Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

26.10.2023року до Октябрського районного суду м. Полтави звернувся [PERSON] із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, за участі заінтересованої особи Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Полтаві в якій просить суд, встановити факт смерті громадянина [PERSON] , [INFO] , уродженця Полтавської області, Градізького району, с. Стовбоваха, який помер (загинув) [INFO] у районі міста Фатеж. Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 30.11.2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті. Заявник в судове засідання не з`явився, представник заявника надав письмову заяву про розгляд справи без їх участі, прохала заяву задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Полтаві в судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву про розгляд справи без участі. На підставі ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у зв?язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] у віці 51 рік помер брат заявника (не прямої лінії споріднення) - [PERSON] , [INFO] , він не мав інших родичів окрім заявника. Встановлено, що батьками [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження були: мати - [PERSON] , [INFO] (яка померла [INFO] ) та батько [PERSON] , [INFO] (який помер [INFO] ). В свою чергу батьками [PERSON] були [PERSON] , - [INFO] (яка померла [INFO] ) та [PERSON] , [INFO] (який загинув під час Другої Світової Війни 1941-1945р.р.) Відповідно до архівної копії посвідки про народження № [NUMBER] відносно [PERSON] в графі батько зазначено- [PERSON] , в графі мати зазначено - [PERSON] . [PERSON] отримала повідомлення про смерть від 27 серпня 1943 року свого чоловіка [PERSON] , уродженця с. Стовбоваха, Градіжського району, Полтавської області, відповідно до даного документа від був убитий. Також відповідно до Довідки Відділу соціального забезпечення Виконавчого комітету Глобинської районної ради депутатів трудящих Полтавської області від 30.08.1965 року за № 23 [PERSON] одержувала пенсію у зв`язку з втратою годувальника за загиблого чоловіка довічно. Згідно відповіді з Градизької селищної ради Виконавчого комітету Бугаївської Старостинського округу зазначено про наступне: що згідно справи № 02-17 том1 погосподарської книги зазначено, що в домоволодінні, яке належало [PERSON] проживав [PERSON] і згідно книги мав доньку [PERSON] , 1938 року народження. Згідно архівної довідки про загиблого [PERSON] № 11/П-27620 від 12.01.2022 року зазначено про те, що по документам безповоротних втрат сержантів і солдат Червоної Армії за період Другої Світової Війни, встановлено, що Гвардії червоноармієць 34 гвардійської стрілецької дивізії - [PERSON] загинув [INFO] . Також зазначено, що у графі «Адреса рідних» зазначено: [PERSON] , яка проживала за адресою: УРСР, Полтавської області, Градізький район, с. Стовбоваха. Представником заявника 09.09.2023 року була направлена заява до Шевченківського відділу ДРАЦС у місті Полтаві Східного міжрегіонального УМЮ про реєстрацію події смерті. Однак 14.09.2023 року була отримана відмова. Порядок проведення державної реєстрації смерті врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 № 3307/5), зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 18.10.2000 за № 719/4940. Частиною першою статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» повноваження щодо державної реєстрації смерті в Україні покладено на відділи державної реєстрації актів цивільного стану та виконавчі комітети сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад. Частиною першою статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначені підстави для державної смерті - це документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Відповідно до Закону України "Про поховання та похоронну справу" користувач місця поховання (місця родинного поховання) - особа, яка здійснила перше поховання на відведеному місці поховання (родинного поховання) та/або має відповідне свідоцтво про смерть похованого і свідоцтво про поховання, передбачене статтею 25 цього Закону; Згідно з ст. 25 Закону України "Про поховання та похоронну справу", за зверненням виконавця волевиявлення померлого або особи, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, на території кладовища безоплатно виділяється місце для поховання померлого відповідно до затвердженої проектної документації. За бажанням одного з родичів, визначених у ч. 5 ст. 6 Закону України "Про поховання та похоронну справу", для поховання двох чи більше померлих безоплатно виділяється місце для родинного поховання. Після здійснення поховання померлого виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, як користувачу місця поховання (користувачу місця родинного поховання) спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) видається відповідне свідоцтво, зразок якого затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Це свідоцтво дає право його пред`явнику на встановлення намогильних споруд у межах могили (родинного поховання), вирішення питання про проведення підпоховання, здійснювати інші дії, пов`язані з використанням місця поховання, якщо це не суперечить законодавству. На могилах (місцях родинного поховання) можуть встановлюватися намогильні споруди, склепи за індивідуальним замовленням у межах, встановлених для могили (родинного поховання). Встановлені намогильні споруди, склепи реєструються спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) у книзі обліку намогильних споруд, форму якої затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Забороняється здійснювати поховання інших померлих (підпоховання), встановлення намогильної споруди, склепу без згоди користувача місця поховання (користувача місця родинного поховання). Відповідно до ст.. 27 Закону України "Про поховання та похоронну справу" кожне поховання та перепоховання померлих реєструється спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) у книзі реєстрації поховань померлих, форма якої встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 (із змінами, внесеними постановою від 25.05.1998 р. № 15) "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" визначено, що суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обгрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Стаття 293 ЦПК України визначає, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч. 1 cт. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про обгрунтованість поданої заяви. На підставі викладеного та

Outcome: approved