Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

14 грудня 2023 року до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся позивач [PERSON] до відповідача Криворізької міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим від 11.10.2022, складеним за актовим записом №1627 Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), яка була мачухою Позивача [PERSON] . Позивач був сином [PERSON] , який був одружений з [PERSON] , дівоче прізвище якої [PERSON] . Вищезазначене підтверджується свідоцтвом про народження позивача Серія [NUMBER] , виданого 16.11.1978 року, свідоцтвом про одруження [PERSON] з [PERSON] Серія [NUMBER] , виданого 14.04.2000 відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної ради м.Кривого Рогу. Це був другий шлюб [PERSON] . Першим шлюбом [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ) був шлюб, укладений з [PERSON] , який 12.11.1991 розірваний Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану м.Кривого Рогу, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] від 12.11.1991. Підтвердженням вищезазначеного також є рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 03.11.1998, у якому зазначено, що Відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком [PERSON] , шлюб з яким розірвано у 1991 році. Єдиний син [PERSON] ( [PERSON] ) [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] , про що зроблений актовий запис за №248 Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. [PERSON] дітей не мав. Чоловік [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] , про що зроблений актовий запис за №1846 Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. У довідці КП «Криворізька центральна районна лікарня Новопільської сільської ради» про причину смерті, яка видається до поховання, зазначено, що [PERSON] померла [INFO] у віці 73 роки від інфаркту головного мозку. У лікарському свідоцтві про смерть №100 від 10.10.2022 КП «Криворізька центральна районна лікарня Новопільської сільської ради» зазначено, що смерть настала у стаціонарі від інфаркту головного мозку. [PERSON] була хворою людиною, якій з 01.11.2003 встановлена третя група інвалідності безстроково, за загальним захворюванням, що підтверджується довідкою МСЕК Сер. МСЕ -ДНА -01 №376232. 25.11.1997 [PERSON] звільнилася з роботи, з ПП «Прип`ять» та більше не працювала у зв`язку з хворобами. У 1990, 1994, 2000 в неї були інсульти, 09.11.2010 [PERSON] була прооперована. Стан здоров`я [PERSON] значно погіршився у 2010, а 06.12.2011 висновком лікарської комісії КЗ «Міська лікарня №6» у зв`язку з наслідками перенесеного інфаркту головного мозку встановлено, що [PERSON] потребує за станом здоров`я стороннього догляду. Починаючи з січня 2015 року її стан здоров`я погіршився, згідно виписного епікризу № 688 МБУЗ «ЦРБ» Усть-Лабинського району [PERSON] перебувала на лікуванні з 11.01.2015 по 30.01.2015 з діагнозом: недиференцирований інсульт в ЛКБ (11.01.2015). Гострий період. Моторно-сенсорна афазія. Правосторонній центральний глибокий гемипарез, виражені емоційно-вольові та когнітивні порушення, дисфункція тазових органів. Гіпертонічна хвороба 3 ступеню, риск 4. Хвора потребує постійного стороннього догляду. Згідно виписного епікризу №168712/1354 [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у період з 19.10.2015 по 20.10.2015 у КЗ «Криворізька міська лікарня №16» ДОР», основний діагноз: наслідки перенесеного ОНМК у вигляді дизартрії, легкого правобічного гемипарезу, супутній: церебральний атеросклероз, хвора від подальшого лікування відмовилася, позивач [PERSON] забрав її додому. Починаючи з 20.10.2015 року до 10.10.2022 позивач проживав разом з [PERSON] , здійснюючі за ней постійний догляд по адресі її проживання, якою є: [ADDRESS] , у квартирі, яка належала на праві власності [PERSON] . Після смерті [PERSON] позивач звернувся до Другої криворізької державної нотаріальної контори із заявою для оформлення Свідоцтва про право на спадщину. 19.09.2023 Тімошиною О.В. , державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори у спадковій справі №132/2023 винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у якій зазначено: відмовити [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало [PERSON] , яка померла [INFO] у зв`язку з тим, що відсутні документи, які підтверджують факт родинних відносин між ним та [PERSON] та не підтверджується документально факт спільного проживання за однією адресою більш ніж п`ять років до дня смерті зі спадкодавцем. Відмова державного нотаріуса Другої криворізької державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало [PERSON] послугувало підставою для звернення з позовною заявою до суду. У зв`язку з чим позивач просив суд: встановити факт постійного проживання у квартирі [ADDRESS] у період з 20.10.2015 по 10.10.2022 та на дату та на час відкриття спадщини - на 10.10.2022 [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] однією сім`єю разом зі спадкодавцем [PERSON] , померлою [INFO] . Ухвалою суду від 18.12.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду від 18.01.2024 року за клопотанням представника позивача адвоката Ратушної Р.П. від 11.12.2023 витребувано: від Тімошиної О.В. , державного нотаріуса Другої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області матеріали спадкової справи №132/2023 після померлої [INFO] [PERSON] та матеріали спадкової справи після померлого [INFO] [PERSON] (місце знаходження державного нотаріуса Другої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області: 50029, місто Кривий Ріг, вул. Станіслава Конткевича, буд. 37). 04.03.2024 через електронний суд від представника позивача адвоката Ратушної Р.П. надіслано клопотання про приєднання доказів, а саме: довідки про місце поховання від 26.02.2024 з Ритуальної служби м.Кривого Рогу Комунального підприємства «Ритуал Сервіс Плюс» Криворізької міської ради, яка надана [PERSON] , у якій зазначено що він 13.10.2022 року здійснив поховання [PERSON] в секторі 59, ряд 2 , місце [NUMBER] на кладовищі «Ново-Краматорівка» Тернівського району м.Кривого Рогу Дніпропетровської області. Ухвалою Жовтневого районного суду від 18.01.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 16.02.2024 року об 11.00 годин. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовльнити. Представник відповідача не заперечуав проти задовлення позову. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновків, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Під час розгляду справи судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] з 01.11.2003 встановлена третя група інвалідності безстроково, за загальним захворюванням, що підтверджується довідкою МСЕК Сер. МСЕ -ДНА -01 №376232. 25.11.1997 [PERSON] звільнилася з роботи, з ПП «Прип`ять» та більше не працювала у зв`язку з хворобами. У 1990, 1994, 2000 в неї були інсульти, 09.11.2010 [PERSON] була прооперована. Стан здоров`я [PERSON] значно погіршився у 2010, а 06.12.2011 висновком лікарської комісії КЗ «Міська лікарня №6» у зв`язку з наслідками перенесеного інфаркту головного мозку встановлено, що [PERSON] потребує за станом здоров`я стороннього догляду. У зв`язку з необхідністю здійснення постійного стороннього догляду з 20.10.2015 по дату смерті [PERSON] , якою є 10.10.2022, здійснював догляд та проживав з [PERSON] позивач. Підтвердженням того, що позивач проживав разом з [PERSON] з 20.10.2015 до 10.10.2022, до дати її смерті, по адресі: [ADDRESS] слугує Акт сусідів від 08.12.2023 року, які проживали у буд. [ADDRESS] у період проживання позивача разом з [PERSON] . У даному акті зазначено, що позивач проживав разом з [PERSON] з 20.10.2015 до 10.10.2022, до дати її смерті, по адресі: [ADDRESS] як член сім`ї, Позивач та [PERSON] були пов`язані спільним побутом та спільними витратами, Позивач опікувався [PERSON] , купував їй ліки, продукти харчування, відвозив на прийоми до лікарів у зв`язку з тим, що [PERSON] дуже хворіла та потребувала постійного догляду Відповідно до Декларації №0001-ХМЕЗ-2КАО про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу від 27.11.2021 довіреною особою [PERSON] для повідомлення у разі настання екстреного випадку з пацієнтом є [PERSON] . За період з 20.10.2015 по дату смерті та після смерті позивач здійснював оплату комунальних послуг за квартиру по адресі: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з сайту ТОВ Нова-Ком, згідно якої платником зазначений позивач, а також інформацією про оплату позивачем комунальних послуг за період з березня 2017 по вересень 2023 по адресі: [ADDRESS] . Поховання [PERSON] здійснював позивач, що підтверджується довідкою про місце поховання від 26.02.2024 з Ритуальної служби м.Кривого Рогу Комунального підприємства «Ритуал Сервіс Плюс» Криворізької міської ради, у якій зазначено, що 13.10.2022 року здійснив поховання [PERSON] в секторі 59, ряд 2 , місце [NUMBER] на кладовищі «Ново-Краматорівка» Тернівського району м.Кривого Рогу Дніпропетровської області [PERSON] , а також накладною від 13.10.2022, виписаною ФОП [PERSON] , а також наступними документами: витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно ФОП [PERSON] , випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно ФОП [PERSON] , витягом з реєстру платників єдиного податку від 11.10.2019 №1904833400879,. Встановлення факту, що має юридичне значення, необхідне позивачу для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті померлої [PERSON] , тому що з 20 жовтня 2015 року по дату її смерті позивач проживав разом з нею як член сім`ї, вони були пов`язані спільним побутом та спільними витратами. Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розгляд в порядку окремого провадження справи про встановлення факту можливий, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними, така справа розглядається судами за правилами позовного провадження. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, для одержання права на спадкування у зазначених осіб необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім`єю; 2) на час відкриття спадщини має пройти принаймні п`ять років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім`єю. Згідно із ст. 3 СК України сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частинами першою та другою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до статті 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно зі статтею 1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (частина перша статті 1267 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі N 644/6274/16-ц (провадження N 14-283цс18) вказано, що "згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року N 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї" членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки". Відповідно до п.18 Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі. Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України позивач як учасник бойових дій звільнений від сплати судового збору. У зв`язку з чим відповідно до ч.6 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved