Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-24 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом, в якому просила скасувати арешт нерухомого майна, зареєстрований 20.07.2011 року Харківською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 11404883, накладений на підставі постанови ВДВС Дергачівського РУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 555/2 від 20.04.2011 року на земельну ділянку з кадастровим номером 6322057600:00:002:0533, яка належить на праві власності [PERSON] . В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що на підставі рішення XL сесії V скликання Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 26.02.2009 року № 16 [PERSON] було передано у власність земельну ділянку площею 0,1500 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. На підставі даного рішення у передбаченому законом порядку [PERSON] отримала державний акт серія ЯИ № 844026 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6322057600:00:002:0533. 23.03.2011 прокурором Дергачівського району Харківської області було відкрито кримінальну справу № 37110028 за фактом зловживання службовим становищем посадовими особами управління Держкомзему у Дергачівському районі Харківської області за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України. 18.04.2011 року слідчим прокуратури Дергачівського району Харківської області Савицьким Є.М. винесено постанову про накладення заборони на здійснення операцій з майном, якою «з метою забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна осіб, винних в незаконному відчуженні земель» було накладено заборону на реєстрацію, перереєстрацію майнових прав, видачу документів про право власності або користування, в тому числі, на земельну ділянку з кадастровим номером 6322057600:00:002:0530, яка належить на праві власності [PERSON] . Зазначена постанова до виконання була направлена до Дергачівської нотаріальної контори, Управління Держкомзему в Дергачівському районі Харківської області, в Дергачівську районну державну адміністрацію, Харківську РФ «Центр ДЗК» та Відділ державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції. На підставі даної постанови Дергачівською нотаріальною конторою та Відділом державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна були внесені записи про арешт нерухомого майна за реєстраційними номерами обтяження 11096094 та 11404883. Позивач вказує, що законність набуття та правомірність володіння [PERSON] земельною ділянкою з кадастровим номером 6322057600:00:002:0533, були підтверджені більше ніж трьома судовими процесами та судовими рішеннями, в тому числі судів апеляційної інстанції, які набрали законної сили (справа № 2010/2-а-3974/11, справа № 619/200/13-а, справа № 2010/2-1381/2012). Досудове розслідування кримінальної справи № 37110028 не здійснюється вже понад 10 років, а справа перебуває в архіві Відділу поліції № 3\~Харківського районного управління поліції № 3 Харківської області, що підтверджується відповіддю № 715 від 19.01.2022 року. Жодних слідчих чи процесуальних дій по справі також не проводилось. Враховуючи зазначене та оскільки, в подальшому застосуванні заборони на здійснення операцій з земельною ділянкою, яка належить на праві власності [PERSON] , що була накладена слідчим прокуратури Дергачівського району Харківської області Савицьким Є.М. на підставі постанови від 18.04.2011 року - відпала будь-яка потреба, 10.05.2023 року представник позивача [PERSON] адвокат Козирєв А.В. звернувся до слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області з клопотанням про скасування арешту майна. Ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 07.06.2023 року по справі № 619/2129/23 (провадження № 1-кс/619/361/23) вищевказане клопотання адвоката Козирєва А.В. було задоволено частково: скасовано заборону на реєстрацію, перереєстрацію майнових прав, видачу документів про право власності або користування відносно земельної ділянки з кадастровим номером 6322057600:00:002:0533, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] на підставі державного акту серія ЯИ № 844026, виданого на підставі рішення XL сесії V скликання Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 26.02.2009 року № 16, яка накладена постановою слідчого прокуратури Дергачівського району Харківської області Савицького Є.М. від 18.04.2011 року про накладення заборони на здійснення операцій з майном; скасовано арешт нерухомого майна, зареєстрований 20.04.2011 року Дергачівською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 11096094, накладений на підставі постанови слідчого прокуратури Дергачівського району Харківської області Савицького Є.М. від 18.04.2011 року про накладення заборони на здійснення операцій з майном на земельну ділянку з кадастровим номером 6322057600:00:002:0533, яка належить на праві власності [PERSON] . У задоволенні іншої частини клопотання було відмовлено. Слідчим суддею Дергачівського районного суду Харківської області було зазначено, що у матеріалах справи відсутні відомості про природу обтяження № 11404883, які б дозволили дійти висновку поза розумним сумнівом, що це обтяження накладено саме в межах кримінальної справи. Отже, в цій частині вимог відмовлено. Позивач також вказує, що на теперішній час конституційне право [PERSON] на володіння, користування і розпорядження своєю власністю, передбачене ст. 41 Конституції України, залишається порушеним, оскільки внесений Відділом державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції запис про арешт нерухомого майна до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 11404883 не скасований. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно та належним чином. Представник третьої особи прокурор Дергачівської окружної прокуратури Антохіна О.С. в судовому засідання заперечувала проти задоволення позову, вказуючи, що позивачем при зверненні до суду обраний не вірний спосіб захисту. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Статтями\~1,\~2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст.\~15,\~16 ЦК України,\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Судом встановлено, що на підставі рішення XL сесії V скликання Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 26.02.2009 року № 16 [PERSON] було передано у власність земельну ділянку площею 0,1500 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. На підставі даного рішення у передбаченому законом порядку [PERSON] отримала державний акт серія ЯИ № 844026 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6322057600:00:002:0533. 23.03.2011 року прокурором Дергачівського району Харківської області було відкрито кримінальну справу № 37110028 за фактом зловживання службовим становищем посадовими особами управління Держкомзему у Дергачівському районі Харківської області за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України. 18.04.2011 року слідчим прокуратури Дергачівського району Харківської області Савицьким Є.М. винесено постанову про накладення заборони на здійснення операцій з майном, якою «з метою забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна осіб, винних в незаконному відчуженні земель» було накладено заборону на реєстрацію, перереєстрацію майнових прав, видачу документів про право власності або користування, в тому числі, на земельну ділянку з кадастровим номером 6322057600:00:002:0530, яка належить на праві власності [PERSON] . Зазначена постанова до виконання була направлена до Дергачівської нотаріальної контори, Управління Держкомзему в Дергачівському районі Харківської області, в Дергачівську районну державну адміністрацію, Харківську РФ «Центр ДЗК» та Відділ державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції. На підставі даної постанови Дергачівською нотаріальною конторою та Відділом державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна були внесені записи про арешт нерухомого майна за реєстраційними номерами обтяження 11096094 та 11404883. В подальшому, 28.11.2011 року кримінальна справа № 37110028 була перекваліфікована на ч. 1 ст. 358 КК України та передана для розслідування до Дергачівського РВ. 25.05.2012 року слідство за даною справою було зупинено на підставі п.3 ч.1 ст.206 КПК України (в редакції 1960 року). Також, за протестом прокурора Дергачівського району Харківської області рішенням VIII сесії VI скликання Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 24.03.2011 року № 7 «Про скасування деяких рішень селищної ради» вищезазначене рішення XL сесії V скликання Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 26.02.2009 року № 16 про передачу [PERSON] у власність земельної ділянки було скасовано. Проте, постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 22.11.2011 року по справі № 2010/2-а-3974/11 за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, третя особа: прокурор Дергачівського району Харківської області, рішення VIII сесії VI скликання Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 24.03.2011 року № 7 «Про скасування деяких рішень селищної ради» в частині, зокрема, що стосується [PERSON] було скасовано. Ухвалою колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.03.2012 року апеляційна скарга Прокуратури Дергачівського району Харківської області була залишена без задоволення, а зазначена постанова Дергачівського районного суду Харківської області від 22.11.2011 року без змін та набрала законної сили. В подальшому, Дергачівська районна державна адміністрація Харківської області також зверталась з позовом до Дергачівського районного суду Харківської області, в якому просила, зокрема, визнати незаконним та скасувати рішення XL сесії V скликання Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 26.02.2009 року № 16 про передачу у власність гр. [PERSON] земельної ділянки площею 0,1500 га по [ADDRESS] . Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 07.08.2013 року по справі №619/200/13-а адміністративний позов Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області був повернутий позивачу та роз`яснено, що для вирішення цього спору потрібно звернутись до Харківського окружного адміністративного суду. Також, рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 10.10.2012 року по цивільній справі № 2010/2-1381/12 було відмовлено у задоволенні позову прокурора Дергачівського району Харківської області в інтересах держави в особі Державного департаменту України з питань виконання покарань, Державного підприємства «Підприємство Дергачівської виправної колонії Управління державного департаменту України з питань виконання покарань в Харківській області № 109», треті особи - Солоницівська селищна рада Дергачівського району Харківської області, управління Держкомзему у Дергачівскому районі Харківській області до [PERSON] про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації та повернення вищевказаної земельної ділянки. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 06.02.2013 року по вищевказаній справі у задоволенні апеляційної скарги прокурора Дергачівського району Харківської області на зазначене рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 10.10.2012 року також було відмовлено. Так, законність набуття та правомірність володіння [PERSON] земельною ділянкою з кадастровим номером 6322057600:00:002:0533, були підтверджені більше ніж трьома судовими процесами та судовими рішеннями, в тому числі судів апеляційної інстанції, які набрали законної сили (справа № 2010/2-а-3974/11, справа № 619/200/13-а, справа № 2010/2-1381/2012). 10.05.2023 року представник позивача [PERSON] адвокат Козирєв А.В. звернувся до слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області з клопотанням про скасування арешту майна, в якому просив: скасувати заборону на реєстрацію, перереєстрацію майнових прав, видачу документів про право власності або користування відносно земельної ділянки з кадастровим номером 6322057600:00:002:0533, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] на підставі державного акту серія ЯИ № 844026, виданого на підставі рішення XL сесії V скликання Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 26.02.2009 року № 16, яка накладена постановою слідчого прокуратури Дергачівського району Харківської області Савицького Є.М. від 18.04.2011 року про накладення заборони на здійснення операцій з майном; скасувати арешт нерухомого майна, зареєстрований 20.04.2011 року Дергачівською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 11096094, накладений на підставі постанови слідчого прокуратури Дергачівського району Харківської області Савицького Є.М. від 18.04.2011 року про накладення заборони на здійснення операцій з майном на земельну ділянку з кадастровим номером 6322057600:00:002:0533, яка належить на праві власності [PERSON] ; скасувати арешт нерухомого майна, зареєстрований 20.07.2011 року Харківською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 11404883, накладений на підставі постанови ВДВС Дергачівського РУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 555/2 від 20.04.2011 року на земельну ділянку з кадастровим номером 6322057600:00:002:0533, яка належить на праві власності [PERSON] . Ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 07.06.2023 року по справі № 619/2129/23 (провадження № 1-кс/619/361/23) вищевказане клопотання адвоката Козирєва А.В. було задоволено частково: скасовано заборону на реєстрацію, перереєстрацію майнових прав, видачу документів про право власності або користування відносно земельної ділянки з кадастровим номером 6322057600:00:002:0533, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] на підставі державного акту серія ЯИ № 844026, виданого на підставі рішення XL сесії V скликання Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 26.02.2009 року № 16, яка накладена постановою слідчого прокуратури Дергачівського району Харківської області Савицького Є.М. від 18.04.2011 року про накладення заборони на здійснення операцій з майном; скасовано арешт нерухомого майна, зареєстрований 20.04.2011 року Дергачівською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 11096094, накладений на підставі постанови слідчого прокуратури Дергачівського району Харківської області Савицького Є.М. від 18.04.2011 року про накладення заборони на здійснення операцій з майном на земельну ділянку з кадастровим номером 6322057600:00:002:0533, яка належить на праві власності [PERSON] . У задоволенні іншої частини клопотання було відмовлено. Слідчим суддею Дергачівського районного суду Харківської області було зазначено, що у матеріалах справи відсутні відомості про природу обтяження № 11404883, які б дозволили дійти висновку поза розумним сумнівом, що це обтяження накладено саме в межах кримінальної справи. Як вбачається з відповіді Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 29389 від 30.05.2023 року на адвокатський запит від 24.05.2023 року, в ході перевірки реєстрації реєстраційного журналу вхідної кореспонденції, журналу обліку виконавчих проваджень переданих державному виконавцеві до виконання, та перевіркою автоматизованої системи виконавчих проваджень було встановлено, що згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень, де боржником є [PERSON] , станом на теперішній час на виконанні у відділі не перебуває. Надати будь-яку інформацію стосовно арешту майна не має можливості у зв`язку із закінченням строку зберігання виконавчих проваджень. В подальшому, представник позивача [PERSON] адвокат Козирєв А.В. звертався до Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою про скасування арешту нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 11404883, що був накладений на підставі постанови ВДВС Дергачівського РУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 555/2 від 20.04.2011 року. Листом Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства № 44006 від 16.08.2023 року було повідомлено, що ідентифікувати підстави обтяження № 11404883 неможливо, тому відсутні підстави для зняття арешту з майна. Та рекомендовано звернутись до суду з відповідним позовом. Представником позивача [PERSON] - адвокатом Козирєвим А.В. до Департаменту реєстрації Харківської міської ради до виконання було подано вищевказану ухвалу слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 07.06.2023 року по справі №619/2129/23 (провадження № 1-кс/619/361/23) з заявами про скасування арешту нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 11096094 та арешту нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 11404883. Заява про скасування арешту нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 11096094 була задоволена, а обтяження припинено. У задоволенні заяви про скасування арешту нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 11404883 було відмовлено та прийнято рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 69738516 від 13.10.2023 року. Позивач вважає, що на теперішній час конституційне право [PERSON] на володіння, користування і розпорядження своєю власністю, передбачене ст. 41 Конституції України, залишається порушеним, оскільки внесений Відділом державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції запис про арешт нерухомого майна до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 11404883 не скасований. Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права власності, а саме права володіння, користування та розпорядження власним майном. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 4\~ст. 41 Конституції України\~визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч., ч. 1, 2\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 391 ЦК України\~вказує, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі\~статтею 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою\~статті 353 цього Кодексу. Вказані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності. Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам\~Конституції України\~та вказаної вище Конвенції. Отже вбачається, що застосований захід обтяження майна в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна унеможливлює вільне володіння, користування та розпорядження позивачем своїм нерухомим майном. При цьому, суд враховує норми\~ст. 5 ЦПК України, за якими передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. У справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Також, згідно рішення Європейського суду з прав людини, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (рішення «Жоффр де ля Прадель проти Франції»). У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавляє заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог, що визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції. Як вказала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (12-80гс20), держава забезпечує захист порушених або оспорюваних прав. Такі права захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Отже, розглядаючи справу суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір, у свою чергу, не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом. Враховуючи вказане вище та встановлені фактичні обставини, слід дійти висновку, що, вимоги [PERSON] щодо порушення її прав на земельну ділянку підлягають судовому захисту і такий захист не суперечитиме вимогам закону та не порушуватиме прав та інтересів інших осіб. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини першої статті 1 Протоколу 1, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним (рішення у справі «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy) (GC), № 33202/96, п. 107, EC HR 2000-1). Враховуючи викладене, суд вважає, що під час судового розгляду справи встановлено порушення прав позивача щодо користування і розпорядження своєю власністю, а тому, беручи до уваги принцип «справедливої рівноваги» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи, воно підлягає судовому захисту шляхом скасування вказаного обмеження. Як вказала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.01.2021 року у цивільній справі № 916/1415/19 (12-80гс20), держава забезпечує захист порушених або оспорюваних прав. Такі права захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права позивача. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини першої статті 1 Протоколу 1, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як установлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним (рішення у справі «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy) (GC), № 33202/96, п. 107, ЕС НR2000-1). З урахуванням практики ЄСПЛ (пункт 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, заява № 22414/93) та пункт 75 рішення від 05 квітня 2005 року у справі Афанасьев проти України (заява №38722/02) судом встановлено, що в кінцевому результаті ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту). Так, наявність арешту майна з реєстраційним номером обтяження 11404883 обмежує права позивача [PERSON] як власника земельної ділянки та позбавляє можливості в повній мірі користуватися, володіти та розпоряджатися належним їй майном. В зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що наявні обставини для скасування арешту нерухомого майна, зареєстрованого 20.07.2011 року Харківською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 11404883, що був накладений на підставі постанови ВДВС Дергачівського РУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 555/2 від 20.04.2011 року на земельну ділянку з кадастровим номером 6322057600:00:002:0533, яка належить на праві власності [PERSON] . Стаття 76 ЦПК України\~передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2\~ст. 78 цього ж Кодексу\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Суд звертає увагу, що, відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених\~ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1\~статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ч.ч. 1, 2\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до\~статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до пункту 4 частини 2\~статті 43 ЦПК України\~учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. У ч.ч. 1, 2, 8\~статті 83 ЦПК України\~визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Приймаючи до уваги викладене,

Outcome: approved