Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду до Смотрицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області про стягнення моральної шкоди, завданої органом місцевого самоврядування протиправною бездіяльністю та дискримінацією конституційних прав особи. Ухвалою суду від 18.08.2023 року відкрито провадження у справі і призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 31.01.2024 року закрито підготовче провадження і справу призначено до судового розгляду. Позивачка, обгрунтовуючи позовні вимоги, вказує, що підставою її звернення до суду є систематична протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень, органу місцевого самоврядування , Смотрицької селищної ради, щодо неї, членкині Смотрицької об`єднаної територіальної громади, порушення та дискримінація її конституційного права вільно збирати інформацію за вимогами норми прямої дії, а саме, статті 34 Конституції України, у зв`язку із чим, вона зверталась до суду за захистом своїх прав. Так, рішенням Хмельницького окружного адмістративного суду від 06.03.2023 року по справі № 676/5967/22 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Смотрицької селищної ради Кам`янець-Подільського району щодо розгляду запиту про отримання публічної інформації від 10 серпня 2022 року за реєстраційним № 1103/02.05-23 та зобов`язано розглянути такий запит у відповідності до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації». Стягнуто з Смотрицької селищної ради Кам`янець-Подільського району на користь [PERSON] 992,40 грн. судового збору. Рішення вищезазначеного суду не було виконане, відповідачем не була надана запитувана нею публічна інформація, внаслідок чого протиправна бездіяльність відповідача продовжувалась, оскільки вона отримала Повідомлення про відмову в наданні публічної інформації Смотрицької селищної ради Кам`янець-Подільського району від 22.03.2023 року за № 02.02-19/313. Тому, внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, яка була встановлена судом та тривалим невиконанням судового рішення, щодо ненадання відповідачем на її запит від 10.серпня 2022 року публічної інформації, їй завдана моральна шкода, яка виразилась у душевних стражданнях, порушенні її життєвих планів, що супроводжувалось посиленням психоемоційного вигорання, морального страждання, соціальної апатії, що призвело до погіршення і позбавлення можливості реалізації своїх звичок і бажань бути суб`єктом публічно-правових відносин в громадсько-політичній сфері, погіршенні відносин з оточуючими людьми і інших негативних наслідків морального характеру, що вимогало додаткових зусиль для організації життя та завдало значної шкоди її здоров`ю, яку вона оцінює у розмірі 60 000,00 грн., яка на її думку, буде достатньою для профілактичного і мотивувального виховного впливу на суб`єкт владних повноважень. Представник відповідача Смотрицької селищної ради, голова селищної ради Ігор Ялоха звернувся до суду із відзивом, в якому із заявленими позовними вимогами [PERSON] не погоджується і просить у позові відмовити, оскільки на виконання рішення Хмельницького окружного адмістративного суду від 06.03.2023 року, Смотрицькою селищною радою Кам`янець-Подільського району на адресу [PERSON] 22.03.2023 року було направлене повідомлення про відмову в наданні інформації, у відповідності до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», як зазначено у судовому рішенні, оскільки запитувана [PERSON] інформація стосується Коммунального підприємства «Добробут» Смотрицької селищної ради, яке є окремою юридичною особою. Крім того, на Ухвалу суду від 25.04.2023 року про подання звіту про виконання вказаного рішення суду, Смотрицька селищна рада подала звіт про виконання рішення суду від 06.03.2023 року, а саме 12.05.2023 року і 15.05.2023 року звіт судом був прийнятий. Тому, щодо стягнення з Смотрицької селищної ради моральної шкоди у розмірі 60 000,00 грн., просить відмовити, оскільки позивачка стверджує, що нібито були порушені її життєві плани у зв`язку із посиленням психоемоційного вигорання, морального страждання, соціальної апатії, тощо. Очевидно, що наведені обставини нічим абсолютно не підтверджуються та власне, і не можуть бути підтверджені, оскільки вони, як самі по собі, так і у сукупності, позбавлені будь-якого сенсу та виглядають результатом роботи програми-генератора випадкових фраз, встановленого на морально застарілому обладнанні. На підтвердження нібито заподіяної їй «моральної шкоди» позивачка не подає жодного доказу і одночасно з цим «обгрунтовує» розмір моральної шкоди одноразовим платежем в сумі 60 000,00 грн. не тільки своїми «гуманітарними милосердними міркуваннями», але й необхідністю здійснення достатнього профілактичного і мотивувально-виховного впливу на суб`єктів владних повноважень, тобто позивачка сприймає «моральну шкоду», як певний штраф, який належить накласти на відповідача у цій справі за неналежне виконання рішення суду. Представник вважає, що позивачка зловживає своїми процесуальними правами, що відповідно до п.11 ч.3 ст.2 ЦПК України - є неприпустим. Просить відмовити у позові. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала і просила його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача, голова Смотрицької селищної ради Ялоха І.С. в судовому засіданні проти позову заперечує та просить у його задоволенні відмовити. Заслухав сторони, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази по справі, суд встановив наступне. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до положень статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади органів місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. За змістом статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (стаття 1174 ЦК України). Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної чи моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову. Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності, на підставі чого суд встановлює наявність факту заподіяння позивачеві посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або місцевого самоврядування, суд повинен установити, чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив та чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, установити причинно-наслідковий зв`язок і визначити сумарність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. У пункті 32 постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року в справі № 916/1423/17, провадження № 12-208гс18 вказано, що застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. У пунктах 5.4, 6.9 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16, провадження № 12-110цс18, вказано, що у випадку, коли шкода завдається органом державної влади, його посадовою або службовою особою, відшкодовувати таку шкоду зобов`язана держава, яка бере участь у справі через відповідні органи: орган, дії, бездіяльність якого призвели до негативних наслідків, та орган Державної казначейської служби України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 750/1591/18-ц, провадження № 14-261цс19 вказано, що згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Частиною другою статті 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 цієї статті передбачає наявність інших випадків, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (стаття 1173 ЦК України). Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ право заявника на відшкодування моральної шкоди у випадку надмірно тривалого невиконання остаточного рішення, за що держава несе відповідальність, презюмується. З огляду на зазначене Велика Палата Верховного Суду вважає обґрунтованими та справедливими висновки судів попередніх інстанцій про часткове задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди, оскільки судовими рішеннями, які набрали законної сили, визнано протиправною бездіяльність органу місцевого самоврядування. Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 21 квітня 2021 року, справа № 227/2918/19, порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань і незручностей, зокрема через порушення принципу належного урядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди. Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року). Положення статті 40 Конституції України гарантують кожній особі право направляти ідивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових чи службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обгрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади органів місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень. Встановлено, що позивачці [PERSON] , членкині Смотрицької об`єднаної територіальної громади, вмотивована відповідь або відмова , на її запит № 02.05 - 24/131, на отримання публічної інформації, відповідачем не надавалась. Вказані обставини досліджувались Хмельницьким окружним адміністративним судом. Рішенням Хмельницького окружного адмістративного суду від 06.03.2023 року по справі № 676/5967/22 позов [PERSON] задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Смотрицької селищної ради Кам`янець-Подільського району щодо розгляду запиту про отримання публічної інформації від 10 серпня 2022 року за реєстраційним № 1103/02.05-23 та зобов`язано розглянути такий запит у відповідності до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації». Стягнуто з Смотрицької селищної ради Кам`янець-Подільського району на користь [PERSON] 992,40 грн. судового збору. Таким чином, незаконність таких дій відповідача доведена і підтверджена вказаним рішенням суду і вина відповідача презюмується, тому позивачка має право на відшкодування моральної шкоди із вказаних підстав. Встановлено, що не отримання позивачкою [PERSON] , запитуваної нею, публічної інформації від 10 серпня 2022 року за реєстраційним № 1103/02.05-23 та вирішення спору у суді, яким визнано протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язано розглянути такий запит у відповідності до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», виразилось у душевних стражданнях позивачки, порушенні її життєвих планів, що супроводжувалось позбавленням можливості реалізації її своїх звичок і бажань бути суб`єктом публічно-правових відносин в громадсько-політичній сфері, як членкині Смотрицької об`єднаної територіальної громади, погіршенні відносин з оточуючими людьми і інших негативних наслідків морального характеру. Рішення суду у справі № 676/5967/22 набрало законної сили 06.04.2023 року. Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 травня 2023 року прийнято звіт Смотрицької селищної ради Кам`янець-Подільського району про виконання рішення суду від 06.03.2023 року та встановлено, що ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2023 року зобов`язано Смотрицьку селищну раду Кам`янець-Подільського району подати звіт про виконання рішення суду від 06.03.2023 року в десятиденний строк після отримання ухвали суду. 12.05.2023 року Смотрицька селищна рада Кам`янець-Подільського району подала звіт про виконання судового рішення. За результатами розгляду поданного звіту встановлено, що на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.03.2023 року Смотрицька селищна рада Кам`янець-Подільського району інформаційний запит [PERSON] розглянула у відповідності до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», як зазначено у судовому рішенні, та враховуючи те, що Смотрицька селищна рада не була розпорядником запитуваної публічної інформації, було прийнято та оформлено, з дотриманням вимог ст.32 Закону України «Про доступ до публічної інформації», повідомлення про відмову в наданні публічної інформації. Таким чином, на Ухвалу суду від 25.04.2023 року про подання звіту про виконання судового рішення, Смотрицька селищна рада подала звіт про виконання вказаного рішення суду, а саме, 12.05.2023 року і 15.05.2023 року звіт був прийнятий судом. Вказані обставини справи встановлені в судовому рішенні і доказуванню у цій справі, не підлягають. Враховуючи наявність доказів у справі , що підтверджують обставини виконання відповідачем Рішення Хмельницького окружного адмістративного суду від 06.03.2023 року по справі № 560/11921/21, яким визнано протиправною бездіяльність Смотрицької селищної ради Кам`янець-Подільського району щодо розгляду запиту про отримання публічної інформації від 10 серпня 2022 року за реєстраційним № 1103/02.05-23 та зобов`язано розглянути такий запит у відповідності до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», оскільки прийнято звіт судом про виконання судового рішення, суд приходить до висновку про безпідставність заявлених вимог позивачкою, в частині стягнення моральної шкоди, у зв`язку із невиконанням судового рішення, оскільки це твердження протирічить встановленим доказам по справі, тому, позивачка має право на відшкодування моральної шкоди відповідачем, лише, в частині, ненадання відповідачем, запитуваної позивачкою, публічної інформаціїї та судовою тяжбою, оскільки незаконність таких дій відповідача доведена і підтверджена вказаним рішенням суду. Звертаючись з позовом до суду, позивачка визначила розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 60 000 грн. та вважає, що саме така шкода була їй заподіяна, яка на її думку, буде достатньою для профілактичного і мотивувального виховного впливу на суб`єкт владних повноважень В пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд наводить в рішенні відповідні мотиви. Аналізуючи належні та допустимі докази по справі та те, що не отримання позивачкою [PERSON] , запитуваної нею, публічної інформації від 10 серпня 2022 року за реєстраційним № 1103/02.05-23, що призвело до вирішення спору у суді, яким було визнано протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язано розглянути такий запит у відповідності до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», призвело до душевних стражданнях позивачки, порушенні її життєвих планів, що супроводжувалось позбавленням можливості реалізації її своїх звичок і бажань бути суб`єктом публічно-правових відносин в громадсько-політичній сфері, як членкині Смотрицької об`єднаної територіальної громади, погіршенні відносин з оточуючими людьми і інших негативних наслідків морального характеру, крім того , враховуючи те, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту, а саме моральна шкода полягала у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій, стражданні і приниженні - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання та констатуючи, що порушення прав людини чи погане поводження із позивачкою, з боку органів державної влади , завжди викликають негативні емоції та враховуючи характер та обсяг заподіяної моральної шкоди, тривалості часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану речей, тривалості часу усунення інших негативних наслідків та моральних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про відшкодування моральної шкоди відповідачем у розмірі 1000,00 грн. Таким чином, позов [PERSON] підлягає задоволенню частково. На підставі викладеного та ст.ст. 23, 1167, 1173 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», Постанови Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845,

Outcome: partial