Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Щербина Я.М., звернулася до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, в якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Також просила судові витрати по справі залишити за позивачем. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 27.11.2020 року вони із відповідачем, уклали шлюб, який було розірвано рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.05.2023 року, рішення набрало законної сили 10.06.2023 року. В шлюбі у подружжя народився син - [PERSON] , [INFO] , який проживає із позивачем та знаходяться на її утриманні. Також зазначила, що відповідач не забрав дитину з пологового будинку, за період з 08.2021 року по сьогодні - тобто два з половиною років не тільки не брав участі у вихованні, спілкуванні та розвитку дитини, його життям не цікавився, він жодного разу не бачив власного сина та не намагався цього зробити, жодного разу не попросив позивача про зустріч з дитиною. Син зареєстрований та проживає із позивачем за адресою: [ADDRESS] . З 30.08.2021 року і по теперішній час дитина спостерігається в МУ "Медичний центр РАМБАМ" м. Москва. Крі того вказала, що будь-яких перешкод у спілкуванні, зустрічах відповідача із сином позивач не чинила. Повна бездіяльність відповідача і нехтування своїми батьківськими обов`язками підтверджується відсутністю звернень до правоохоронних органів щодо неможливості спілкування із дитиною, з`ясування її місця проживання; до суду про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною; до служби у справах дітей з приводу чинення йому перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способів участі у спілкуванні з нею. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі просила їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, просив розглядати справу за його відсутності. У судове засідання представник третьої особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради не з`явився, про судове засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.11.2020 року, який рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.05.2023 року розірвано, рішення набрало законної сили 10.06.2023 року. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони у справі є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки про реєстрацію за адресою № 7668265 дитина - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З 30.08.2021 року і по теперішній час дитина спостерігається в МУ "Медичний центр РАМБАМ" м. Москва, що підтверджується Довідкою від 27.11.2023 року. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Положеннями ст.150 СК України, встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі зобов`язання піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти. Відповідно до ч.4 ст.155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Положеннями частин 1,4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх обов`язків з незалежних від неї причин. Крім того, за приписами п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема становлення батьків до дітей. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, і судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Отже, за змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України та зазначених вище роз`яснень Пленуму Верховного Суду України позбавлення батьківських прав можливе лише у разі винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми обов`язками. Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи з вищевикладеного, враховуючи позицію відповідача, який не заперечував проти позбавлення його батьківських прав, суд приходить до висновку, що перешкоди для виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків - відсутні. Відповідач байдужий до життя, стану здоров`я та розвитку своєї дитини, не цікавиться її життям, ніколи не бачив її. Тривалий час без поважних причин ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] , є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved