Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

У грудні 2023 року позивач звернулась до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовна заява обґрунтована тим, що сторони з 30.07.2010 року перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06.10.2021 року у справі № 759/20350/21. Вказує, що від шлюбу вони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що дитина проживає з нею та перебуває повністю на її утриманні. Вона з відповідачем жодних відносин не підтримує, останній проживає окремо, з донькою не спілкується, на регулярній основі фінансової допомоги ні їй, ні доньці не надає, участі у вихованні доньки не приймає. Донька навчається у приватній школі ТОВ «Міжнародний ліцей «Діскавері Скул», за яку вона щомісячно сплачує 15 710,00 грн. Оскільки відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати дитину, хоча має у власності квартиру, у нього відсутні неповнолітні діти, на його утриманні не знаходяться інші особи, які в силу закону потребують його матеріальної підтримки, просить стягнути з нього аліменти на утримання доньки у розмірі 10 000,00 грн. щомісячно з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями обрано головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25.12.2023 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 18-19). 19.01.2024 року до суду надійшов відзив від відповідача, в якому останній визнав позовні вимоги частково, а саме: в розмірі 1 416,50 грн., посилаючись на те, що наданий час не працює у зв`язку із незадовільним станом здоров`я, та повністю перебуває на утриманні [PERSON] , з якою проживає однією сім`єю. Вказав, що дійсно має у власності квартиру [ADDRESS] , яку отримав у власність 22.12.2000 року шляхом приватизації, де на даний час проживає із [PERSON] . Зазначив, що позивач працює, має дуже великі доходи, а тому дитина і навчається у ТОВ «Міжнародний ліцей «Діскавері Скул», і з ним це питання не погоджувалось, що вказує на абсолютно самостійну можливість позивачем утримувати доньку. Будь-яких доказів, вважає, про поганий стан здоров`я позивач не надала. Також, вказав, що позивач не дозволяє спілкуватись з дитиною, а тому він обмежений у своїх правах та у своїх обов`язках виховувати дитину (а.с. 22-30). 24.01.2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій остання не погодилась з позицією відповідача та вказала, що позивач працює у приватній клініці SK.beautyzone за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 49А , де надає послуги рефлексотерапії. Вартість однієї процедури 3 000,00 грн. Щодо перебування на утриманні іншої жінки, то вважає, що в силу ст. 182 СК України, це не є обставиною, яка має бути врахована при визначенні розміру аліментів. Також зазначила, що не погоджується з твердженнями відповідача про те, що питання навчання доньки з ним не погоджувалось, адже дитина відвідує школу ТОВ «Міжнародний ліцей «Діскавері Скул» ще з часів шлюбу - з 10.01.2020 року. Крім того, дитина має вроджене захворювання - доліхоколон, що потребує щоденної допомоги дорослого та періодичного лікування та приймання ліків (а.с. 34-50). 27.02.2024 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких останній вказав на спробу позивача вести суд в оману щодо його працевлаштування, оскільки такої юридичної особи як SK.beautyzone не існує. Також, вказав, що додані позивачем до відповіді документи щодо стану здоров`я дитини подані з порушенням процесуального порядку, а тому мають не прийматися до уваги. 06.03.2024 року від позивача надійшли пояснення у відповідь на заперечення проти відповіді на відзив відповідача, в яких остання вказала, що позначення SK.beautyzone є брендом медичної клініки, яка зареєстрована як юридична особа - ТОВ «Формула молодості», код ЄДРПОУ 40866454, де відповідач працює на посаді рефлексотерапевта. Вказала, що решти доводів відповідача є безпідставними. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі, виходячи з обставин, викладених у заявах по суті спору. Представник відповідача в судовому засіданні визнав позовні вимоги частково, в розмірі 1 416,50 грн., посилаючись на доводи, викладені ним у письмових заявах. Заслухавши сторін, допитавши свідка, суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 30.07.2010 року, між сторонами Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві 30.07.2010 року був зареєстрований шлюб, актовий запис № 904 (а.с. 3). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06.10.2021 року у справі № 759/20350/21 шлюб між сторонами розірвано, рішення набрало законної сили 09.11.2021 року (а.с. 5-6). Від спільного шлюбу сторони мають дитину. У відповідності до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Судом встановлено, та не заперечено сторонами, що дитина проживає з позивачем. Згідно Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , № 101869563 від 06.11.2023 року [PERSON] та [PERSON] станом на 06.11.2023 року зареєстровані за вказаною адресою (а.с. 8). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Отже, предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Судом встановлено, що сторони у справі батьками [PERSON] , [INFO] . Як було встановлено судом, сторони у справі мають різне зареєстроване місце проживання, проживають окремо. Дитина проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, що не заперечно та не спростовано відповідачем в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Під час розгляду спору сторонами не спростовано, що домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між ними не досягнуто. Пред`явлення позивачем позову про стягнення аліментів свідчить про те, що батьки не досягли домовленості і щодо способів виконання кожним із них обов`язку утримувати дітей. Таким чином, враховуючи вищевикладене, беручи уваги те, що дитина сторін проживає разом з позивачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення аліментів, у зв`язку з чим вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з наступного. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов`язок по утриманню неповнолітньої дитини покладається на обох батьків, а не на будь-кого одного з них. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно з приписами ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 року Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ст. 18 Конвенції). Згідно з ч. ч . 1, 2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21.04.1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Позивач просить суд стягнути на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 10 000,00 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Однак, належних та допустимих доказів того, що позивач на утримання дитини витрачає 10 000,00 грн. на місяць, суду не надано. До заявленого розміру аліментів позивач включила витрати на відвідування дитиною приватного навчального закладу. Разом з тим, посилання позивача на відвідування донькою ТОВ «Міжнародний ліцей «Діскавері Скул», чого не заперечує і відповідач, не є забезпеченням дітей мінімально необхідними благами, що потрібні для їх життя та виховання, та виходить за межі поняття аліментів. До того ж, участь батьків у додаткових витратах на дитину передбачена ст. 185 СК України, проте, таких вимог у даній справі не заявлено і вони не є предметом судового розгляду, а ототожнення аліментів та додаткових витратах на дитину суперечить чинному сімейному законодавству. Тому, аналізуючи наявні у справі докази, надані сторонами на підтвердження своїх позовних вимог/заперечень, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя, а також, приймаючи до уваги обов`язок відповідача утримувати свою неповнолітню дитину на підставі описаних вище норм права, суд вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів в сумі 10 000,00 грн. є завищеним. Разом з тим, суд критично оцінює позицію відповідача про те, що його матеріальний стан дозволяє провадити утримання дитини лише в розмірі 1 416,50 грн. щомісячно. Так, на підтвердження свого майнового стану відповідач окрім всього надав до суду Відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 08.01.2024 року за період з 1 кварталу 2022 року по 3 квартал 2023 року на його ім`я, згідно яких такі відомості щодо нього відсутні. Однак, судом критично оцінюються доводи відповідача, що він не працює, та не приймаються до уваги, оскільки доказів в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, про те, що він є непрацездатним, перебуває на обліку у службі зайнятості, матеріали справи не містять. Також, надані відповідачем медичні виписка, не свідчать про встановлені обмеження щодо його працевлаштування, і вирішальним чином не впливають на визначення способу стягнення та розмір аліментів на утримання дитини відповідача. Крім того, позицію відповідача суд вважає суперечливою, адже, визнаючи позовні вимоги частково в розмірі 1 416,50 грн., відповідач, зазначаючи, що не працює через поганий стан здоров`я, не наводить джерел, з яких може сплачувати вказані грошові кошти. Свідок [PERSON] в судовому засідання показала суду, що останні два роки проживає з відповідачем та повністю його утримує, оскільки він не працює, бо погано себе почуває. Однак, свідок не вказала, що, утримуючи відповідача, буде виділяти кошти та їх розмір й на сплату ним аліментів. Тому судом критично оцінюються доводи відповідача щодо його перебування на утриманні [PERSON] , оскільки такі твердження відповідача не доведені належними та допустимими доказами, покази свідка вважає нелогічним та непослідовними, а тому не приймає їх до уваги. При цьому, суд вважає, що свідок є зацікавленим у розгляді справи. Окрім того, сам відповідач стверджує, що він частково надавав незначну допомогу позивачу, хоча вказаного не доводить доказами в розрізі ст. ст. 76-81 ЦПК України, та відповідно, відповідачем не доведено й джерело походження цих коштів, однак, вказане на думку суду, свідчить про існування у нього джерел доходів, заощаджень, тощо, які дозволяють йому самостійно існувати. При цьому наявність обставини щодо працевлаштування відповідача приватній клініці SK.beautyzone, на яку позивач посилається як на підставу своїх вимог, суд вважає більш доведеними, ніж докази, надані на спростування таких доводів. Посилання відповідача, що він не може брати участь у вихованні дитини, оскільки позивач чинить йому перешкоди в цьому, останнім не доведено належними та допустимими доказами. Вказуючи про певні перешкоди у спілкуванні з дитиною батько знову ж до органів опіки та піклування для вирішення цього питання чи до суду не звертався. Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум для дітей віком дітей віком до 6 років - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» прожитковий мінімум для дітей віком дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. При цьому суд враховує, що відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Приписами ст. 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. За змістом ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. З огляду на викладене вище, визначаючи розмір аліментів, суд враховує обставини, зазначені у ст. 182 СК України, а також виходить з того, що батько та мати мають рівні обов`язки щодо дитини, в тому числі і по її утриманню, а тому, враховуючи інтереси дитини щодо забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, повного та всебічного розвитку, котрі були забезпеченні її батьками до розірвання шлюбу (зокрема, навчання дитини, що відповідачем не спростовано) і до яких дитина звикла, приймаючи до уваги стан здоров`я дитини (наявність хронічного захворювання), розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позицію відповідача щодо розміру аліментів та його матеріальне становище, а також те, що відповідач є працездатною особою і відсутність відомостей, що стан його здоров`я перешкоджає трудовій діяльності, вважає за необхідне на підставі ст. 184 СК України визначити їх у твердій грошовій сумі в розмірі 7 000,00 грн. щомісяця, починаючи стягнення з 21.12.2023 року та до повноліття дитини. При цьому, суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів, також керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Вказаний розмір суми аліментів з врахуванням рівного обов`язку обох батьків на утримання та виховання дитини буде відповідати інтересам та потребам останньої, тому визнається судом достатнім та таким, що відповідатиме принципу розумності та виваженості і забезпечуватиме розвиток дитини, та є співмірний витратам, які мають нести обоє батьків на її утримання. За змістом ч. 8 ст. 7, ч. 2 ст. 150, ст. 180 СК України, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Крім того, позивач не позбавлена в майбутньому звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь витрат на лікування або навчання дитини в порядку ст. 185 СК України або збільшення розміру аліментів згідно ст. 192 СК України. Так, ч. 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Зважаючи на викладене,

Outcome: partial