Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до\~ТОВ «Анлімітед Юніон», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Регіональний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ у Дніпропетровській області, в якій просить суд визнати за ним право власності на транспортний засіб марки Chevrolet, № кузова [NUMBER] , 2008 р.в. за договором купівлі-продажу №114116-S00654 від 21.01.2010р. та довідки-рахунку серія ДДР №486642 від 21.01.2010р. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що у 2010 р. ним був придбаний автомобіль марки Chevrolet, № кузова [NUMBER] в автосалоні офіційного дилера УкрАвтоЗАЗ-Сервіс - ТОВ «Дніпропетровський Автоцентр на Калиновій» - у м. Дніпро. В автосалоні\~позивачу було\~видано договір\~купівлі-продажу\~№114116-S00654,\~копія дилерського\~договору,\~акт приймання-передачі\~транспортного засобу,\~сертифікат відповідності\~УкрСепро,\~довідка-рахунок\~серія ДДР\~№ 486642\~від 21.01.2010\~року.\~У зв`язку\~з певними\~обставинами автомобіль\~не використовувався\~та у\~зв`язку\~з цим\~не був\~поставлений на облік у органах МВС. Транспортний засіб Chevrolet, № кузова [NUMBER] у органах МВС зареєстрованим ніколи не був. Звернувшись до територіального сервісного центру № 1242 Регіонального сервісного центру МВС України в Дніпропетровській області щодо реєстрації автомобіля Chevrolet, № кузова [NUMBER] на підставі довідки - рахунку серія ДДР № 486642 від 21.01.2010 року та договору купівлі-продажу №114116-S00654 йому у реєстрації автомобіля було відмовлено. На даний час, у зв`язку зі змінами в законодавстві, немає можливості зареєструвати право власності на транспортний засіб на підставі наявних документів, що порушує право розпорядження належним позивачу майном. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподіллено судді Малиновського районного суду м. Одеси Мирончук Н.В. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Мирончук Н.В. від 17.03.2023 року було відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою\~ [PERSON] до ТОВ «Анлімітед Юніон», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Регіональний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ у Дніпропетровській області, про визнання права власності.\~Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.\~Призначено підготовче засідання. Відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 10.07.2023р. №469 у зв`язку із відрахуванням зі штату суду [PERSON] , був проведений повторний автоматичний розподіл справи та відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями Малиновського районного суду м. Одеси від 10 липня 2023 року справу було передано на розгляд судді Громіку Д.Д. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 12.07.2023 року суддею Громіком Д.Д. прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до ТОВ «Анлімітед Юніон», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Регіональний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ у Дніпропетровській області, про визнання права власності. 30 листопада 2023 року підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання призначене на 26.03.2024 року позивач та його представник не з`явились, однак матеріали справи містять заяву представника позивача, в якій вона просила розглянути справу за її та позивача відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити, а також вказала, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач повторно не з`явивилась в судове засідання без поважних причин. Про час та місце розгляду справи сповіщались належним чином, що підтверджується відповідними поштовими відправленнями наявними у матеріалах справи (відповідно до положень ч. 11\~ст. 128 ЦПК). Відзив у визначений судом строк відповідач не подав, а тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справу за відсутності відповідача, згідно вимог ч. 3 ст.\~223, ч. 1 ст.\~280 ЦПК\~та ухвалити заочне рішення. Представник Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у Дніпропетровській області до судового засідання не з`явився, однак направив лист відповідно до якого просили справу розглядати за відсутності їх представника. Згідно приписів до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що в 2010 р. [PERSON] в автосалоні офіційного дилера УкрАвтоЗАЗ-Сервіс - ТОВ «Дніпропетровський Автоцентр на Калиновій» - у м. Дніпро був придбаний автомобіль марки Chevrolet, № кузова [NUMBER] , що підтверджується наступними документами: -Договором купівлі-продажу №114116-S00654 від 21.01.2010 року; -Копією дилерського договору, -актом приймання-передачі транспортного засобу, -сертифікатом відповідності УкрСепро, -довідкою-рахунком серія ДДР № 486642 від 21.01.2010 року. У\~зв`язку з\~певними обставинами\~автомобіль не\~використовувався та\~не був\~поставлений на облік у органах МВС. Звернувшись до територіального сервісного центру № 1242 Регіонального сервісного центру МВС України в Дніпропетровській області щодо реєстрації автомобіля Chevrolet, № кузова [NUMBER] на підставі довідки - рахунку серія ДДР № 486642 від 21.01.2010 року та договору купівлі-продажу №114116-S00654 позивачу у реєстрації автомобіля було відмовлено. Відповідно до статті 34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх марок, типів і моделей, причепів, напівпричепів, мотокалясок та інших прирівняних до них транспортних засобів та мопеді» затверджено постановою КМУ від 07.09.1998 № 1388 (далі - Порядок № 1388). Відповідно до п. 8 цього Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників та документів, які підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін в реєстраційні документи. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: договори купівлі продажу, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; договори, укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів: договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортні засоби договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою і скріплені печаткою; договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою та скріплені печаткою (за її наявності), у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу; свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном; рішеннями власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність;\~копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило па транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів транспортного засобу та конкретного одержувача; митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа па паперовому носії або електронна митна декларація, або видане органом доходів і зборів посвідчення про реєстрацію в уповноваженому органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу; акт про проведені електронні торги або постанова та акт про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем. Таким чином, наведеною нормою передбачено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови надання власниками транспортних засобів, зокрема, документів, які підтверджують правомірність їх придбання, отримання, ввезення, митного оформлення, а також відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху. Також цієї нормою встановлено вичерпний перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин. На час придбання транспортного засобу в 2010 році, підставою для реєстрації транспортного засобу визналась довідка-рахунок про придбання транспортного засобу. Однак 18.11.2015р. КМУ була прийнята постанова № 941 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань реєстрації транспортних засобів», яка безпосередньо стосується відміни використання довідки-рахунка при купівлі-продажу та оформлення транспортних засобів. У зв`язку з чим з 18.11.2015р довідка-рахунок не являється документом - підставою для здійснення операцій з транспортним засобом та не підтверджує право власності. Тобто, станом на теперішній час довідка-рахунок не вважається правовою підставою для проведення державної реєстрації транспортного засобу. Відповідно до п. 8 цього Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі, зокрема, рішення суду із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин. За загальним правилом, право власності на рухому річ виникає з моменту передання майна. Винятком із загального правила про те, що право власності на рухому річ виникає з моменту передання майна, є вказівка в нормі закону чи в положеннях договору. За допомогою такого універсального регулятора приватних відносин, як договір, його сторони можуть самі визначити (у договорі) момент виникнення права власності на рухому річ. Правила ч. 4 ст. 334 ЦК України (щодо державної реєстрації права) застосовуються до нерухомих речей. У постанові ВП ВС від 5 квітня 2023 року у справі № 911/1278/20 також вказано, що: «положеннями частини першої статті 334 ЦК України щодо переходу права власності на рухоме майно не передбачено в імперативному порядку, що право власності на таке рухоме майно переходить до набувача транспортного засобу з моменту здійснення його державної реєстрації. Право власності на рухоме майно переходить до набувача відповідно до умов укладеного договору, що узгоджується з принципом свободи договору відповідно до статей 6, 627, 628 ЦК України. Якщо договором не передбачено особливостей переходу права власності у конкретному випадку шляхом вчинення певних дій, воно переходить з моменту передання транспортного засобу». Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За вимогами п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку про те, що довідка-рахунок є документом, який підтверджує укладення правочину щодо переходу права власності на автомобіль та тягне за собою зміну його власника. Тому, суд приходить до висновку про те, що позивач отримав право власності на транспортний засіб на підставі договору купівлі-продажу, дійсність якого не спростована у судовому порядку, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).

Outcome: approved