Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-21 00:00:00

Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~"Фінансова компанія "Інвестохіллс\~Веста" звернулось до суду з позовом до [PERSON] ,\~в якому просить стягнути з відповідача 3% та інфляційні втрати у розмірі 148261,50 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 20000,00 грн та понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3108,00 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між [PERSON] та ТОВ «Український промисловий банк»" 28 вересня 2007 року був укладений кредитний договір № 345/ФКВ-07, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 59850 доларів 00 центів зі сплатою 12 % річних. 12 грудня 2017 року рішенням по справі № 343/675/14, що ухвалив Апеляційний суд Івано-Франківської області, стягнуто з [PERSON] 828794,46 грн заборгованості за кредитним договором та 7673,40 грн судового збору. Станом на дату подачі позову вищевказане рішення суду залишається невиконаним. 31 серпня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс\~Веста" було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс\~Веста", а ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс\~Веста" набуло права вимоги за кредитними договорами до позичальників та/або поручителів, в тому числі за договором кредиту № 345/ФКВ-07. У відповідності до ухвали Долинського районного суду Івано-Франківської області від 06.11.2020 замінено стягувача у справі № 343/675/14 на ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс\~Веста". Таким чином, ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс\~Веста" наділено правом грошової вимоги до відповідача, а ПАТ «Дельта Банк» втратив такі права. З огляду на те, що відповідачем після набрання законної сили рішенням суду, вищевказане рішення суду не було виконано, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних. Загальний розмір заборгованості по сплаті інфляційних втрат та 3% річних за рішенням суду, що підлягає стягненню відповідно до розрахунку заборгованості, проведеного з 08.12.2020 по 23.02.022, становить 148261,50 грн, з яких: нараховані 3% річних\~30177,20 грн; втрати від інфляції\~- 118084,30 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.01.2024 цивільна справа № 343/40/24 про стягнення 3% та інфляційних збитків у відповідності до ст. 625 ЦК України передана на розгляд судді Керніцькому І.І. (а.с.21). Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської\~ області від 05.01.2024 \~прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 343/40/24 за позовом Товариства з\~обмеженою\~відповідальністю\~"Фінансова\~компанія "Інвестохіллс\~Веста"\~до [PERSON] \~про стягнення\~3%,\~інфляційних збитків\~у відповідності\~до ст.625\~ЦК Українита призначено підготовче судове засідання. Визначено відповідачу до 10.01.2024 строк для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.22). Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської\~ області від 26.02.2024 \~закрито підготовче провадження у справі за позовом Товариства з\~обмеженою\~відповідальністю\~"Фінансова\~компанія "Інвестохіллс\~Веста"\~до [PERSON] \~про стягнення\~3%,\~інфляційних збитків\~у відповідності\~до ст.625\~ЦК Українита призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.48). Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської\~ області від 07.03.2024 заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс\~Веста"- адвоката Титаренко Ю.Д. задоволено та постановлено судове засідання у даній справі, призначене на 09 год. 00 хв. 08 березня 2024 року провести в режимі відеоконференції, забезпечивши участь представника позивача у засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку - программного забезпечення «ВКЗ», за посиланням на офіційному веб-порталі судової влади України vkz.court.gov.ua (а.с.64-65). Представник позивача Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~"Інвестохіллс\~Веста" адвокат (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗР №1/1951 а.с.75, довіреність №35 від 03.01.2024 - а.с.76) в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце його проведення була належним чином повідомлена судом. 19.03.2024 представник позивача через систему «Електронний суд» сформувала заяву, згідно з якої просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала, в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечила проти розгляду справи в заочному порядку з винесенням заочного рішення (а.с.73). Відповідач [PERSON] в судові засідання на неодноразові виклики не з`явився, причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому Законом порядку, про що свідчать оголошення на офіційному сайті Долинського районного суду про виклик в судове засідання (а.с.71, 72) та рекомендовані повідомлення про направлення поштових відправлень, які повернулись в Долинський районний суд з відміткою «за закінчення терміну зберігання» (а.с.27-28, 29-30, 42-43, 78-79). У встановлений судом строк, відзив на позовну заяву відповідач не надавав. \~\~ Враховуючи те, що відповідачем [PERSON] у встановлений Законом строк відзиву на позовну заяву до суду не подано, суд, відповідно\~ до положень ст.280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі\~ докази в їх сукупності, вважає, що в матеріалах справи достатньо даних, для вирішення \~спору. Даний позов підлягає до \~ задоволення, \~виходячи з наступного: \~ Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» задоволено, рішення Долинського районного суду від 11 вересня 2014 скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за договором кредиту №345/ФКВ-07, укладеного 28.09.2007 в сумі 828794,46 грн, з яких 552514,10 грн заборгованість за кредитом та 276280,37 грн заборгованість по процентах за користування кредитом, а також стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» 7673,40 грн витрат по оплаті судового збору (а.с.6). 26 квітня 2021 року Долинським районним судом Івано-Франківської області видано виконавчий лист щодо виконання вищевказаного рішення (а.с.7) Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 06 листопада 2020 року замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвестохіллс веста» у справі № 343/675/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 345/ФКВ-07 від 28.09.2007 (зворотня сторона а.с.7). Відповідно до рішення загальних зборів учасників ТОВ «ФК «Веста», яке оформлено протоколом № 06/08-2019 загальних зборів учасників ТОВ «ФК «Веста» від 06 серпня 2019 року, ТОВ «ФК «Веста» перейменовано на ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», яке є правонаступником всіх прав та обов`язків ТОВ «ФК «Веста» (а.с.11). Таким чином, усі права кредитора за кредитним договором 345/ФКВ-07 від 28.09.2007 на даний час належать ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста». Доказів повного чи часткового виконання вищевказаного рішення суду не подано і відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», за період з 08 грудня 2020 року по 23 лютого 2022 року 3% річних на суму заборгованості згідно з рішення суду в сумі 828794,46 грн становлять 30177,20 грн, інфляційні втрати\~118084,30 грн, загалом 148261,50 грн. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 1410цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). [PERSON] належним чином не виконував своїх зобов`язань за кредитним договором № 345/ФКВ-07 від 28 вересня 2007 року, у зв`язку із чим банк звернувся до суду з вимогою про дострокове стягнення з нього заборгованості за кредитом. Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2017 року у справі №343/675/14 апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» задоволено, рішення Долинського районного суду від 11 вересня 2014 скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за договором кредиту №345/ФКВ-07, укладеного 28.09.2007 в сумі 828794,46 грн, з яких 552514,10 грн заборгованість за кредитом та 276280,37 грн заборгованість по процентах за користування кредитом, а також 7673,40 грн витрат по оплаті судового збору. Рішення суду відповідачем не виконано, протилежного суду не доведено. У Постанові від\~10 квітня 2018 року у справі №914/1033/17\~Верховний Суд дійшов висновку, що у разі, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку трьох процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання. Рішенням Європейського суду з прав людини від 11.01.2005 у справі «Дубенко проти України» («Dubenko v. Ukraine») встановлено, що невиконання судового рішення на користь заявника понад три роки є втручанням у право заявника на мирне володіння своїм майном, яке закріплене у\~статті 1 Першого протоколу\~до Конвенції про захист прав людини та основних свобод. З огляду на те, що відповідачем після набрання законної сили рішенням суду, вищевказане рішення суду не було виконано, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних. Внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання кредитор набуває право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням. Тому право подати позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних за кожен місяць виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення, що узгоджується з діючою судовою практикою. У постанові від 23.02.2023 у справі №911/3025/21 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених ст. 625 ЦК України не є додатковими вимогами в розумінні ст. 266 ЦК України, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою у будь-якому випадку не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3% річних та інфляційних витрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц погодилась з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10.04.2018 та 27.04.2018 у справах №910/16945/14 та №908/1394/17, від 16.11.2018 у справі №918/117/18, від 30.01.2019 у справах №905/2324/17 та №922/175/18, від 13.02.2019 у справі №924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Загальний розмір заборгованості по сплаті інфляційних втрат та 3% річних за рішенням суду, що підлягає стягненню станом на 08 грудня 2023 року, відповідно до розрахунку заборгованості, представленого позивачем становить 148261,50 грн, з яких: нараховані 3% річних 30177,20 грн; втрати від інфляції 118084,30 грн. Розрахунок заборгованості зроблений за період з 08.12.2020 до 23.02.2022 (а.с.5). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним договором, відповідачем суду не подано. Нарахування \~встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити індекс інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим (Постанова Верховного суду України від 26.04.2017 справа № 3-1522 гс 16). Подібних висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла в постанові від 08.11.2019 №127/15672/16-ц, де зазначено, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі\~ст.625 ЦК України\~виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення\~і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з\~ [PERSON] заборгованості, передбаченої ст.625 ЦК України, підлягають задоволенню. Щодо стягнення понесених витрат позивача на правову допомогу суд зазначає наступне: Відповідно до ч.1, п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як передбачено ст.ст.15,60,62 ЦПК України\~та\~Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», правничу допомогу в суді може надавати адвокат, повноваження якого як представника посвідчується довіреністю або ордером. Згідно\~ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнта. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини справи. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Згідно з ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). В підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу суду було надано: договір №02-01/2023 про надання правової допомоги від 03.01.2023, укладений між ТОВ «Фінансова Компанія «Інвестохіллс веста» та АО «Лігал Ассістанс» (а.с.14-15), акт приймання-передачі наданих послуг від 21.11.2023 з детальним описом виду послуг, одиниці виміру, ціни за одиницю, кількості одиниць та суми, загальна вартість якої становить 20000,00 грн (а.с.17) та заявку на надання юридичної допомоги №1 від 07.11.2023 (а.с.18). З вказаного акта №103 приймання-передачі наданих послуг від 21.11.2023 вбачається, що розмір гонорару: за консультацію усну ( з вивченням документів) по кредитній справі №345/ФКВ-07 склав 1500,00 грн; консультація письмова по судовому рішенню по справі №2343/675/14 1500,00 грн; підготовка (складання) позовної заяви про стягнення 3%, інфляційних збитків у відповідності до ст.625 ЦК України з клопотанням 3000,00 грн; формування додатків до позовної заяви, зібрання те передача справи замовнику 2500,00 грн, загалом 20000,00 грн. Дослідивши перелік наданих послуг та робіт, виконаних в межах договору про надання правової допомоги, враховуючи складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та значення справи для сторони позивача , суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача щодо відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 20000,00 грн, що знайшла підтвердження наданими позивачем письмовими доказами. Враховуючи вищенаведене, з відповідача слід стягнути на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Інвестохіллс веста» 20000,00 гривень понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу. У відповідності до вимог\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору у розмірі 3108,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №77244 від 17.12.2023 (а.с.1). На підставі ст.ст. 526, 553,554, 612, 625, 1050 Цивільного кодексу України,\~

Outcome: approved