Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Черкаської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Черкаській області про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що органом досудового розслідування йому 25.07.2022 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України у кримінальному провадженні №4202152230000088, внесеному 16.07.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань. В даному кримінальному провадженні 29.07.2022 року начальником Корсунь-Шевченківського відділу Смілянської окружної прокуратури Аскольдом Грачовим затверджено обвинувальний акт відносно нього у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень. В ході судового розгляду 15.05.2023 року начальником Корсунь-Шевченківського відділу Смілянської окружної прокуратури змінено обвинувачення, яке погоджено з керівництвом Смілянської окружної прокуратури і остаточно пред`явлено йому обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України. При цьому виключено обвинувачення за ч.2 ст.191 КК України за відсутністю в його діях складу злочину. За результатами розгляду даного кримінального провадження, за зміненим обвинуваченням, вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області 14.09.2023 року його звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Вироком, який набрав законної сили 14.10.2023 року, встановлено, що відповідно до зміненого обвинувального акту (з виключенням з об`єму обвинувачення ч.2 ст.191 КК України), сторона обвинувачення прийшла до висновку, що в його діях відсутня суб`єктивна сторона зазначеного злочину. З моменту пред`явлення йому підозри 25.07.2022 року та відповідно набуття статусу підозрюваного і до виключення з обвинувачення ч.2 ст.191 КК України 15.05.2023 року від незаконно перебував під слідством та судом. Тобто в зазначений період він був незаконно притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст.191 КК України, який передбачає покарання до 5 років позбавлення волі. За таких обставин у нього виникло право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної органами досудового розслідування та прокуратури внаслідок незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.191 КК України. Моральна шкода полягає у довготривалому перебуванні під страхом кримінальної відповідальності за тяжкий злочин, якого він не вчиняв. У порушенні його нормальних стосунків з оточуючими людьми, що очорнило та принизило його в очах всіх близьких людей та викликало недовіру у родичів. Сам факт притягнення його до кримінальної відповідальності негативно відобразився на взаємовідносинах з близькими та родичами. На протязі всього часу він був позбавлений звичайного людського спокою, душевної врівноваженості, перебував у постійному страху та напруженні, в пригніченому і приниженому стані, постійно перебуваючи в стані очікування чергового судового засідання, яке може закінчитися позбавленням його волі. Так, слідчими органів внутрішніх справ відповідних підрозділів міліції та поліції Черкаської області здійснювалося досудове розслідування в кримінальному провадженні №4202152230000088 відносно нього, за вчинення злочину якого він не вчиняв, а тому відповідачем є Головне управління Національної поліції в Черкаській області. Прокурором Корсунь-Шевченківського відділу Смілянської окружної прокуратури було відкрито провадження №4202152230000088 та здійснювався нагляд за досудовим розслідуванням, а також підтримувалося державне обвинувачення в суді. Оскільки зазначені підрозділи прокуратури підпорядковані юридичній особі - Черкаській обласній прокуратурі, остання є відповідачем у справі. Зобов`язання зі сплати коштів позивачу, шляхом їх безспірного списання з відповідних казначейських рахунків покладається на державу в особі Державної казначейської служби України. Розмір моральної шкоди визначає, як мінімальний, який гарантує держава за час перебування під слідством та судом в період з 25.07.2022 року по 15.05.2023 року. Мінімальна заробітна плата на час розгляду справи складає 6700 грн., тому сума, яка підлягає до стягнення на його користь, складає 64766 грн. та виходить із наступного розрахунку: 09 місяців 20 днів х 6700 грн. = 64766 грн. З урахуванням вищенаведеного просить стягнути з Державного бюджету України на його користь моральну шкоду у розмірі 64766 грн. шляхом списання цих коштів з Державної казначейської служби України. Відповідач представник Державної казначейської служби України 07.11.2023 року звернувся до суду із відзивом на позовну заяву, в якій просив у задоволенні позовних вимог відмовити виходячи із наступного. Зазначили, що позивач 25.07.2022 року було пред`явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.191 КК України та ч.1 ст.366 КК України. В подальшому прокурором змінено обвинувачення і згідно обвинувального акту від 15.05.2023 року позивач обвинувачувався лише за ч.1 ст.366 КК України. У позовній заяві позивач просить суд відшкодувати моральну шкоду за період незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.191 КК України. Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №266/94-ВР, право на відшкодування шкоди виникає у разі: постановлення виправдовувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інші процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діях складу кримінального правопорушення бо не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливості їх отримати; закриття справи про адміністративне правопорушення. Казначейство вважає, що пред`явлення підозри особі за декількома статтями КК України свідчать про те, що кримінальні правопорушення були вчинені одним діянням, тобто утворювали ідеальну сукупність. Зміни у життєвому устрої позивача, що сталася у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, були пов`язані не лише із підозрою та обвинуваченням за ч.2 ст.191 КК України, за якою в подальшому знято обвинувачення з позивача, а також були пов`язані із підозрою та обвинуваченням за ч.1 ст.366 КК України, за якою позивача було визнано винним та звільнено від покарання за спливом строків давності. Оскільки позивач визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.366 КК України за підозрою, що пред`явлена за ідеальну сукупність кримінальних правопорушень, останній не має права на відшкодування шкоди згідно з ч.1, 2 та 7 ст.1176 ЦК України та норм Закону №266/94/ВР. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази наявності завдання моральної шкоди і наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями працівників органів прокуратури та Національної поліції. Факт досудового розслідування відносно позивача не може вважатися безумовним доказом заподіяння моральної шкоди, оскільки відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги. Враховуючи відсутність належних доказів заподіяння моральної шкоди просять відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідач представник Головного управління Національної поліції в Черкаській області 09.11.2023 року звернувся до суду із відзивом на позовну заяву, в якій просив у задоволенні позовних вимог відмовити виходячи із наступного. Позивач не підпадає під жоден із критеріїв визначений ст.1176 ЦК України, а відтак взагалі не має права на відшкодування моральної шкоди. Звертаючись до суду із даним позовом позивач, як на підставу позову посилається на те, що посадова особа поліції незаконно притягла його до кримінальної відповідальності. Позивачем до позовної заяви не надано жодного доказу на підтвердження завданої йому моральної шкоди. Також позивачем не зазначено в чому конкретно виразилася його моральні страждання та з чого він виходив визначаючи розмір моральної шкоди. Враховуючи відсутність належних доказів заподіяння моральної шкоди просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідач представник Черкаської обласної прокуратури 14.11.2023 року звернувся до суду із відзивом на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог виходячи із наступного. Факт зміни обвинувачення не свідчить про відсутність в діях [PERSON] кримінального правопорушення та подальше підтримання пред`явленого [PERSON] обвинувачення здійснювалося за ч.1 ст.366 КК України. Позивач не був повністю реабілітований за вчинення, зокрема, ч.1 ст.366 КК України його визнано винним та звільнено від покарання у зв`язку із закінченням строків давності, тобто з нереабілітуючих підстав. При цьому вирок суду набрав законної сили і позивачем не оскаржувався. Таким чином, право на відшкодування шкоди виникає в особи лише у випадку незаконного притягнення до кримінальної відповідальності при повній реабілітації, а звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності не є реабілітуючою підставою та не виправдовує особу, яка вчинила кримінально каране діяння. У випадку закриття кримінального провадження у зв`язку з звільненням особи від кримінальної відповідальності відсутні підстави для відшкодування шкоди у відповідності до положень ст.2 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури, суду» Позивач та\~його представник\~у судовому\~засіданні просили\~задовольнити позовні\~з підстав\~викладених у\~позовній заяві. Представник відповідача Черкаської обласної прокуратури в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача - Державної казначейської служби в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Черкаській області в судове засідання не з`явився, просив про розгляд справи без його участі. Суд, вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку. 25.07.2022 року заступником начальника СВ відділення поліції №1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області Л.Сіренко у кримінальному провадженні №42021252230000088 від 16.07.2021 року [PERSON] було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України. 29.07.2022 року заступником начальника СВ відділення поліції №1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області Л.Сіренко складено обвинувальний акт про вчинення [PERSON] кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, який був затверджений начальником Корсунь-Шевченківського відділу Смілянської окружної прокуратури А.Грачовим. 15.05.2023 року начальником Корсунь-Шевченківського відділу Смілянської окружної прокуратури змінено обвинувачення, яке погоджено з керівництвом Смілянської окружної прокуратури і остаточно пред`явлено [PERSON] обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України. При цьому виключено обвинувачення за ч.2 ст.191 КК України за відсутністю в діях [PERSON] складу злочину. Вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 14.09.2023 року [PERSON] було визнано винуватим за ч.1 ст.366 КК України, призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, державних та комунальних підприємствах, установах та організаціях, пов`язаних з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 1 рік. Відповідно до ст.49 КК України [PERSON] було звільнено від покарання на підставі ч.5 ст.74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Вирок набрав законної сили 14.10.2023 року. Відповідно до статей\~55,\~56 Конституції України,\~кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Частиною першою\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка з огляду на приписи частини першої\~статті 9 Конституції України,\~статті 10 ЦК України\~є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. За змістом статей\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Спеціальні підстави відповідальності держави за шкоду, завдану особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені\~статтею 1176 ЦК України. Відповідно до частини першої\~статті 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом (частина сьома\~статті 1176 ЦК України). Статтею 1 Закону №266/94-ВР\~передбачено, що підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених Закону № 266/94-ВР та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Частиною другою\~статті 1 Закону №266/94-ВР\~України встановлено, що у випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Відповідно до пунктів 1-1, 2 частини першої\~статті 2 Закону № 266/94-ВР\~право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Відповідно до пунктів 3, 4 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України від 04 березня 1996 року № 6/5/3/41, право на відшкодування шкоди у громадянина, який був незаконно засуджений судом, виникає у випадку повної його реабілітації. Отже, право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди на підставі Закону виникає в особи у випадку повної реабілітації. Судом встановлено, що 25.07.2022 року [PERSON] було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті\~191, частиною першою статті\~366 КК України.\~15.05.2023\~року з\~обвинувального акту\~про зміну\~обвинувачення в\~суді вбачається,\~що з\~ [PERSON] \~було зняте обвинувачення за ч.2 ст.191 КК України за відсутністю в його діях складу злочину. В обвинувальному акті зазначено, що в ході судового розгляду кримінального провадження в порядку ст.288 КПК України, виникли підстави для зміни обвинувачення в суді щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення з виключенням з обсягу обвинувачення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.191 КК України, оскільки під час судового розгляду встановлені обставини, що свідчать про відсутність в діях [PERSON] суб`єктивної сторони злочину. Пред`явлене раніше обвинувачення [PERSON] за ч.1 ст.366 та ч.2 ст.191 КК України - службове підроблення, тобто внесення до офіційних документів службовою особою завідомо неправдивих відомостей та заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, замінено в частині зменшення обсягу обвинувачення та залишено лише ч.1 ст.366 КК України - службове підроблення, тобто внесення до офіційних документів службовою особою завідомо неправдивих відомостей. Вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 14.09.2023 року [PERSON] було визнано винуватим за ч.1 ст.366 КК України. [PERSON] обґрунтовував завдання йому моральної шкоди притягненням до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.191 КК України, за якою в подальшому з нього знято обвинувачення. Представник позивача адвокат Гречуха В.І. наполягав на тому, що обвинувачення [PERSON] за ч.1 ст.366 та ч.2 ст.191 КК України становило не ідеальну сукупність злочинів, а реальну. Так, сукупність злочинів може бути ідеальною та реальною. Ідеальна сукупність виникає, коли особа однією дією вчиняє одночасно два або більше злочинів, відповідальність за які передбачено різними статтями\~КК. Ознаками ідеальної сукупності є вчинення злочину: а) одним діянням; б) в одному місці; в) одночасно, а також г) наявність усіх необхідних ознак, передбачених двома чи більше різними статтями\~КК. Реальна сукупність має місце, коли особа в різний час кількома різними та відокремленими одне від одного діяннями вчинила два або більше злочинів. Кожен зі злочинів, які становлять сукупність, кваліфікується окремо за відповідною статтею (частиною статті)\~КК. Відповідно до обвинувального акту від 29.07.2022 у формулюванні обвинувачення зазначено, що [PERSON] обвинувачується в тому, що він, будучи відповідно до протоколу №1 загальних зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна спілка-2013» від 03.01.2013 та наказу товариства №01/01-13 від 03.01.2013 призначений на посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна спілка-2013», будучи службовою особою, використовуючи організаційно-розпорядчі повноваження, визначені статутом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна спілка-2013», 10.04.2019 у місті Корсунь-Шевченківський Черкаської області уклав договір підряду №03-19 з Державним навчальним закладом «Корсунь-Шевченківський професійний ліцей» на виконання робіт по об`єкту капітальний ремонт даху (заміну покрівлі азбестоцементних листів на металочерепицю) в навчальному корпусі Державного навчального закладу «Корсунь-Шевченківський професійний ліцей» загальною вартістю 1362660,00 грн. В подальшому [PERSON] , [INFO] , перебуваючи в м.Корсунь-Шевченківський Черкаської області, діючи умисно, цілеспрямовано, достовірно знаючи фактичні обсяги та вартість виконаних робіт на виконання Договору підряду №03-19 з Державним навчальним закладом «Корсунь-Шевченківський професійний ліцей» на капітальний ремонт даху (заміну покрівлі азбестоцементних листів на металочерепицю) в навчальному корпусі Державного навчального закладу «Корсунь-Шевченківський професійний ліцей» у невстановлений слідством час та місці, вніс до офіційного документу акту форми КБ-2в №1 від 22.05.2019 приймання виконаних будівельних робіт (без обладнання) завідомо неправдиві відомості про завищені обсяги та вартість виконаних робіт. Продовжуючи свої злочинні дії, 09.07.2019, перебуваючи в м.Корсунь-Шевченківський Черкаської області, діючи умисно, цілеспрямовано, достовірно знаючи фактичні обсяги та вартість виконаних робіт на виконання Договору підряду №03-19 з Державним навчальним закладом «Корсунь-Шевченківський професійний ліцей» на капітальний ремонт даху (заміну покрівлі азбестоцементних листів на металочерепицю) в навчальному корпусі Державного навчального закладу «Корсунь-Шевченківський професійний ліцей» у невстановлений слідством час та місці, вніс до офіційного документу акту форми КБ-2в №2 від 22.05.2019 приймання виконаних будівельних робіт (без обладнання) завідомо неправдиві відомості про завищені обсяги та вартість виконаних робіт. Таким чином, [PERSON] до вищевказаних актів виконаних робіт внесені завідомо неправдиві відомості про завищені обсяги та вартість виконаних робіт на загальну суму 109182,00 грн., які він посвідчив своїм підписом та печаткою товариства. Також, [PERSON] , будучи відповідно до протоколу №1 загальних зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна спілка-2013» від 03.01.2013 та наказу товариства №01/01-13 від 03.01.2013 призначений на посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна спілка-2013», будучи службовою особою, використовуючи організаційно-розпорядчі повноваження, визначені статутом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна спілка-2013», зловживаючи службовим становищем, діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном, достовірно знаючи, що обсяги та вартість фактично виконаних робіт на виконання Договору підряду №03-19 10.04.2019 з Державним навчальним закладом «Корсунь-Шевченківський професійний ліцей», не відповідають обсягам та вартості робіт, зазначених в актах форми КБ-2в №1 від 22.05.2019 приймання виконаних будівельних робіт (без обладнання) та №2 від 09.07.2019 приймання виконаних будівельних робіт (без обладнання), посвідчив їх своїм підписом та печаткою підприємства, після чого передав на підпис замовнику директору Державного навчального закладу «Корсунь-Шевченківський професійний ліцей» [PERSON] із завідомо неправдивими відомостями щодо обсягів та вартості робіт, які відповідно до висновку експерта Черкаського НДЕКЦ МВС №СЕ-19/124-21/12367-БТ від 17.05.2022 завищені на загальн суму 109182,00 грн. В подальшому, на підставі вказаних актів Управлінням Державної казначейської служби у Корсунь-Шевченківському районі на розрахунковий рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна спілка-2013» надійшли кошти за виконання договору підряду №03-19 в повному обсязі, в результаті чого [PERSON] здійснено заволодіння грошовими коштами на суму 109182,00 грн., чим завдав державі збитків на вказану суму. Суд вважає, що інкриміновані [PERSON] кримінальні правопорушення за ч.1 ст.366 та ч.2 ст.191 КК України становили ідеальну сукупність злочинів, оскільки були вчинені одним діянням, в один і той же час, в одному і тому ж місці, та з одними і тими ж наслідками. Зважаючи на вищевикладене, та враховуючи те, що позивач не був повністю реабілітований за вчинення злочину, зокрема, за ч.1 ст.366 КК України, оскільки його визнано винуватим за цією статтею та звільнено від покарання у зв`язку із закінченням строків давності, тобто з нереабілітуючих підстав, тому відсутні підстави для відшкодування шкоди на користь позивача, так як у останнього не виникло право на відшкодування шкоди у зв`язку із відсутністю фактів незаконного засудження або незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у справі №229/870/20, що викладена у Постанові від 28.07.2022. Суд вважає, що в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт порушення прав позивача з боку Черкаської обласної прокуратури та Головного управління Національної поліції в Черкаській області, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed