Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що з 06.08.2005 вона та відповідач [PERSON] проживали в зареєстрованому шлюбу, який розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 30.05.2019. За час спільного проживання у нас народилося троє дітей: сини [PERSON] - [INFO] , та [PERSON] - [INFO] , які в грудні 2023 року досягнули повноліття, однак в зв`язку із тим, що обидва є особами з інвалідністю І групи підгрупи «А», та мають стійкі тяжкі рухові порушення, вони й надалі знаходяться на її повному утриманні. Крім того у них з відповідачем ще є неповнолітній син [PERSON] - [INFO] . Усі троє дітей на даний час проживають разом з нею і знаходяться на її утриманні, оскільки аліментів, присуджених рішенням Надвірнянського районного суду від 29.05.2019 з [PERSON] в розмірі 1500 грн. на дитину зовсім не вистачало на одяг, їжу, їх відпочинок, дозвілля, медикаменти і на всі інші речі, необхідні для їх проживання та розвитку. На даний час вона бажає змінити спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29.05.2019, з твердої грошової суми на частку від усіх видів його заробітку (доходу). Зокрема у даний час у неї склалося важке матеріальне становище, а відповідача матеріальне становище лише покращилося, оскільки жодних більших коштів, ніж присуджено судом на утримання їхніх дітей, він не надавав, з дітьми, які є особами з інвалідністю взагалі не спілкується, не відвідує, із молодшим сином [PERSON] також спілкується нечасто, вкрай рідко. Вже декілька років відповідач перебуває за кордоном в Бельгії і має там постійні заробітки, за які отримує регулярну заробітну плату, а тому вважає, що він має можливість сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] у більшому розмірі та у частці від свого заробітку. На сьогоднішній день вона офіційно не працює, проживає в будинку своїх батьків, підсобного господарства не веде, здійснює постійний догляд за дітьми, які є особами з інвалідністю. Інколи їй з доглядом за дітьми допомагає її рідний брат [PERSON] , який проживає разом з ними, а вона в цей сама шукає можливість підробляти по тимчасових заробітках, щоб хоч якось забезпечувати дітям нормальний рівень життя, проте її дохід є не регулярним та не достатнім. Також зазначає, що відповідач є фізично здоровою людиною, отримує щомісячний дохід, оскільки тривалий час знаходиться на заробітках за кордоном, а тому вважає, що він має можливість сплачувати аліменти в розмірі, достатньому для забезпечення належних умов життя неповнолітньої дитини, а саме по 1/4 частці від всіх видів його доходу щомісячно. Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив. Стислий виклад позицій сторін: Позивач в cудове засідання не з`явилась, однак від неї поступила письмова заява, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав, зазначених у позовній заяві. Просить суд ухвалити рішення, яким змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Надвірнянського районного суду від 29.05.2019 в твердій грошовій сумі, на розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) батька дітей, та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки від його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся завчасно належним чином, рекомендованою кореспонденцією, про що свідчить рекомендоване повідомлення з відміткою про вручення поштового відправлення. Про причини неявки не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянський районного суду Івано-Франківської області від 19.01.2024 по даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Також вказаною ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою судді Надвірнянський районного суду Івано-Франківської області від 20.02.2024 по даній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 06.08.2005 проживали в зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 30.05.2019 (а.с. 9-11). За час шлюбу у них народилось троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , які на даний час вже досягли повнолітня, а також син [PERSON] , [INFO] , який на даний час є неповнолітнім, що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с. 6-8). Після розірвання шлюбу дітей від шлюбу залишено проживати з матір`ю (а.с. 11). Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29.05.2019 присуджено стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 12-13). [PERSON] , та [PERSON] є особами з інвалідністю І групи підгрупи «А», та мають стійкі тяжкі рухові порушення, що підтверджується медичними документами (а.с. 15-18). Тому після досягнення повноліття вони продовжують знаходитись на утриманні позивача. З витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 20.11.2023 № 270/13.4-14, та акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства від 21.11.2023, виданих Ланчинською селищною радою, вбачається, що позивач [PERSON] разом з дітьми [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] не працює, здійснює догляд за неповнолітнім сином та повнолітніми синами, які є особами з інвалідністю, підсобного господарства не веде, підприємницькою діяльністю не займається (а.с. 19-20). Як вбачається з позовної заяви, позивач на даний час перебуває у скрутному матеріальному становищі. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини у більшому розмірі, ніж визначено рішенням суду, не надає. На виконання ухвали суду про витребування доказів, 07.02.2024 та 15.02.2024 на адресу суду поступили повідомлення від Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України, згідно яких відповідач [PERSON] , [INFO] , в період з 01.01.2021 по 18.01.2024 один раз здійснив перетин державного кордону України, а саме 05.12.2023 у напрямку - в`їзд (а.с. 34, 36). Відповідач є особою працездатного віку, працює по тимчасових заробітках. Також суду не надано доказів щодо незадовільного стану здоров`я відповідача та наявності в нього інших утриманців. Тому відповідач може надавати кошти на утримання неповнолітньої дитини. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права: Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності до ст.ст. 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН Про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. З позовних вимог вбачається, що позивач просить змінити спосіб присудження аліментів, зокрема з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно із ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Дана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 383/160/17-ц. За наведенного вбачається, що спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі) здійснюється за рішення суду але за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи, що неповнолітня дитина проживає разом з матір`ю, а позивач наполягає на визначенні стягнення аліментів у частці від доходу, а не у твердій грошовій сумі, як визначено за рішеннями суду, суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) відповідача. За змістом ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Тому з урахуванням матеріального становища позивача, відсутності доказів щодо наявності у відповідача інших утриманців в силу закону чи за судовим рішенням а також щодо незадовільного стану його здоров`я, те, що відповідач є особою працездатного віку та працює по тимчасових заробітках, а також право одержувача аліментів на зміну способу стягнення аліментів, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, так як такий розмір, на переконання суду, відповідає вимогам закону, є справедливим, відповідає інтересам та потребам дитини, з врахуванням рівного обов`язку обох батьків приймати участь у вихованні та утриманні дитини. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З позовної заяви вбачається, що позивачем не передбачається понесення судових витрат. Позивача звільнено від сплати судового збору за подання позову про зміну способу стягнення аліментів на підставі п. 3 ст. 5 Закону України про судовий збір. Тому судовий збір за задоволення вимоги про зміну способу стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача в користь держави. Висновки суду: Враховуючи наведені норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дітей суд враховує факт проживання дитини з матір`ю, вік та стан здоров`я дитини, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, матеріальний стан позивача, вартість життя та необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб розвиту та здоров`я дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, право одержувача аліментів на зміну способу стягнення аліментів, а тому суд дійшов висновку, що позов необхідно задовільнити, змінити визначений судовим рішенням Надвірнянського районного суду від 29.05.2019 спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, на розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема 1211 грн. 20 коп. судового збору в дохід держави. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180, 181, 182, 183, 192 СК України, ст.ст. 3, 8, 12 ЗУ «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved