Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

У вересні 2023 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 18 жовтня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 199. Від шлюбу сторони мають трьох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що останнім часом спільне життя з чоловіком суттєво погіршилось, життя одне з одним з моральної точки зору стало недоцільним, у зв`язку з чим вони практично не спілкуються, проживають нарізно. Спільні інтереси у сторін відсутні, немає теплоти подружніх стосунків. Тому, позивач просить суд розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 18 жовтня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 199. Ухвалою суду від 02 жовтня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та призначено судове засідання для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, 11.03.2024 року від представника позивача, адвоката Малешка І.В. до суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити, з приводу надання строку на примирення категорично заперечують та просять відмовити в задоволені клопотання відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 20.12.2023 року подав до суду заяву про надання строку на примирення подружжя. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, врахувавши подані заяви позивача та відповідача, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 18 жовтня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиції Дніпропетровської області, між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 199, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого 18 жовтня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Від шлюбу позивач та відповідач мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07 квітня 2010 р., [NUMBER] від 13 березня 2012 р. та [NUMBER] від 23 жовтня 2014 р. відповідно. Позивач вказує, що останнім часом спільне життя з чоловіком суттєво погіршилось, життя одне з одним з моральної точки зору стало недоцільним, вони практично не спілкуються, проживають нарізно. Спільні інтереси у сторін відсутні, немає теплоти подружніх стосунків. Відповідач, у заяві про надання строку на примирення, зазначених обставин не заперечував. Зазначив лише, шо докладає зусиль, щодо врегулювання спірних питань між подружжям, проте, доказів на підтвердження вказаного та належного обґрунтування необхідності надання строку на примирення не надав. Крім того, судом встановлено, що сторони вже тривалий час не проживають разом, спільне господарство не ведуть та стосунків не підтримують. Тому, суд вважає, що надання строку на примирення є недоцільним з наведених підстав. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 7 ст. 240 ЦПК України, у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Пунктом 10 Постанови Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув справу № 200/952/18 та встановив, що надання строку для примирення подружжя є лише правом суду, а не його обов`язком. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви відповідача про надання строку для примирення, оскільки наявність наміру для примирення лише в одного з подружжя без згоди на це іншого з подружжя не є правовою підставою для надання строку для примирення. Таким чином, суд встановив недоцільність надання сторонам часу на примирення. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved