Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-21 00:00:00

Вказана позовна заява надійшла до суду 29.06.2022 року.\~ В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 23 вересня 2006 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , та малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . З 2019 року сімейні відносини між сторонами були фактично припинені, вони не спілкуються та не ведуть спільне господарство, втрачені всі фізичні та духовні зв`язки між ними. Спільне життя у них з відповідачем не склалося через розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства, відсутність взаєморозуміння між ними та довіри, різницею у характерах, поглядах на сімейні стосунки та цінності, постійні сварки та конфлікти, які залагодити не вдається. На думку позивача, шлюб існує лише формально. Станом на сьогодні діти [PERSON] та [PERSON] проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. На даний час втрачені всі фізичні та духовні зв`язки між ними. На думку позивача, їх подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Тому, через вищевикладені обставини та події позивач звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу між нею та [PERSON] .. Після розірвання шлюбу вона бажає і надалі іменуватись шлюбним прізвищем « [PERSON] ». Після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, 07.07.2022 року позовна заява прийнята судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою від 13.09.2022 року провадження по справі зупинено до скасування воєнного стану, оголошеного у зв`язку з агресією російської федерації проти України, або припинення перебування відповідача в лавах Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, так як відповідач є військовослужбовцем ЗСУ. 11.03.2023 року провадження у справі поновлено за заявою відповідача. Позивач у судове засідання не з`явилася, однак від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. На задоволенні позову наполягає /а.с.18,32/. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Позов визнає, погоджується на розірвання шлюбу /а.с.28/. Тому справа розглянута у відсутність сторін, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України. Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 23 вересня 2006 року Малаївською сільською радою Красноокнянського району Одеської області, актовий запис №01 /а.с.6/. Від шлюбу сторони мають двох дітей: неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , та малолітню доньку [PERSON] , [INFO] /а.с.7,8/. Діти проживають разом з позивачем, перебувають на її утриманні /а.с.10/. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 1 статті 110 СК України встановлено право одного з подружжя на пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином забезпечується принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження та під час\~ розірвання шлюбу. Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року). Так, відповідно до ст.12 зазначеної конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст.5 Протоколу №7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідач є військовослужбовцем, у зв`язку з чим, оскільки через військову агресію російської федерації проти України в Україні оголошено воєнний стан\~ (Закон України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, строк дії якого продовжено), то за вимогами п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у даній справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Разом з тим, суд прийшов до наступного. Згідно із нормами статті 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. За Цивільним кодексом України фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав (частина третя статті 269 Цивільного кодексу України). Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004, суд при розгляді справи керується верховенством права.\~ Таким чином, враховуючи конституційні норми щодо заборони на втручання в особисте і сімейне життя, до яких і відноситься перебування у шлюбі та вільне право на його розірвання, що є невід`ємним правом кожного, суд приходить до висновку, що, при умові того, що позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, а відповідач, який є військовослужбовцем, погоджується на розірвання шлюбу та просив розглядати справу за його відсутності, то у даному випадку зупинення провадження по справі суд розцінює, як втручання у особисте життя позивача та відповідача та звуження їх невід`ємних та конституційно закріплених прав на особисте життя. Більше того, саме відповідач був ініціатором відновлення провадження по справі до скасування воєнного стану, не бажаючи у подальшу перебувати у шлюбі з позивачем. Отже, судом встановлено, що протягом тривалого часу сторони не намагалися відновити сімейні стосунки, проживають окремо, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Тому суд прийшов до висновку, що збереження сім`ї суперечить інтересам позивача та, згідно зі ст.112 СК України, позов підлягає задоволенню і шлюб слід розірвати. При цьому, згідно зі ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. . Щодо судових витрат, то\~ відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач при подачі позову сплатив судовий збір в сумі 992,4 грн. через АТ «ОЩАДБАНК» за квитанцією\~ №1 від\~ 29.06.2022 року /а.с.2 /. Частиною 1 ст.142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення по справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то позивачу з державного бюджету слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 496,20 грн\~ (50% від 992,4 грн. сплаченого позивачем при поданні позову через АТ «ОЩАДБАНК» за квитанцією\~ №1 від\~ 29.06.2022 року ), а іншу частину судового збору у сумі 496,20 грн , відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved