру моральної шкоди саме у сумі 30 000,00 грн. В зв`язку з викладеним, враховуючи факт пошкодження транспортного засобу позивача у ДТП, суд вважає, що останній заподіяна моральна шкода, однак її розмір має бути співмірним, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 15 000,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На думку суду, розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 11 000,00 грн. є завищеним, неспівмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони. У зв`язку з чим суд вважає правильним та доцільним стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати пропорційно задоволених вимог у розмірі 213,41 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: partial