Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

Короткий виклад обставин справи. Уповноважений представник заявника [PERSON] - адвокат Теслюк Я. О., 28.12.2023 року (вх. № 27923) звернулась у Залізничний районний суд м. Львова із письмовою заявою про встановлення факту прийняття спадщини у вигляді частини квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] її дочкою [PERSON] , встановити факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON] як матері та доньки, а [PERSON] та [PERSON] як матері і сина, встановити факт постійного спільного проживання на час відкриття спадщини [PERSON] з [PERSON] . Заява обґрунтована, зокрема тим, що заявниця [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді частки у квартирі [ADDRESS] . У встановленому Цивільним кодексом України порядку [PERSON] та донька [PERSON] як спадкоємиці першої черги спадкування за законом, звернулись до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Гаврилової Н. В. з заявами про прийняття спадщини. 23.05.2023 року нотаріусом було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку квартири [ADDRESS] . Проте до складу спадщини ще входить частка цієї ж квартири, як такої, що була успадкована [PERSON] після смерті його бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] . З огляду на те, що документального підтвердження прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] немає, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на іншу частину квартири [ADDRESS] , що обумовлює звернення до суду з відповідною заявою про встановлення факту прийняття спадщини. Рух справи в суді. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.12.2023 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Кирилюка А. І. (а.с. 46). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 02.01.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку окремого провадження. Призначено судове засідання у справі. Клопотання уповноваженого представника заявника [PERSON] - адвоката Теслюк Я. О. про витребування доказів постановлено задовольнити. Витребувати у Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Гаврилової Н. В. належно завірену копію матеріалів спадкової справи № 7/2022 заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (а.с. 47-48). 11.01.2024 року (вх. № 701) на адресу суду, на виконання ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 02.01.2024 року надійшла копія спадкової справи № 7/2022 (а.с. 51,52-127). 27.02.2024 року (вх. № 4956) на адресу Залізничного районного суду м. Львова від Уповноваженого представника заявника [PERSON] - адвоката Теслюк Я. О. надійшла заява про встановлення факту з урахуванням уточнень. Позиція сторін по справі. Заявник [PERSON] та її представник - адвокат Теслюк Я. О. будучи належним чином повідомленими про час та місце судового засідання, у таке не з`явились, однак 28.03.2024 року (вх. № 7690) на адресу Залізничного районного суду м. Львова надійшла письмова заява від представника заявника [PERSON] - адвоката Теслюк Я. О. у якій остання просить суд проводити розгляд справи за її відсутності та відсутності заявника. Заінтересована особа [PERSON] будучи належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явилась, проте 31.01.2024 року (вх. № 2474) подала письмову заяву у якій вимоги вказаної заяви підтримала, просила проводити розгляд такої за її відсутності. Суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги, заслухавши покази свідка, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення про задоволення заяви, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 12 ЦПК України передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Як передбачено ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Положеннями ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Встановлені судом фактичні обставини справи. Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 09.07.2022 року, стверджується що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с. 5). Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом РАГС Львівського міськвиконкому [INFO] , стверджується що [PERSON] , померла [INFO] (а.с. 6). Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 09.06.2008 року, стверджується що [PERSON] , померла [INFO] (а.с. 7). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.05.2023 року стверджується, що спадкоємцями майна [PERSON] , який помер [INFO] є його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] по частці у спадщині кожна, спадщина складається з частки квартири [ADDRESS] (а.с. 9). Окрім цього, факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON] як матері і сина підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , Довідкою про склад сім?ї та прописки № 547 від 28.07.2022 року, витягом з журналу наданого ЛКП «Левандівка», Записом акта про шлюб № 845 від 19.09.1956, фотокартками. Також, суд приймає до уваги копію спадкової справи № 7/2022 заведеної 25.07.2022 року до майна померлого [INFO] [PERSON] зокрема: копія Будинкової книги на квартиру [ADDRESS] , Довідка з місця проживання про склад сім?ї і прописки № [NUMBER] від 21.07.2022 року, № 535 від 21.07.2022 року, № 546 28.07.2022 року, № 547 від 28.07.2022 року, № 426 від 01.06.2023 року. Вказані документи підтверджують постійне місце реєстрації та проживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] (з 15.07.1957 року по 09.07.2022 року), зокрема, зі спадкодавцями [PERSON] та [PERSON] . Із досліджених копій матеріалів спадкової справи № 7/2022 до майна померлого [INFO] [PERSON] , яку заведено 25.07.2022 року, встановлено, що будь-які особи, крім [PERSON] та [PERSON] , не зверталися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини внаслідок смерті [PERSON] (а.с. 52-127). Суд також приймає до уваги покази свідка [PERSON] , котра надала покази під присягою та будучи попередженою про кримінальну відповідальність передбачену ст. 384, 385 Кримінального кодексу України, у тому числі за введення суду в оману (а.с. 143-144). Мотиви, з яких виходить суд при розгляді справи та застосовані норми права. Згідно ст. 315 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Так, відповідно до ст. 1261 ЦК кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до роз`яснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України № 5-рп/99 від 03.06.1999 року встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт. Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Аналогічний висновок викладено Верховним Судом № 552/196/20 від 27.05.2021 року. У постанові Великої Палати Верховного Суду № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) від 10.04.2019 року зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Висновки суду. Суд звертає увагу на те, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права (ч. 1 ст. 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч. 1 ст. 129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Так, у рішенні «Bellet v. France» («Белле проти Франції») від 04.12.1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Такий висновок суду узгоджується із позицією Верховного Суду висловленою у постанові № 733/324/21 від 15.09.2021 року. Дослідивши обставини справи та враховуючи наведені норми,

Outcome: approved