Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

До Баштанського районного суду Миколаївської області надійшов позов [PERSON] до\~Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", третя особа - державний реєстратор відділу "Центр надання адміністративних послуг" виконавчого комітету Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області, яким він просив припинити право іпотеки за іпотечним договором від 01.11.2007 року, укладеного між ним та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком, посвідченого приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Остапенко В.В. та зареєстрованого за №2289, виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис №5954546 про обтяження - заборону на нерухоме майно, а саме на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , за іпотечним договором №2289 від 01.11.2007 року, а також виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис №3776729 про іпотеку вищевказаного житлового будинку за іпотечним договором №2289 від 01.11.2007 року. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що позичальником [PERSON] були виконані зобов`язання за договором іпотеки та кредитним договором, що був укладений між останнім та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», право вимоги якого перейшло до ТОВ "Кредитні ініціативи". Відповідачем не вжито заходів щодо зняття заборони на вищевказане нерухоме майно, належне позивачу, що на думку останнього порушує його право власності, а тому просив ухвалити відповідне рішення. Ухвалою судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 16.12.2021 року відкрито провадження у вказаній справі в порядку спрощеного позовного провадження. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, в задоволенні позову просив відмовити.\~\~ Представник третьої особи до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомленні вчасно та належним чином. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію іпотечного від 01.11.2007 року, зареєстрованого в реєстрі за №168; копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 09.04.2019 року у справі № 468/1099/16-ц; копію постанови Миколаївського апеляційного суду від 25.06.2019 року; копію квитанції №214 від 03.02.2017 року; копію квитанції №1118088 від 09.07.2019 року; копію заяв [PERSON] на ім`я ТОВ "Кредитні ініціативи" від 12.12.2019 року та 11.09.2021 року; копію повідомлення ТОВ "Кредитні ініціативи" від 18.12.2019 року, копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення; копію накладної 5610178167481; інформацію про відстеження поштового відправлення; копію інформаційної довідки №273423190 від 06.09.2021 року), суд приходить до висновку наявності достатніх підстав для часткового задоволення позову з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається наступне. Згідно іпотечного договору, 01.11.2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційний банком (закрите акціонерне товариство) та позивачем [PERSON] (іпотекодавець) було укладено іпотечний договір, предметом якого було забезпечення вимог Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку, що випливають з Кредитного договору №1400-04/07 від 01.11.2007 року, укладеного між останнім та [PERSON] , за умовами якого [PERSON] зобов`язався в порядку, передбаченому кредитним договором, повернути іпотекодержателю в термін до 26.10.2017 року кредит у розмірі 17000 грн. зі сплатою відсотків в обумовленому розмірі. Предметом іпотеки є житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.6-8). 17.12.2012 року право вимоги за вищевказаним кредитним договором було відступлено від ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ТОВ "Кредитні ініціативи". Згідно рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 09.04.2019 року у справі № 468/1099/16-ц, зміненого постановою Миколаївського апеляційного суду від 25.06.2019 року, з [PERSON] на користь ТОВ "Кредитні ініціативи" стягнуто заборгованість за договором про іпотечний борг №1400-04/07 від 01.11.2000 року станом на 20.09.2016 року в сумі 103789 грн. 48 коп. (а.с.11-19). Згідно копій квитанції №214 від 03.02.2017 року та №1118088 від 09.07.2019 року [PERSON] було сплачено грошові кошти в загальній сумі 103789 грн. 48 коп. на користь ТОВ "Кредитні ініціативи" в рахунок заборгованості за кредитним договором №1400-04/07 від 01.11.2000 року (а.с.20). З повідомлення ТОВ "Кредитні ініціативи" від 18.12.2019 року за №191219/4 вбачається, що на звернення [PERSON] даним товариством було повідомлено, що виконання рішення суду не звільняє від виконання договірних зобв`язань і сплати заборгованості за кредитним договором. Товариство зверталося до суду без дострокового розірвання договору, а тому вважають, що після винесення рішення суду нарахування за договром не зупинилися. Також зазначили про існування простроченої заборгованості за кредитним договором №1400-04/07 станом на 19.12.2019 року (а.с. 22). Наявні копії заяв [PERSON] на ім`я ТОВ "Кредитні ініціативи" від 12.12.2019 року та 11.09.2021 року, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, накладної 5610178167481 та поштового відстеження підтверджують обставини звернення позичальника [PERSON] до відповідача по питанню зняття заборони на вищевказане нерухоме майно (а.с.21-25). З інформаційної довідки 273423190, сформованої 06.09.2021 року, про інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що відносно житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] , належного [PERSON] , в Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстровано запис 3776729 про іпотеку на підставі іпотечного договору 2289, а в Єдиному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - зареєстровано обтяження типу "заборона на нерухоме майно" на підставі іпотечного договору №2289 від 01.11.2007 року, іпотекодержателем є Промінвестбанк (а.с.26-27). Таким чином, досліджені судом докази свідчать, що 01.11.2007\~року між\~Акціонерним комерційним\~промислово-інвестиційним\~банком (закрите\~акціонерне товариство) та [PERSON] було укладено договір про іпотечний борг № 1400-04/07, згідно умов якого останній отримав кредит в розмірі 17000 доларів США на умовах платності, визначених даним договором, строком до 26.10.2017 року. Цього ж дня на забезпечення виконання зобов`язань за даним кредитним договором між Акціонерним комерційним\~промислово-інвестиційним\~банком (закрите\~акціонерне товариство) та позивачем [PERSON] (іпотекодавець) укладено іпотечний договір, предметом якого є вищевказаний житловий будинок з господарськими спорудами. 01.11.2007 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесені відомості щодо об`єкта нерухомого майна про заборону на нерухоме майно, а саме вказаний житловий будинок. Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 09.04.2019 року у справі № 468/1099/16-ц, зміненого постановою Миколаївського апеляційного суду від 25.06.2019 року, з [PERSON] на користь ТОВ "Кредитні ініціативи" стягнуто заборгованість за договором про іпотечний борг №1400-04/07 від 01.11.2000 року станом на 20.09.2016 року в сумі 103789 грн. 48 коп. Позичальником погашено вказанку суму заборгованості шляхом здійснення платежів 03.02.2017 року в сумі 5000 грн. та 09.07.2019 року в сумі 98789 грн. 48 коп. Після цього позичальник [PERSON] звертався до відповідача з проханням зняти обтяження з вищевказаного житлового будинку з господарськими спорудами у зв`язку з погашенням заборгованості за кредитним договором. Проте ці звернення відповідач залишив без задоволення, оскільки вважав, що останній не погасив заборгованість за кредитним договором у повному обсязі. Виходячи зі змісту\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання вважається виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться. Згідно\~ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до ч.1ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. За положеннями ч. 1\~ст. 593 ЦК України, припинення права застави відбувається у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша\~статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). Іпотека відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про іпотеку»\~- це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом. За змістом\~ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Отже, іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1\~ст. 598 ЦК України). Під час застосування наведених норм права підлягає врахуванню також правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц, провадження № 14-88цс19 (пункти 54, 68-70): іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). Оскільки належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки, то суди мали ухвалити рішення, яким зняти заборону відчуження нерухомого майна та виключити відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, а не зобов`язувати вчинити такі дії нотаріуса. […] право іпотекодавця підлягає судовому захисту за його позовом шляхом визнання іпотеки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору іпотеки; звернення до суду з позовом про зобов`язання іпотекодержателя та нотаріуса вчинити дії з метою зняття заборони з нерухомого майна є неправильним способом захисту порушених прав власника майна. […]записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами в реалізації власником права розпорядження відповідним майном. Проте у справі, яка переглядається, ефективним способом захисту порушених прав позивача було пред`явлення позову про визнання іпотеки такою, що припинена (оскільки щодо цього існував спір, про що свідчить факт зміни позивачем підстав та предмета позову), а не визнання припиненим договору іпотеки, а також - про зняття заборони відчуження нерухомого майна та виключення відповідних записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек. (див. постанову Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 695/3790/15-ц (провадження № 61-7769св18)). Відповідно до\~ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору, реалізації предмета іпотеки відповідно до цього\~закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягать державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Із зазначених норм права випливає, що іпотека припиняється, зокрема у разі припинення основного зобов`язання належним виконанням. При цьому, законодавець не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконання основного зобов`язання. Зазначений висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 06.07.2016 року по справі № 6-118цс16. Відповідно до\~ст. 73 Закону України «Про нотаріат», нотаріус за місцем розташування нерухомого майна або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладає заборону відчуження нерухомого майна, зокрема за повідомленням іпотекодержателя. Згідно зі\~ст. 74 Закону України «Про нотаріат», передбачається, що саме у зв`язку з припиненням відносин іпотеки за повідомленням уповноваженої особи нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна. Згідно з п.п. 5.1. п. 5 гл. 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, нотаріус,знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, в тому числі, за рішенням суду. Відповідно до частини другої\~статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси кредитора, як позивача, забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки щодо застосування вказаних норм права відповідають правовій позиції, викладеній у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). ТОВ «Кредитні ініціативи», пред`явивши позов до [PERSON] , як позичальника, про дострокове стягнення кредитної заборгованості, який було частково задоволено рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 09.04.2019 року у справі № 468/1099/16-ц та змінено постановою Миколаївського апеляційного суду від 25.06.2019 року, що набрали законної сили та виконані [PERSON] , змінило строк виконання основного зобов`язання за кредитним договором. Добровільна сплата позичальником суми заборгованості, визначеної вищевказаними рішеннями судів, свідчить про те, що [PERSON] зобов`язання за кредитним договором від 01.11.2007 року виконав в повному обсязі. При цьому, виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором шляхом повного виконання судового рішення про дострокове стягнення з нього всієї суми заборгованості, свідчить про припинення зобов`язання за кредитним договором, наслідком чого є припинення іпотеки, що в свою чергу є підставою для зняття обтяження з нерухомого майна. Кредитор має право порушувати питання про стягнення з позичальника коштів на підставі статті 625 ЦК України за період невиконання рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, однак таке право кредитора виникає в силу Закону, а не договору. Частиною 1\~ст. 321 ЦК України, передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом ст.\~317\~і\~319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами у реалізації власником права розпорядження відповідним майном. Подібний правовий висновок сформований Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 27.03.2019 року у справі № 711/4556/16-ц та від 17.04.2018 року у справі № 522/407/15-ц. Таким чином, оскільки записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами в реалізації власником права розпорядження відповідним майном, суд приходить до висновку щодо задоволення позову в частині виключення записів про обтяження та іпотеку з відповідних державних реєстрів. Водночас, позов в частині припинення права іпотеки за вищевказаним іпотечним договором не підлягає задоволенню через його необгрунтованість, оскільки, як зазначалось вище, право іпотеки було припинено в силу припинення кредитного зобов`язання, в наслідок виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором шляхом повного виконання судового рішення про дострокове стягнення з нього всієї суми заборгованості, а відтак припинення такого права в судовому порядку є безпідставним. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та можливість часткового задоволення позову. Щодо розподілу судових витрат, враховуючи часткове задоволення позовних вимог (2 з заявлених 3-х вимог немайнового характеру), суд вважає що в порядку\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог витрати по сплаті судового збору в розмірі 1816 грн. (2/3 частини сплаченого судового збору) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1586 грн., а всього 3402 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial