Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського міського суду із позовною заявою до відповідача про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач свідомо ухиляється від виховання дитини [PERSON] , [INFO] . Її життям та здоров`ям не цікавиться, участі у вихованні та розвитку не бере, що є підставою для позбавлення останнього батьківських прав. В судове засідання позивач не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала заяву, згідно якої просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та розглянути справу за її відсутності, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив не надав. Повноважний представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні, з 2009 року [PERSON] з [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] [PERSON] народила доньку - [PERSON] , актовий запис про народження № 291, складений 13 вересня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. [PERSON] , [INFO] відвідує КЗЗСО ліцей № 3 та згідно відгуку на родину, вказується, що [PERSON] виховується у неповній благонадійній сім`ї. Вихованням та навчанням [PERSON] займається мати. Мати систематично бере участь у батьківських зборах, всіляко підтримує [PERSON] в навчанні та сприяє її всебічному розвитку. Батько дитини з сім`єю не проживає, його участь у вихованні не спостерігається. Також відповідно до Протоколу бесіди з дитиною від 15.08.2023 року дитина зазначає, що востаннє з батьком спілкувалася давно, ще на початку військового стану. Тобто враховуючи стан війни в країні батька не цікавить життя і здоров`я власної дитини. Відповідно до рішення Жовтоводського міського суду від 26.12.2016 року справа № 176/2397/16-ц з [PERSON] стягуються аліменти на утримання дочки в розмірі частині від усіх видів його заробітку (доходу). Однак, [PERSON] з 2021 року аліменти не сплачував. На даний час відповідач має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 116435,47 грн., станом на 31.07.2023 року, що підтверджується розрахунком заборгованості, наявним в матеріалах справи. Всі вказані факти, свідчать про невиконання відповідачем своїх прямих батьківських обов`язків та байдуже ставлення до самої дитини. Як вбачається із висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради прийшов до висновку про доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Як вказує позивач, коли доньці було 3 роки вони з відповідачем розійшлися та почали проживати окремо. Отже, з 2014 року донька проживає разом з нею та перебуває на її утримані. З того часу відповідач з дитиною майже не спілкується, фінансово не допомагає, не цікавиться життям доньки. Відповідач не виявляє бажання піклуватися про доньку та бути їй батьком. Відповідач жодним чином не проявляє заінтересованості в подальшій долі дитини, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, фізичним та духовним розвитком дитини, навчанням. Зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливало на фізичний розвиток дитини, як складову виховання; не спілкується з дитиною взагалі; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини. Таким чином, можна дійти висновку, шо батько дитини самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Нормами Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею (ч.2 ст.157 СК України). Згідно ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, установленої законом. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно із ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до п.16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно із ст.3 "Конвенції про права дитини", прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Частина 2 статті 171 СК України визначає, що дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. На підставі викладеного, зважаючи на те, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками та ухиляється від виховання дитини, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дитини [PERSON] , [INFO] , отже вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. Згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Outcome: approved