Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

28.11.2023 ТОВ «Закарпаттяенергозбут» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачу [PERSON] здійснюється постачання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] . Відповідач приєдналася до умов публічного договору про постачання електричної енергії по даному об`єкту та оплатою рахунків, виставлених ТОВ «Закарпаттяенергозбут» за спожиту електричну енергію, що підтверджується абонентською книжкою особового рахунку № [NUMBER] . Відповідачу здійснюється постачання електричної енергії за вказаною адресою. Однак, внаслідок неналежного виконання вимог законодавства та взятих на себе зобов`язань, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 6583,52 грн. за період з жовтня 2020 року по жовтень 2023 року, оплату якої боржник у порядку та строки, визначені договором та ПРРЕЕ в добровільному порядку не здійснила, що підтверджується загальною карткою споживання за особовим рахунком № [NUMBER] , у зв`язку з чим, позивач просить стягнути зазначену суму заборгованості з відповідача. На підставі наведеного, просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Закарпаттяенергозбут» суму заборгованості в розмірі 6583,52 грн. за спожиту електричну енергію згідно з договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, судовий збір у сумі 2147,20 грн. та 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.12.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, згідно з якою просить розглянути справу без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини неявки суд не повідомлено, відзив на позовну заяву не подано, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 за № 312. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а. також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Судом встановлено, що [PERSON] , якій здійснюється постачання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , приєдналася до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, шляхом фактичного споживання електричної енергії по даному об`єкту, та оплатою рахунків, виставлених ТОВ «Закарпаттяенергозбут» за спожиту електричну енергію за вказаною адресою, що підтверджується абонентською книжкою особового рахунку № [NUMBER] . Таким чином, ТОВ «Закарпаттяенергозбут», як постачальник електричної енергії, свої зобов`язання виконало в повному обсязі та надало відповідачу [PERSON] послуги з постачання електроенергії. Однак, відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань та не сплачує вартість спожитої електричної енергії вчасно, що призвело до виникнення заборгованості перед позивачем. Згідно з проведеним розрахунком заборгованості позивача у [PERSON] виникла заборгованість за період з жовтня 2020 року по жовтень 2023 року у розмірі 6583,52 грн., що підтверджується абонентською книжкою особового рахунку № [NUMBER] . У відповідності ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Частиною 2 п. 5.5.5 ПРРЕЕ передбачено, що споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Відповідно до п. 6 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Оскільки на [PERSON] відкрито особовий рахунок і абонентська книжка за зазначеною адресою, на відповідача покладається обов`язок по сплаті вартості отриманих ним житлово-комунальних послуг, в тому числі і за постачання електричної енергію, невиконання якого тягне за собою відповідальність. Враховуючи наведене, оскільки відповідач доказів щодо погашення заборгованості за спожиту електричну енергію не надала, не спростувала документально нарахований позивачем розмір заборгованості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Закарпаттяенергозбут» заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 6583,52 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2147,20 грн. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. (частина 2). Частиною 3 ст. 137 ЦПК України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В позовній заяві зазначено, що орієнтовний розрахунок судових витрат включає у себе витрати з надання професійної правничої допомоги у сумі 5000 грн. На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування адвокатом Чекан В.В. надано: витяг з договору про надання правової допомоги від 25.04.2019 №26, укладеного між позивачем й адвокатом; додаток №14 до договору; акт №54/23 про надання правової допомоги з описом фактично наданих послуг, періодом затраченого часу та сумою; ордер. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ознайомившись з наявними в матеріалах справи документами, наданих представником позивача, на підтвердження понесення відповідних судових витрат, суд приходить до висновку про відмову в стягненні на користь позивача з відповідача судових витрат на професійну правову допомогу, оскільки понесення таких позивачем документально не підтверджено, зокрема відсутні документи про оплату позивачем послуг, наданих адвокатом.

Outcome: approved