Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

15 грудня 2023 року представник публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі ПАТ «НАСК «Оранта») звернувся суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в порядку регресу. Позовна заява мотивована тим, що 15 серпня 2022 року між ПАТ «НАСК «Оранта» та [PERSON] було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ 2593725 на транспортний засіб «ВАЗ 21051», державний номерний знак [NUMBER] . Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області № 214/1709/23 від 19.05.2023 визнано винним [PERSON] у ДТП, що сталася 21.02.2023 о 09:30 год біля будинку № 14 по пр. Миру в м. Кривому Розі, внаслідок якої автомобіль «Renault Logan», державний номерний знак [NUMBER] отримав механічні пошкодження. 27.02.2023 власник транспортного засобу «Renault Logan», державний номерний знак [NUMBER] - ТОВ «Грінс-Д» звернувся з заявою про виплату відшкодування, розмір якої склав 14933,28 грн, згідно ремонтної калькуляції, та вказана сума була виплачена останньому. Відповідно до вимог п. 38-1.1 ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач просив суд стягнути з відповідача, який на момент ДТП керував транспортним засобом, та не був власником автомобіля, 50% розміру виплаченого страхового відшкодування, що становить 7466,64 грн. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про визнання позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до полісу № АТ/2593725 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 15.08.2022 [PERSON] у ПАТ «НАСК «Оранта» було застраховано транспортний засіб «ВАЗ 21051», державний номерний знак [NUMBER] (а.с.5) Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.05.2023, яка набрала законної сили 30.05.2023, визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та встановлено, що 21 лютого 2023 року о 09:30 год біля будинку № 14 по пр. Миру у м. Кривому Розі водій [PERSON] керував транспортним засобом «ВАЗ 21051», державний номерний знак [NUMBER] , та допустив зіткнення з автомобілем «Renault Logan», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та порушив п.п. 2.3б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України. У результаті дорожнього-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с.6). 27.02.2023 власник транспортного засобу «Renault Logan», державний номерний знак [NUMBER] - ТОВ «Грінс-Д» звернувся до позивача з заявою про страхове відшкодування (а.с.8). Згідно розрахунку страхового відшкодування від 22.09.2023, сума страхового відшкодування автомобіля «Renault Logan», державний номерний знак [NUMBER] склала 14933,28 грн та була виплачена власнику автомобіля - ТОВ «Грінс-Д» (а.с.7). Нормою статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідновимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Статтею 1192 ЦК України визначено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст.ст. 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно п. 38.1.1 ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, з порушенням умов, передбачених п. 13.2 ст. 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Також, п. 13.2 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальник є громадянином України, зокрема, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий двигун до 2500 сентиментів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зокрема пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків виплаченого страховою компанією страхового відшкодування від суми 14933,28 грн, що становить 7466,64 грн. При цьому, суд враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. Таким чином, суд вважає вимоги позивача правомірними, та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2684 грн, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved