Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить визнати право власності на нерухоме майно свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . У цій справі предметом спору є визнання за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка права власності на нерухоме майно. Позивачка та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.07.1961 року. Під час перебування у шлюбі родина набула нерухоме майно, а саме земельну ділянку площею - 0, 0567 га, яка зареєстрована на [PERSON] ; приватний будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею - 61,70 кв. м., який зареєстрований на праві власності також на [PERSON] . Також позивачка зазначає, що померлий [PERSON] за своє життя заповіт не складав. Разом з тим слід зазначити, що позивачка прийняла спадщину після смерті свого чоловіка у зв?язку проживання з ним за однією адресою. Для оформлення спадкових прав на земельну ділянку та приватний будинок позивач звернулась до Білогірської державної нотаріальної контори, якою було заведено спадкову справу за № 143/2022 після смерті [PERSON] на підставі заяви [PERSON] . Зазначеною нотаріальною конторою внесено відомості до спадкового реєстру від 26.10.2022 за № 69844564 згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 70436276. Так, позивачкою було надано заяву до Білогірської державної нотаріальної контори 26.10.22 за № 331 спадкової справи № 143/2022. Позивачка звернулася з питанням прийняття спадщини у визначений законодавством термін, без його пропуску. Однак, враховуючи воєнні дії на території міста Бахмут, позивачка в подальшому вимушена була звернутися до Теофіпольської державної нотаріальної контори за підзвітністю та оформленням спадкових справ на не окупованих територіях. Позивачкою були надіслані до нотаріальної контори всі належні документи, які підтверджують факт подружніх відносин, проживання за однією адресою та всі інші правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Однак, позивач отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв?язку з відсутністю у спадковій справі інформації про реєстрацію місця проживання спадкодавця та осіб, які проживали з ним, недоказані подружні відносини, відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Така відмова, на думку позивачки є противоправною, безвідповідальною, та такою яка грубо порушує майнові права позивачки. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 15.03.2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначене підготовче судове засідання. Позивач до судового засідання не з`явилася, про час та дату розгляду справи її було повідомлено належним чином. Надала заяву про розгляд за її відсутності. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи було повідомлено належним чином, шляхом розміщення оголошення на веб-сайті «Судова влада» сторінка Дружківського міського суду, розділ оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме. Надав заяву у якій просив розглянути справу у його відсутність ,та повідомів у заяві про те зо не заперечує проти задоволення позову. Третя особа будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. Дослідив матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Позивачка [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.08.1961 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, актовий запис № 468, [NUMBER] (а.с.8). Під час перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] набули нерухоме майно, а саме земельну ділянку площею - 0, 0567 га, яка зареєстрована на [PERSON] , за адресою [ADDRESS] , що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЕ № 715982 та будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею - 61,70 кв. м., який зареєстрований на праві власності на [PERSON] , що підтверджується копією технічного паспорта на житловий будинок та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] (а.с.9). Позивачка зазначає, що померлий [PERSON] за своє життя заповіт не складав. Як вбачається із довідки № 13 від 20.10.2023 року виданої Бахмутською міською радою, позивачка [PERSON] разом із чоловіком [PERSON] на момент смерті [INFO] були зареєстровані та мешкали за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із матеріалів справи, що Білогірською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу за № 143 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] на підставі заяви поданої від [PERSON] . Враховуючи воєнні дії на території міста Бахмут, позивачка вимушена була виїхати із міста та звернутися до Теофіпольської державної нотаріальної контори за підзвітністю для оформленням спадкових справ. Відповідно до листа Теофіпольської державної нотаріальної контори Хмельницької області від 30.11.2023 року, в якому зазначено, що видати свідоцтво про право на спадщину неможливо, оскільки в спадковій справі відсутня інформація про реєстрацію місця проживання спадкодавця та осіб, які проживали з ним, недоказані подружні відносини, відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Статтею 1216 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом стаття 1217 Цивільного кодексу України. Згідно зі ст. 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1261 Цивільного кодексу України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Так, згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як зазначено в ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Позивач проживала з померлою особою своїм чоловіком за однією адресою, вели спільний побут та користувались та розпоряджались спільним майном на момент смерті останнього, що фактично підтверджує факт прийняття спадщини позивачем. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, так як вони обґрунтовані вимогами діючого законодавства та знайшли своє підтвердження доказами у судовому засіданні, позивач має достатні правові підстави на визнання за нею права власності на земельну ділянку та приватний будинок.

Outcome: approved