Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства.В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що рішенням Васильківського районного суду Дніпропетовської області від 16.05.2023 року у справі №755/13074/22 було встановлено факт, що [INFO] у [PERSON] , [INFO] , яка є громадянкою України поза закладом охорони здоров`я народилась дитина жіночої статті - дівчинка [PERSON] . Разом з тим, у частині вимог щодо зазначення позивача батьком дитини судом було відмовлено. В подальшому, позивачу стало відомо, що під час державної реєстрації факту народження дитини у відомостях про батька дитини в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, батьком дитини записаний колишній чоловік [PERSON] - [PERSON] . Зі слів відповідача про даний факт йому відомо не було. Разом з тим позивач є біологічним батьком дитини, яка народилася від спільного проживання однією сім`єю з [PERSON] в період з липня по грудень 2021 року. На той час, [PERSON] фактично не перебувала у шлюбних відносинах з відповідачем, проте шлюб між ними розірвано не було. Таким чином, позивач вважає, що його права порушені, оскільки він не записаний як батько у свідоцтві про народження дитини, тому був вимушений звернутись до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 14.09.2023 вищевказану позовну заяву передано на розгляд за територіальною підсудністю до Деснянського районного суду м. Києва. 02.11.2023 справа надійшла до Деснянського районного суду м. Києва. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.11.2023 розгляд даної судової справи визначено здійснювати судді Зотько Т.А. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 06.11.2023 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Разом із позовною заявою, позивачем було подано до суду клопотання про призначення у справі судово-медичної (молекулярно - генетичної) експертизи. Згідно ухвали Деснянського районного суду м.Києва від 06.12.2023 у справі призначено судово-медичну (молекулярно - генетичну) експертизу. Представник позивача подала до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача, вимоги позовної заяви підтримала у повному обсязі. Відповідач у підготовче засідання не з`явився, 22.11.2023 подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Третя особа: [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася судом шляхом направлення поштової кореспонденції суду, яка повернулася на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Представник Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у підготовче засідання не з`явився, в ході розглядну справи направили лист, в якому просили суд розглядати справу без участі представника. За приписами ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає за можливе ухвалити рішення у справі в підготовчому засіданні, у зв`язку з існуванням визначених ч.3 ст.200 ЦПК України умов, та задовольнити позовні вимоги з огляду на наступне. Судом встановлено, що рішенням Васильківського районного суду Дніпропетовської області від 16.05.2023 року у справі №755/13074/22 позовні вимоги було задоволено частково та встановлено факт народження [PERSON] , [INFO] , яка є громадянкою України, поза закладом охорони здоров`я - в квартирі [ADDRESS] [INFO] дитини жіночої статті - дівчинки [PERSON] (а.с. 13-16). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, реєстрація народження [PERSON] , була проведена відповідно до положень ст.133 СК України, батьком дитини вказано [PERSON] (а.с.17-18). Як вбачається з Висновку експерта №103-272-2023 молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99%. Таким чином, згідно Hummel К at all "Biostatistische Abstammugsbegu- tachung mit blutgruppen befunden" Stuttgart, 1971., біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено. Згідно з вимогами ч.1 ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до вимог ч.2 ст.128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Згідно з вимогами ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно з п. 6.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню ( ч.1 ст. 61 ЦПК України). У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини (п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно з вимогами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки в ході розгляду справи судом знайшов своє підтвердження факт того, що позивач [PERSON] є біологічним батьком дитини, що не заперечує відповідач у справі, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved