Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

У лютому 2024 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні, виплату грошової компенсації, визнання права власності. Позов обґрунтований тим, що відповідно до рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.09.2009, що набрало чинності 29.09.2009, позивач є власником 60/100 частин домоволодіння [ADDRESS] та також згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 24.12.2021, виданого Четвертою дніпровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2879, є власником 40/200 частин вказаного домоволодіння, тобто у власності позивача перебуває 160/200 частин домоволодіння (60/100 + 40/200). Власником інших 40/200 частин відповідно до вказаного свідоцтва про право на спадщину був її рідний брат [PERSON] , який помер [INFO] . Після його смерті спадщину у вигляді 40/200 частин домоволодіння прийняла його дружина [PERSON] , відповідач по справі, відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 05.04.2023, виданого Четвертою дніпровською державною нотаріальною конторою, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Оскільки відповідач у спірній частині домоволодіння не мешкає, не несе витрати з її утримання, фактично проживає по іншій адресі:\~\~ [ADDRESS] , між нею та позивачем існують неприязні стосунки, які унеможливлюють спільне проживання та частка відповідача є незначною, тому на підставі ст.365 ЦК України позивач просила суд - припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 40/200 частки домоволодіння [ADDRESS] , визнати за нею право власності на 40/200 частин вказаного домоволодіння та виплатити відповідачу [PERSON] грошову компенсацію вартості належної їй частки у спільному майні у сумі 58 637 грн., які були внесені позивачем на депозитний рахунок Держказначейської служби України у м. Києві, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Дніпропетровській області. Ухвалою суду від 20 лютого 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а також визначено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача адвокат Радченко А.В. позов підтримала повністю, просила його задовольнити з підстав викладених у ньому. Відповідач [PERSON] позов визнала, проти його задоволення не заперечувала. Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником 160/200 частин домоволодіння [ADDRESS] , що підтверджується рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.09.2009, що набрало чинності 29.09.2009, та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 24.12.2021, виданого Четвертою дніпровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2879. Відповідач у спірній частині домоволодіння не мешкає, не несе витрати з її утримання, фактично проживає по іншій адресі:\~\~ [ADDRESS] , між відповідачем та позивачем існують неприязні стосунки, які унеможливлюють спільне проживання та частка відповідача є незначною. Згідно із статтею 365\~ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Аналіз положень статті 365\~ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved