Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування, яку обґрунтовано тим, що [INFO] у м. Донецьк помер [PERSON] , який є сином позивачки. З 01.01.2007 року [PERSON] перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного Фонду України в Донецькій області та отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» ( далі- Закон № 2262-ХІІ). Після отримання свідоцтва про смерть, позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного Фонду в Донецькій області з заявою про виплату на її рахунок недоотриманої пенсії. 28.11.2022 року на адресу позивачки надійшло рішення від Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області про відмову у виплаті недоотриманої пенсії у зв`язку з пропуском 6 місячного терміну звернення. Позивачка звернулася до Десятої Київської нотаріальної контори з заявою про відкриття спадщини на спадкове майно у вигляді недоотриманої пенсії. Нотаріусом були здійсненні запити до Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та на підставі отриманих відповідей від 08.05.2023 року та від 02.08.2023 року прийнято Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.09.2023 року. Вважає, що відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача на отримання не виплаченої за життя пенсії. В зв`язку з викладеним, просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на недоотриману пенсію за період з 01.01.2018 року по [INFO] року, на одержання якої за життя мав право [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити їй недоотриману пенсію за період 01.01.2018 року по [INFO] року, належну спадкодавцю [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , та стягнути з відповідача на її користь судовий збір в сумі 1 937,92 грн. Позивач, [PERSON] та представник позивача - адвокат Радченкова А.В., яка діє на підставі Ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія АІ №1553959 від 27 лютого 2024 року, в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надали заяву про розгляд справи без їхньої участі. Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав відзив на позовну заяву, в якому вказано, що відповідач заперечує проти позовних вимог. Померлий [PERSON] , [INFO] РНОКПП [NUMBER] , отримував пенсію за вислугу років відповідно до норм Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262 (далі-Закон № 2262), та знаходився на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з 01.01.2007. Згідно електронної пенсійної справи [PERSON] мав статус внутрішньо переміщеної особи та місцем його проживання/перебування згідно довідки ВПО № [NUMBER] від 16.08.2016 є [ADDRESS] . Довідку ВПО скасовано 28.09.2018. Проте фактично померлий [PERSON] проживав за адресою [ADDRESS] . Виплату пенсії було припинено з 01.01.2018. [INFO] [PERSON] помер у м. Донецьк. 09.11.2022 до Відповідача надійшла заява Позивача за № 14477/9 від 08.11.2022 щодо виплати недоотриманої пенсії за померлого сина [PERSON] 28.11.2022 Відповідач надав Позивачу відповідь, з якої вбачається, що відповідно статті 61 Закону № 2262 суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини. Також було зазначено, що підстави для виплати недоотриманної пенсії відсутні у зв`язку зі спливом 6-місячного терміну для звернення, оскільки [PERSON] помер [INFO] , а заява про нарахування та виплату його недоотриманої пенсії надійшла до Відповідача 08.11.2022. Відповідач вважає, що вимоги Позивача про визнання права власності на спадкове майно у вигляді пенсії, яка була призначена, нарахована його померлому батьку, який був з числа військовослужбовців, але не була ним одержана за життя, не підлягають задоволенню, а посилання Позивача на норми Цивільного кодексу України у даному випадку є помилковими, оскільки в даному випадку мають бути застосовані норми спеціального закону, а саме норми Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262. В зв`язку з викладеним, відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Позивачем надано відповідь на відзив, в якій зазначено, що можливість виплати сум пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, врегульовано ст. 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Норми Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не виключають застосування положень ЦК України про включення до складу спадщини призначеної, але неодержаної спадкодавцем за життя пенсії. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 19 жовтня 2022 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [INFO] у місті Донецьку помер [PERSON] . Згідно з повідомленням ГУ ПФУ в Донецькій області від 08 травня 2023 року [PERSON] перебував на обліку в Головному управлінні та отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Згідно електронної пенсійної справи [PERSON] мав статус внутрішньо переміщеної особи та фактично проживав у м. Торецьк Донецької області. Виплату пенсії припинено з 01.01.2018. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло до органів ПФУ не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Оскільки [PERSON] помер [INFO] , а заява про нарахування та виплату його недоотриманої пенсії надійшла до Головного управління 08.11.2022, підстави для виплату пенсії відсутні у зв`язку зі спливом 6-місячного терміну для звернення. Постановою державного нотаріуса Десятої київської державної нотаріальної контори Ткач Т.В. від 14 вересня 2023 року, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на недоотриману пенсію після померлого [INFO] [PERSON] , оскільки в матеріалах спадкової справи знаходиться лист ГУ ПФУ в Донецькій області від 08.05.2023 та лист ГУ ПФУ в Донецькій області від 02.08.2023, в яких повідомляється про відсутність підстав для виплати спадкоємцям недоотриманої пенсії померлого. На виконання ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області про витребування доказів від 28 лютого 2024 року, відповідачем у відзиві повідомлено, що на дату смерті у [PERSON] залишились суми недоотриманої пенсії за період з 01.01.2018 по 30.04.2022 у сумі 127858,06 грн. За статтею 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Відповідно до статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Статтею 1227 ЦК України визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Згідно із частиною 1 статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну (частина 2 статті 52 Закону № 1058-IV). У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій наведеної статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини (частина 3 статті 52 Закону № 1058-IV). Положення частин 2, 3 статті 52 Закону № 1058-IV, які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину. Тобто суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19. Згідно частині 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З відзиву Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області випливає, що [PERSON] перебував на обліку в Головному управлінні ПФУ в Донецькій області як отримувач пенсії за вислугу років призначеної відповідно до Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Довідку ВПО скасовано 28.09.2018. Виплату пенсії було припинено з 01.01.2018. Згідно із статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років. Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають прав на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника. За статтею 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Відповідно до статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утримання (стаття 31). Незалежно від перебування на утримання годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби. Суд доходить висновку, що норми Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не виключають застосування положень ЦК України про включення до складу спадщини нарахованої, але неодержаної спадкодавцем за життя пенсії, у разі відсутності у померлого членів сім`ї. Згідно з частиною 2 статті 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. В преамбулі Закону України № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року зазначено, що цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національної поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України. Таким чином, відсутність у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», прийнятому до ЦК України, норми, аналогічної тій, що передбачена у статті 1227 ЦК України щодо включення нарахованої, але неодержаної пенсії, до складу спадщини за відсутності членів сім`ї, не виключає застосування приписів статті 1227 ЦК України. Крім того, аналіз статей 1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить про те, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16-ц). У відзиві Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо [PERSON] зазначило, на дату смерті у [PERSON] ([INFO]) залишились суми недоотриманої пенсії за період з 01.01.2018 по 30.04.2022 у сумі 127858,06 грн. З огляду на викладене, суд визнає недоотриману [PERSON] за життя пенсію спадковим майном позивача, право на яке виникло з моменту прийняття спадщини, в порядку спадкування за законом. Таким чином, з врахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання права власності та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоотриману пенсію після смерті її сина обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір по справі в розмірі 1 937,92 грн., тому суд прийшов до переконання, що витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 937,92 грн. слід покласти на відповідача, стягнувши його за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved