Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» 31.01.2024 звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 18.11.2014 у розмірі 31519,30 грн станом на 09.02.2023, пославшись на порушення відповідачкою зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість у зазначеному розмірі, яка складається з таких сум: 25657,42 грн - заборгованість за тілом кредиту; 5861,88 грн - заборгованість за нарахованими відсотками. Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 02.02.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін (а.с.167). Позивач АТ КБ «Приватбанк», повідомлений про розгляд справи у порядку ст.128 ЦПК України належним чином, просив про розгляд справи у відсутність представника (за текстом позовної заяви - на звороті а.с.107). Відповідачка, повідомлена про розгляд справи у порядку ст.128 ЦПК України належним чином (а.с.178,184-185,187-188), відзив на позов не подала. З`ясувавши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 18.11.2014 між Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» (з 21.05.2018 Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (скорочена назва - ПАТ КБ «Приватбанк») змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (скорочена назва - АТ КБ «Приватбанк») та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг. На підтвердження волевиявлення щодо укладення з позивачем договору про надання банківських послуг відповідачкою 18.11.2014 підписана «Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку» (а.с.123), в якій, зокрема зазначено, що [PERSON] погодилася з тим, що заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею і банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладення і згодна з його умовами. Екземпляр договору про надання банківських послуг погодилася отримати шляхом роздруківки з офіційного сайту www.pb.ua. Вона зобов`язалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.pb.ua. До «Заяви» позивач додав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» із зазначенням базової процентної ставки в місяць (нараховується на залишок заборгованості) - 2,5%, яка не містить підпису відповідачки (а.с.126), Паспорт споживчого кредиту, підписаний сторонами 08.12.2020 (а.с.124-125), а також - Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.127-156). Згідно з наданою позивачем «Довідкою» між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було надано кредитні картки, строком відкриття першої картки 18.11.2014 та строком дії останньої - 11/24 (а.с.122). Як убачається з Довідки «Про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на [PERSON] (договір б/н)», позичальниці з 18.11.2014 був встановлений кредитний ліміт у розмірі 0,00 грн, 08.12.2020 - 15000,00 грн, 26.11.2021 - 25000,00 грн (а.с.121). Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за Договором б/н від 18.11.2014 (а.с.109-115) вбачається, що станом на 09.02.2023 позивачем визначена заборгованість за Договором, яка становить 31519,30 грн та складається з таких сум: 25657,42 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5861,88 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Вирішуючи питання обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд виходив з такого: Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку - АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України, в редакції, чинній як на час підписання відповідачкою Анкети-заяви 18.11.2014, так і на час підписання відповідачкою Паспорту споживчого кредиту 08.12.2020 процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (ч.1). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Банк, пред`являючи позовні вимоги, просив стягнути тіло кредиту (сума, яку фактично отримала у борг позичальниця), заборгованість за процентами, яка утворилася станом на 09.02.2023. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів банку, Паспорт споживчого кредиту, підписаний сторонами 08.12.2020, та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на офіційному сайті (https://privatbank.ua), як невід`ємні частини спірного договору, а також на Виписку по рахунку відповідачки. Витягом з Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https:// www.privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначено, зокрема: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді цієї справи. Суд вважає, що неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки: По-перше, позивачем не доведена обставина, що відповідачка, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, ознайомилася і погодилася з Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна», якими передбачена, зокрема базова % ставка в місяць, а також, що саме ці тарифи діяли у період виникнення спірних правовідносин. По-друге, Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. З урахуванням наведеного матеріали справи не містять підтверджень, що саме доданий до позовної заяви витяг з Умов, які надав банк, відповідачка розуміла та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Крім того, особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України). До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. До таких висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20). Отже, не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом. Разом з тим, на підтвердження того факту, що відповідачка отримала кредитні кошти, а в подальшому порушила обов`язок із їх повернення, тобто неналежним чином виконувала умови кредитного договору, позивачем надана Виписка за договором № б/н за період 18.11.2014-11.02.2023 (а.с.116-120). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (у редакції, чинній на час вирішення справи судом), виписки з особових рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, виписка за картковим рахунком є належним доказом щодо заборгованості відповідачки за тілом кредиту. Цим доказом підтверджений наданий позивачем розрахунок заборгованості в частині вимоги заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 25657,42 грн станом на 09.02.2023 (а.с.109-115). Суд, вирішуючи питання обґрунтованості вимог за наведеним розрахунком, виходить з того, що, по-перше, визначення складових за цим розрахунком підтверджені Випискою по рахунку відповідачки (а.с.116-120), і, по-друге, цей розрахунок стороною відповідачки не спростований. З урахуванням викладеного, обґрунтованими є заявлені банком позовні вимоги про стягнення тіла кредиту. За наведених обставин і відповідних ним підстав, суд дістає висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором б/н від 18.11.2014 станом на 09.02.2023 у розмірі 25657 грн 42 коп. - заборгованості за простроченим тілом кредиту, та про необхідність відмови у задоволенні позову в частині вимог стягнення заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 5861 грн 88 коп. У зв`язку із частковим задоволенням позову суд присуджує позивачеві з відповідачки понесені ним судові витрати по сплаті судового збору (а.с.165) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 2684,00 грн, оскільки при зверненні з позовом до суду сплачений позивачем судовий збір дорівнював нижній його межі, встановленій пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою.

Outcome: partial