Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

у січні 2024 року ТОВ «Теплопостачсервіс» звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за житлово-комунальні послуги: з централізованого опалення в розмірі 43 986,92 грн; з постачання гарячої води в розмірі 6 558,49 грн, а також за абонентське обслуговування в розмірі 1 022,74 грн, інфляційні втрати, нараховані на суму заборгованості за житлово-комунальну послугу з централізованого опалення в розмірі 7 468,04 грн, суму трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості за житлово-комунальну послугу з централізованого опалення в розмірі 1 896,21 грн, інфляційні втрати, нараховані на суму заборгованості за житлово-комунальну послугу з постачання гарячої води в розмірі 2 815,92 грн, суму трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості за житлово-комунальну послугу з постачання гарячої води в розмірі 764,16 грн та судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. Свої вимоги мотивувало тим, що ТОВ «Теплопостачсервіс» з 01.07.2014 року є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , де відповідач є наймачем квартири [ADDRESS] . 14.02.2017 року між ТОВ «Теплопостачсервіс» та [PERSON] укладено договір № К7а/53 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, за яким виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами, у строк і на умовах, що передбачені договором. Відповідач свого обов`язку по сплаті коштів за отримані житлово-комунальні послуги не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з лютого 2020 року по листопад 2023 року, з постачання гарячої води за період з лютого 2020 року по листопад 2023 року та абонентське обслуговування за період з березня 2022 року по листопад 2023 року, в зв`язку із чим, позивач просить позов задовольнити та стягнути суму заборгованості з урахуванням встановлених ст. 625 ЦК України сум у зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання. Ухвалою від 30.01.2024 року відкрито провадження в указаній справі. Розгляд справи визначено проводити у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (а.с. 17). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ТОВ «Теплопостачсервіс» з 01.07.2014 року є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] , що підтверджується ордером № 014074 від 29.10.2008 року. 14.02.2017 року між ТОВ «Теплопостачсервіс» та [PERSON] укладено договір № К7а/53 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, за яким виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами, у строк і на умовах, що передбачені договором. Пунктом 11 цього Договору визначено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Система оплати послуг щомісячна. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг, платежі вносяться не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим. Відомості про те, що відповідач не споживає надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та відмовлявся від них, відсутні. Згідно з розрахунками ТОВ «Теплопостачсервіс», за адресою: [ADDRESS] , обліковується заборгованість: з централізованого опалення за період лютого 2020 року по листопад 2023 року, в розмірі 43 986,92 грн; з постачання гарячої води за період лютого 2020 року по листопад 2023 року, в розмірі 6 558,49 грн, а також за абонентське обслуговування за період з березня 2022 року по листопад 2023 року, в розмірі 1 022,74 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до п.п. 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Відповідно до п.п.1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Враховуючи обставини, встановлені судом у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що відповідач, як власник квартири, є споживачем послуг за послуги з централізованого опалення, які надає ТОВ «Теплопостачсервіс». З огляду на правовідносини, які склалися між сторонами, на відповідача, як боржника у зобов`язанні за укладеним договором, покладено обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, а позивач, як кредитор у зобов`язанні за укладеним договором має право вимагати сплату грошей за надані послуги. Відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за укладеним договором щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг. Таким чином, позивач правомірно вимагає стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги: з централізованого опалення за період лютого 2020 року по листопад 2023 року, в розмірі 43 986,92 грн; з постачання гарячої води за період лютого 2020 року по листопад 2023 року, в розмірі 6 558,49 грн, а також за абонентське обслуговування за період з березня 2022 року по листопад 2023 року, в розмірі 1 022,74 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача виплат, передбачених ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» (№530-ІХ від 17.03.2020 року), на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. При цьому, в постанові від 21.07.2021 року в справі № 752/24896/20 Київський апеляційний суд зазначив, що нарахування та стягнення 3% річних та інфляційних втрат на суму боргу, який виник у період карантину, порушує норми матеріального права, оскільки під час карантину штрафні санкції не нараховуються в силу імперативної вказівки Закону № 530-IX. Крім того, з 24.02.2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану, та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» нарахування та стягнення штрафів або пені, інфляційних нарахувань, відсотків річних у разі несвоєчасної або неповної оплати за житлово-комунальні послуги населенням - заборонено. Зважаючи на те, що на території України з 12.03.2020 року по 30.06.2023 року було запроваджено карантин, на період дії якого заборонено нарахування та стягнення 3% річних, інфляційних втрат та неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, а також ураховуючи, що з 24.02.2022 року, в період воєнного стану, нарахування та стягнення судом пені, 3% річних та інфляційних втрат - також заборонено, тому нарахування позивачем за вказаний період 3% річних та інфляційних втрат - є безпідставним та таким, що порушує норми матеріального права, тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню: інфляційні втрати, нараховані на суму заборгованості за житлово-комунальну послугу з централізованого опалення в розмірі 168,44 грн, сума трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості за житлово-комунальну послугу з централізованого опалення в розмірі 50,19 грн, інфляційні втрати, нараховані на суму заборгованості за житлово-комунальну послугу з постачання гарячої води в розмірі 81,04 грн, сума трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості за житлово-комунальну послугу з постачання гарячої води в розмірі 24,15 грн. За встановлених обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (88,43%) в розмірі 2 677,66 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial