Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

[PERSON] 12.10.2023 року звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Одесагаз» про захист прав споживачів, в якому просить: надати розпорядження АТ «ОДЕСАГАЗ», третя особа Березівське управління газового господарства, зробити перерахунок коштів згідно даних показників її лічильника, скасувати зайві нараховані кошти у сумі 4230 грн., зробити реструктуризацію (згідно постанови про надання субсидії) та віддати їй документ на одержання субсидії; скасувати кошти, безпідставно нараховані їй AT «ОДЕСАГАЗ», третя особа Березівське управління газового господарства за фіктивну послугу (розподілу газу) у сумі 8 061 грн. 41 коп.; заборонити AT «ОДЕСАГАЗ», третя особа Березівське управління газового господарства в подальшому нараховувати кошти за розподіл природнього газу, присилати платіжки тощо. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] в позовній заяві зазначила, що вона до жовтня 2021 року була споживачем «Одеса-газ постачання», з жовтня 2021 р. її помешкання було переведено до постачальника природного газу «Нафтогаз України», з цим виникли певні труднощі з передачею показників за спожитий газ. Як тільки стало відомо куди сплачувати, Позивачем було сплачено всю заборгованість згідно показників лічильника до «Нафтогаз України». Але, не враховуючи покази лічильника, AT «Одесагаз» зависили покази споживання помешкання Позивача. В позовній заяві наголошує про незаконність нарахування коштів за розподіл природного газу, так як фактично письмово не вкладала договір з Оператором ГРС. Такий орган як Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) вважає не конституційним, та зазначає, що звернення до цього органу не дало їй очікуваних результатів. Ухвалою судді Миколаївського районного суду Одеської області від 13.10.2024 року позовну заяву [PERSON] до АТ «Одесагаз» про захист прав споживачів - залишено без руху, надано позивачу [PERSON] строк для усунення зазначених недоліків строком 10 (десять) днів, з дня отримання копії ухвали. Ухвалою судді Миколаївського районного суду Одеської області від 13.10.2024 року заяву [PERSON] про забезпечення позову повернуто заявнику. 23.10.2023 року Позивачем було надано до суду заяву про виправлення недоліків в позовній заяві шляхом заміни позовної заяви. Ухвалою судді Миколаївського районного суду Одеської області від 24.10.2024 року відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Акціонерного товариства «ОДЕСАГАЗ» про захист прав споживачів. Розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Миколаївського районного суду Одеської області від 18.01.2024 року прийнято зустрічну позовну заяву Акціонерного товариства «ОДЕСАГАЗ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором розподілу природного газу.Вимоги за зустрічним позовом Акціонерного товариства «ОДЕСАГАЗ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором розподілу природного газу об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «ОДЕСАГАЗ» про захист прав споживачів. Об`єднаним матеріалам присвоєно загальний унікальний номер справи 508/1063/23. Ухвалою Миколаївського районного суду Одеської області від 14.03.2024 року закрито підготовче провадження по справі за первісним позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Одесагаз» про захист прав споживачів, та за зустрічним позовом Акціонерного товариства «Одесагаз» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Призначено справу до судового розгляду по суті на 27 березня 2024 року. Позивач в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій підтримала свої позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій підтримав вимоги за зустрічним позовом в повному обсязі. Заяви учасників процесу по суті справи та клопотання. 10.11.2023 року представник відповідача АТ «Одесагаз» - Карась М.М. подав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позову [PERSON] в повному обсязі. (том 1 а.с. 67-73). 10.11.2023 року АТ «Одесагаз» в особі представника Карася М.М. подав до суду зустрічну позовну заяву, в якій зазначав, що зі сторони споживача було порушено порядок обліку природного газу, а саме - несвоєчасне передання фактичних показників лічильника газу в встановлені строки з 1 по 5 число місяця, що є не дотримання вимог Кодексу, а саме за 01.10.2021р, 01.02.2022р. та 01.03.2022р період тому було проведено нарахування відповідно до планового обсягу споживання природного газу, після приведення обсягів спожитого природнього газу до показників лічильника, було проведено перерахунок річної замовленої потужності. Позивач виконав взяті на себе договірні зобов`язання перед відповідачем та надав послуги розподілу природного газу, водночас відповідач не оплатила послуги розподілу природного газу, чим порушила умови договору, внаслідок чого у відповідача наявна заборгованість за послуги розподілу природного газу в розмірі 8025,30 грн. за період з січня 2020 року по жовтень 2023 року. Просив суд стягнути з [PERSON] на користь AT «ОДЕСАГАЗ» заборгованість за договором розподілу природного газу в розмірі 8025,30 грн. за період з січня 2020 року по жовтень 2023 року, а також витрати з оплати судового збору в сумі 2 684 грн. 00 коп. 15.11.2023 року від позивача [PERSON] до суду надійшло заперечення на відзив на позовну заяву в якому вона вказує, що у Оператора ГРС АТ «Одесагаз» немає законного права власності чи користування газорозподільними системами та місцевими газопроводами, цей суб`єкт господарської діяльності не має відповідних ліцензій, так само як НКРЕКП як орган є неналежним видавником нормативно-правових актів. Зазначила, що фактично перерахунок спожитого газу за адресою її проживання вже здійснено АТ «Одесагаз», тому цю позовну вимогу вона знімає з розгляду суду. Інші позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (том 1 а.с. 83-96) 19.02.2024 року АТ «Одесагаз» в особі представника Карася М.М. подав до суду заперечення (на відповідь на відзив), в якому просив суд відмовити [PERSON] у задоволенні позову в повному обсязі. (том 1 а.с. 219-224) 29.02.2024 року [PERSON] подала до суду відзив на зворотню (зустрічну) позовну заяву, в якому зазначила що вона як споживач повинна оплачувати виключно за постачання природного газу за договором постачання, вважає дії АТ «Одесагаз» спробою шахрайським шляхом заволодіти її коштами як майном, не погоджується з вимогою стягнути з нею судовий збір в разі задоволення зустрічної позовної заяви, адже вважає таке рішення незаконним, наголошує на тому, що органи державної влади здійснюють свою діяльність виключно за рахунок бюджетного фінансування. 13.03.2024 року АТ «Одесагаз» в особі представника Карася М.М. подав до суду відповідь на відзив, в якому просив задовольнити зустрічний позов АТ «Одесагаз» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором з розподілу природного газу в розмірі 8025,30 грн. в повному обсязі.(а.с. 18-21, том 2) Суд дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Вирішуючи спір по суті, суд встановив, що між сторонами виникли відносини, що виникають у процесі надання та споживання послуг в результаті чого виник спір щодо захисту прав споживачів, зокрема щодо завищених показників лічильника газу, незаконно нарахованих коштів за первісним позовом та про стягнення заборгованості за договором розподілу природного газу за зустрічним позовом. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] є споживачем природного газу, з жовтня 2021 року дані послуги надаються ТОВ «ГК «Нафтогаз України», що підтверджується листом, доданим Позивачем до позовної заяви, з вимогою про сплату заборгованості за спожитий газ в сумі 6806,72 грн. № 119/4 від 10.06.2023 року. (том. 1 а.с. 13) Послуги з розподілу природного газу та технічної експлуатації газових мереж Позивачу надає Акціонерне товариство «Одесагаз» на підставі Типового Договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної Комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 за № 2498. (том 1 а.с. 22, 155-170) Згідно довідки про фінансовий стан споживача (особовий рахунок № [NUMBER] , споживач [PERSON] ) за адресою: [ADDRESS] , опалювальна площа будинку складає 169 м2, встановлено газове обладнання: газова плита (1 од.) газовий котел (1 од.) ЕІС- код суб`єкта ринку природного газу: 56XM25Q812185357. (том 1 а.с.182-183) Щодо необхідності укладення договору на розподіл природного газу та встановлення факту приєднання до умов договору на розподіл природного газу, суд зазначає наступне. AT «Одесагаз» є суб`єктом природної монополії та на підставі ліцензії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - «НКРЕКП») №841 від 29.06.2017р. має право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території міста Одеси та Одеської області. Спірні правовідносини регулюються Законом України від 09 квітня 2015 року №329-VIII «Про ринок природного газу» (далі - Закон №329-VIII), Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Кодексом газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі - Кодекс ГРМ), Постановою Національної Комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (далі за текстом НКРЕКП) № 2498 від 30.09.2015 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу» (далі - Договір) та іншими нормативно-правовими актами України. За змістом частини другої статті 205 ЦК України, укладання договору, шляхом вчинення виключно конкретних дій або мовчання можливе, якщо для певного договору не передбачена обов`язкова письмова форма або якщо таке укладення договору передбачено законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору. (частина 1 статті 634 ЦК України). Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. У частині першій статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до вимог статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Типовий договір розподілу природного газу (далі - Договір) було затверджено Постановою Національної Комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг № 2498 від 30.09.2015 р. У п. 1.1 даного договору вказано, що договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. За умовами п. 1.2. договору його умови однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" і Кодексу ГРМ. Пунктом 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ та п.1.3 Договору передбачено, що фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема, надання підписаної споживачем заяви- приєднання, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документальне споживання природного газу. Відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» AT «ОДЕСАГАЗ» є Оператором газорозподільної системи (далі Оператор ГРМ) та здійснює діяльність з розподілу природного газу. Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про ринок природного газу», права та обов`язки Оператора ГРМ визначаються цим Законом, іншими нормативно- правовими актами, кодексом газотранспортної системи, кодексом газорозподільних систем, а також договором розподілу природного газу. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2494 було затверджено Кодекс газорозподільних систем (далі - Кодекс). Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу», розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до частини другої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 639/10591/14-ц, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15 та постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі №642/2858/16. Між сторонами виникли договірні відносини щодо надання АТ «ОДЕСАГАЗ» послуг з розподілу природного газу до домоволодіння [PERSON] , а остання прийняла ці послуги, користуючись природним газом (тобто прийняла оферту). Фактом приєднання [PERSON] до умов договору розподілу природного газу (акцептуванням договору) є документальне підтвердження споживання природного газу (помісячні показання лічильника газу, відображені в доданій виписці з фінансового стану по особовому рахунку відповідача). У запереченнях на відзив [PERSON] зазначає, що між нею та AT «Одесагаз» укладено Типовий договір про надання населенню послуг з газопостачання затверджений постановою КМУ від 5 липня 2006 р. № 938, з цього приводу варто зазначити, що вказаний типовий договір втратив чинність на підставі Постанови КМУ № 442 від 13.07.2016, а AT «Одесагаз» не надає послуги з газопостачання, послуги з постачання природного газу надають виключно постачальники природного газу, що діють на підставі відповідної ліцензії. Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Щодо викладених у відповіді на відзив доводів про неконституційність прийнятих НКРЕКП нормативно-правових актів, відсутність в позивача ліцензії на здійснення діяльності по наданню послуг з розподілу природного газу, відсутність доказів на підтвердження законності перебування газорозподільної системи в межах смт. Миколаївка, Березівського району, Одеської області у AT «Одесагаз». За приписами ч. 2 ст. 37 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газорозподільної системи провадить діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, що видається Регулятором. Відповідно до Закону України «Про національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг» (далі Закон про НКРЕКП) - НКРЕКП є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Так, частиною шостою статті 14 Закону про НКРЕКП передбачено, що рішення Регулятора не підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України. Тобто, законодавцем прямо передбачено відсутність необхідності державної реєстрації Міністерством юстиції України рішень НКРЕКП. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 17 Закону про НКРЕКП, контролює виконання операторами систем передачі та розподілу, операторами газотранспортної та газорозподільних систем, іншими суб`єктами ринків електричної енергії і природного газу, а у відповідних випадках - власниками систем їхніх зобов`язань відповідно до закону. При цьому, у відповідності до ч. 9 ст. 14 Закону про НКРЕКП, рішення Регулятора є обов`язковими до виконання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг. AT «Одесагаз», здійснює діяльність з розподілу природного газу відповідно до ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, виданої згідно з Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 29.06.2017 № 841 зі змінами внесеними Постановою НКРЕКП від 31.05.2019 № 920, в межах території м. Одеса та Одеської області, де знаходиться газорозподільна система. Як стверджує позивач норма ч. 6 ст. 14 Закону про НКРЕКП суперечить ст. 117 Конституції України. Дане твердження спростовується тим, що зазначена норма Закону прийнята ще у 2016 році і на даний час неконституційною не визнана. Зазначені рішення Регулятора є обов`язкові для виконання AT «Одесагаз», постанови НКРЕКП оприлюднені на сайті останнього, а також на офіційному сайті ВРУ і [PERSON] мала повне право не погодитись з їх змістом (розміром тарифу), заявивши про розірвання договору розподілу природного газу, проте таким правом не скористалась. Також, згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, одним із видів економічної діяльності AT "Одесагаз" є розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи (основний). Позивач, не погоджуючись з нарахуванням заборгованості за договором розподілу природного газу, звернулася до Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП). Згідно відповіді НКРЕКП № 25053/16.1.3/9-23 від 22.09.2023 року Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному вебсайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписано» заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджена споживання природного газу. Враховуючи зазначене та факт документально підтверджене споживання, природного газу за адресою: [ADDRESS] , наявні договірні відносини між Оператором ГРМ та споживачем. Згідно наданої AT «Одесагаз» інформації за вказаною адресою особовий рахунок відкрито на ім`я [PERSON] . В порушення своїх обов`язків Споживач не здійснює оплату за послугу з розподілу природного газу, у зв`язку із чим у неї виникла заборгованість перед AT «Одесагаз» у сумі 8025,30грн. за період з вересня 2020 року по жовтень 2023 року. Відповідно до пункту 2 гл. 1 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498. Відповідно до п. 2.1. договору Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором. Пунктом 2.1. Договору встановлено, що за цим Договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором. Пунктом 6.1. Договору встановлено, що оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Відповідно до п. 6.4. Договору розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з розподілу природного газу побутовим споживачем є календарний місяць. Відповідно до п.6.6. Договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. У відповідності до пп. 1 п. 7.4. Договору Споживач зобов`язаний здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором. Як зазначалось вище факт приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема, документально підтверджене споживання природного газу, сплата рахунка оператора ГРМ. Позивач остаточно не відмовлялася від послуг розподілу природного газу, про розірвання договору чи припинення розподілу природного газу до його домоволодіння не заявляв, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування Позивачу нарахувань за розподіл природного газу. Щодо надання розпорядження АТ «ОДЕСАГАЗ» для здійснення перерахунку коштів згідно показників лічильника та скасування нарахованих коштів в сумі 4230,00 грн., надання реструктуризації, субсидії, суд зазначає наступне. Згідно Закону України «Про ринок природного газу» був здійснений розділ господарської діяльності між суб`єктами ринку природного - газу в частині розподілу і постачання природного газу. Відповідно до вказаного закону Оператор ГРМ з 01.07.2015 р. здійснює діяльність з розподілу природного газу. За Договором постачання Постачальник зобов`язується постачати природний газ Споживачу в необхідних для Споживача об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені Договором постачання. Розрахунковим періодом за Договором постачання є календарний місяць, крім випадків зміни Постачальника природного газу. Розрахунки Споживача за Договором постачання здійснюються за рахунками та/або квитанціями абонентської книжки Постачальника. Якщо Споживач не погоджується з рахунком Постачальника (не згоден із розрахованою сумою, тощо) та має намір оскаржувати його, Споживач сплачує рахунок у тій частині, що ним не оспорюється. Також Споживач має право згідно Договору постачання: вимагати від Постачальника пояснень щодо отриманих рахунків і у випадку незгоди з порядком розрахунків або розрахованою сумою вимагати проведення звірки розрахункових даних та/або оскаржувати їх в установленому цим Договором порядку; проводити звіряння фактичних розрахунків з підписанням відповідного акта. У додатках до позовної заяви Позивачем додано вимогу про сплату заборгованості за спожитий газ в сумі 6806,72 грн. від 10.06.2023р. від постачальника природного газу ТОВ «ГК „НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» (код ЄДРПОУ 40121452). (том 1 а.с. 13) Тобто Позивач заявляє вимогу здійснити перерахунок згідно вимоги за спожитий природний газ, яка виставлена іншою юридичною особою. АТ «ОДЕСАГАЗ» не є постачальником природного газу, у зв`язку з чим суд не може вирішити питання про скасування нарахованих постачальником коштів в сумі 4230,00 грн., так само суд не уповноважений надавати реструктуризацію чи субсидії за договором постачання природного газу. Для вирішення питання про реструктуризацію боргу чи отримання документів для отримання субсидії позивач має звернутися до належної уповноваженої особи постачальника природного газу. Щодо проведення перерахунку обсягів спожитого природного газу, суд зазначає наступне. Згідно пункту 4 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільчих систем: «Побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу.» Також, у пункті 4 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільчих систем зазначено, що: «У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог Кодексу.» Споживачем [PERSON] неодноразово порушувались умови Договору в частині своєчасної передачі показників лічильника, а саме у наступних розрахункових періодах: Грудень 2018р., лютий 2019р., з квітня 2019р. по липень 2019р., з грудня 2019р. по січень 2020р., липень 2020р, з грудня 2019р. по січень 2020р., з квітня 2021р. по липень 2021р., жовтень 2021р., з лютого 2022р. по березень 2022р. (детально відображено в копії акта звіряння фактично використаних об`єктом споживача об`ємів природного газу). Порушення споживачем вимог Кодексу та профільного законодавства в сфері газопостачання та умов публічного Договору розподілу природного газу, тобто взятих на себе договірних зобов`язань в частині не передання показників вузла обліку газу в законодавчо встановлені строки, спричинило, у подальшому, нарахування споживачам планового місячного об`єму згідно Кодексу. Тим не менш, під час розгляду скарги споживача яку вона направила до НКРЕКП їй було виконано перерахунок об`ємів розподіленого природного газу за особовим рахунком № [NUMBER] приведено у відповідність до фактичних показників лічильника природного газу, що підтверджується актом звіряння фактично використаних об`єктом споживача об`ємів природного газу та сама Позивач в матеріалах справи вказує про те, що перерахунок фактично проведено і цю позовну вимогу просить суд зняти. Згідно правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі №639/10591/14-ц, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15 та постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі №642/2858/16. Отже враховуючи вказані вище нормативні положення, та встановлені судом обставини, [PERSON] є споживачем послуг з постачання та розподілу природного газу, так як акцептування договору є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема, надання підписаної споживачем заяви- приєднання, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документальне споживання природного газу. Таких же висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01 листопада 2021 року у справі № 591/4825/20 (провадження № 61-11470св21) та у постанові від 14 вересня 2022 у справі № 717/341/21. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність доказів, враховуючи встановлені судом обставини та з метою уникнення дискримінації, суд вважає первісний позов таким, що не підлягає задоволенню, так як позивач з жовтня 2021 року продовжувала користуватися послугами з газопостачання та розподілу газу, а отже, відповідно до п. 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ та п.1.3 Договору здійснила факт приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору), тобто вчинювала дії, які засвідчують її бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема, документальне споживання природного газу. Також Позивач не відмовлявся від послуг розподілу природного газу, про розірвання договору чи припинення розподілу природного газу до його домоволодіння не заявляла, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування Позивачу нарахувань за розподіл природного газу. З приводу зустрічного позову, судом встановлено що [PERSON] як споживач не здійснює оплату за послугу з розподілу природного газу, у зв`язку із чим у неї виникла заборгованість перед AT «Одесагаз» у сумі 8025,30грн. за період з вересня 2020 року по жовтень 2023 року. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене з позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] на користь АТ «Одесагаз» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2684,00 грн. (станом на день подання позову).

Outcome: approved