Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, що був укладений 20 березня 1993 року, зареєстрований Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси), за актовим записом № 74, свідоцтво серії [NUMBER] . Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що подальше спільне проживання та збереження сім`ї неможливо. Кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв?язку з цим, шлюбні стосунки були фактично припинені. Вважає, що шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відносини між нею та відповідачем уже тривалий час мають нетативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування. Продовжувати такі шлюбні відносини позивач не бажає. Вважає також, що надання строку на примирення не виправить стан їх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів. Тому, це лише погіршить стан їх відносин та продовжить їх перебіг в часі. Від вказаного шлюбу сторони не мають спільних дітей. Позивач зазначає, що нею вживалися заходи досудового врегулювання спору, однак не надали жодних результатів, у звязку з цим вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка у судове засідання не з`явилася надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, позов просила задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності відповідача по наявним матеріалам справи в заочному порядку відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України. Судом встановлено, що 20 березня 1993 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси), за актовим записом № 74, свідоцтво серії [NUMBER] . Подальше спільне проживання та збереження сім`ї неможливо. Позивачка з відповідачем припинили вести спільне господарство та підтримувати шлюбні відносини, у зв`язку із непорозумінням один одного, різними поглядами на життя, розбіжностями в способах та методах ведення спільного побуту. Позивач вважає, що поновлення сімейних стосунків та примирення не можливе. Від вказаного шлюбу сторони не мають спільних дітей. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частиною 3 статі 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з частиною третьою ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає , що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та буде суперечити їх інтересам. Враховуючи, що сторони до примирення не прагнуть, збереження сім`ї є неможливим, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судові витрати підлягають розподіленню відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved