Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

05.03.2024 позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову - довічно. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що є батьком відповідача. Наразі позивачу виповнилося 65 років, за станом здоров`я не може працювати, так як має інвалідність 3 групи, щомісячно отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2520 грн., інших джерел доходів не має. Останні роки хворіє, в зв`язку з чим доводиться купувати багато ліків, на які витрачає в середньому 1800 грн. на місяць. Зазначив, що його матеріальне становище є вкрай нужденним, на харчування залишається зовсім мізерна сума. Повідомив, що відповідач офіційно працевлаштований, має дружину, з якою офіційно перебуває у шлюбі, але фактично шлюбних стосунків не підтримують. Утриманців не має, аліменти нікому не платить. Позивачу ніякої допомоги не надає. Вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на його утримання. Після виконання вимог ст.187 ЦПК на підставі ухвали суду від 07.03.2024 відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК судовий розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК до суду не надходило. Копію позовної заяви та доданих до неї документів вручено відповідачу рекомендованим повідомленням 12.03.2024, але правом подання відзиву в передбаченому ст.178 ЦПК порядку та строки не скористався. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд справи, будь-яких клопотань та відзив на позовну заяву не подав, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в порядку, передбаченому ст.279,280 ЦПК. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є батьком відповідача, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04.02.1988 Ков`язькою селищною радою Валківського району Харківської області, актовий запис №8. Згідно довідки до акту МСЕК серії 12ААА №457317 від 22.09.2016, [PERSON] з 01.09.2016 встановлено 3 групу інвалідності за загальним захворюванням безстроково. За даними висновку ЛКК №158 від 21.02.2024, [PERSON] спостерігається в КНП «Валківська ЦРЛ» у лікаря невропатолога та в КНП «Валківський ЦПМСД» у сімейного лікаря з приводу дисциркуляторної енцефалопатії ІІІ ст. з лікворною гіпертензією, підкорковим та вести було-атактичним синдромами та окоруховими порушеннями. Наслідки ішемічного інсульту (26.01.2015) в вертебро-базилярному басейні з правобічною пірамідною недостатністю. Лакунарна хвороба мозку. ІХС. Атеросклеротичний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІІ ст., ризик високий. СН ІІ А ст. За станом здоров`я потребує постійного прийому гіпотензивних, судинних та ноотропних препаратів. Позивачу призначена пенсія по інвалідності довічно, про що свідчить пенсійне посвідчення № [NUMBER] . Яз вбачається із довідки про доходи від 19.02.2024, позивач перебуває на обліку в Валківському об`єднаному управлінні ПФУ в Харківській області і отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2520 грн., сума пенсії за період з 01.09.2023 по 29.02.2024 складає 15120 грн. Ст.51 Конституції, ч.1 ст.202 СК встановлено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги, та утримувати їх. Згідно ч.1 ст.204 СК дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до п.21 ПП ВСУ від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст.202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК). Таким чином, право на утримання від дочки, сина - мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч.1 ст.204 СК. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Обов`язок дітей утримувати батьків не залежить від їхнього матеріального стану. Згідно ч.1 ст.205 СК суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Ч1 ст.81 ЦПК встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши надані докази в сукупності в призмі наведених правових норм, суд приймає до уваги, що позивач досяг пенсійного віку, є інвалідом ІІІ групи, має низку захворювань, потребує постійного прийому лікарських препаратів, в зв`язку з чим йому необхідна матеріальна допомога. Відповідач не надав доказів, які б свідчили про необхідність його звільнення від сплати аліментів на утримання непрацездатного батька. Враховуючи обов`язок повнолітнього сина утримувати батька, який є непрацездатним і потребує матеріальної допомоги, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. З урахуванням положень ч.1 ст.79 СК, суд вважає необхідним стягувати аліменти від дня подання позовної заяви. Судові витрати у справі відповідно до положень ст.141 ЦПК необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved