Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

18 травня 2021 року [PERSON] (далі: позивач-1), [PERSON] (далі: позивач-2) звернулись з позовом до Харківської міської ради (далі: відповідач), третя особа - [PERSON] (далі: третя особа), про визнання незаконним та скасування пункту 18 додатку 2 рішення 22 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про надання громадянам на території громади м. Харкова дозволу та відмову в наданні дозволу на розробку документації із землеустрою» від 17.10.2018 №1243/18, визнання незаконним та скасування пункту 105 додатку 1 рішення 33 сесії Харківської міської ради 7 скликання «про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок» від 26.02.2020 3 2021/20, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 51478032 від 05.03.2020. В обґрунтування заявлених вимог позивачі посилались на порушенням відповідачем свого права на отримання у власність суміжної земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Відповідач проти задоволення позову заперечував посилаючись на наявність у третьої особи пріоритету отримання земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , за подання нею раніше позивачів клопотання про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки. До судового засідання учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, не з`явились. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст.223 ЦПК України, судом не встановлено. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Рішенням Харківської\~міської ради\~22\~сесії 7\~скликання №1243/18\~від 17.10.2018\~наданий дозвіл\~ [PERSON] \~на розробку\~документації із\~землеустрою за\~адресою [ADDRESS] , площею 0,0850 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, [PERSON] у наданні дозволу на розробку землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки відмовлено. В подальшому третя особа оформила право власності на земельну ділянку площею 0,0850 га, кадастровий номер 6310136600:14:013:0275 за [ADDRESS] , що підтверджено Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №203064911 від 05.03.2020. Встановивши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд висновує: Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частиною ч.1 ст.48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідач це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та яка, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. За результатами розгляду справи суд ухвалює рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін, - позивача та відповідача. Згідно зі ст.51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а в разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі в ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у ч.1. ч.2 ст.51 ЦПК України, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача поставляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд починається спочатку. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за цим позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача. Положеннями ст.175 ЦПК України встановлено, що, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. У постанові від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Разом з тим, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Верховний Суд у постанові від 28.10.2020 у справі № 761/23904/19 також вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. Якщо особа стверджує про порушення її прав наслідками, спричиненими рішенням, дією чи бездіяльністю органу державної влади (органу місцевого самоврядування), які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни або припинення її цивільних прав чи інтересів або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових прав чи інтересів, то визнання незаконними таких рішень і їх скасування є способом захисту відповідних цивільних прав та інтересів. Звертаючись до суду з цим позовом, позивачі просили, зокрема, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 51478032 від 03.05.2020, державного реєстратора Перебоєвої Т.І., Департаменту реєстрації Харківської міської ради на земельну ділянку площею 0,0850 га, кадастровий номер 6310136600:14:013:0275, яким за третьою особою зареєстровано право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . Звернення [PERSON] , [PERSON] до суду з позовом спрямоване на отримання у власність земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , що на праві власності належить третій особі. Таке бажання позивачів і форма його реалізації вказують на приватноправовий інтерес позивачів, на захист якого, спрямоване звернення до суду із цими вимогами. Висновки суду по суті вирішення спору про обґрунтованість або необґрунтованість позовних вимог мають бути зроблені за належного суб`єктного складу її учасників. З урахуванням зазначеного, належним відповідачем у справі, що розглядається, крім Харківської міської ради є [PERSON] . Водночас [PERSON] до участі у цій справі як співвідповідач не залучена, а заяв чи клопотань про її залучення позивач не заявляв, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Незалучення зазначеної особи до участі у справі позбавляє її права на вчинення процесуальних дій, які передбачені законом лише для відповідача, зокрема, можливості подання відзиву на позовну заяву, зустрічного позову, заяви про застосування позовної давності тощо. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеного в постанові № 309/2340/15-ц від 17.05.2021. Враховуючи вищевикладене позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Outcome: dismissed