Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

27 жовтня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що позивач є співвласником квартири за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою проживає його мати [PERSON] , [INFO] . Відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS] , поверхом нижче від квартири позивача. Позивач зазначає, що у квітні 2023 року встановив у під`їзді біля своєї квартири за адресою: [ADDRESS] камери відеоспостереження з метою захисту власної квартири від будь-яких протиправних дій з боку інших осіб, а також для забезпечення громадського порядку на загальну суму 11 642,00 грн. 05.06.2023 [PERSON] , знаходячись за адресою: [ADDRESS] , піднявшись поверхом вище своєї квартири з хуліганських дій розбив камеру відеоспостереження, яка належить позивачу. Позивач вказує що, до цього інциденту вони з відповідачем не були взагалі знайомі, між ними не було жодних відносин. Одразу після вчинення протиправних дій відповідачем позивач викликав поліцію, яка після приїзду на місце події відібрала пояснення у позивача та відповідача та в подальшому кваліфікувала дії відповідача, як адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП. Постановою Запорізького апеляційного суду від 01.09.2023 у справі № 334/5107/23 [PERSON] по вказаним обставинам визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Суд апеляційної інстанції встановив, що [PERSON] неодноразово здійснював шкоду приватному майну [PERSON] за допомогою підготовленого інструмента. Також суд дійшов висновку, що [PERSON] , перебуваючи в місцях загального користування мешканців житлового будинку (громадському місці), застосовуючи заготовлений предмет, умисно здійснив декілька ударів по майну [PERSON] , завдавши матеріальної шкоди, що виразилося в неповазі до спільного існування в суспільстві, оточенні і порушенні громадського спокою сусідів. Внаслідок пошкодження відповідачем майна, позивач був вимушений відновлювати систему відеоспостереження. Позивач зазначає, що у червні 2023 року ним було здійснено за власний рахунок ремонт та часткову заміну системи відеоспостереження на загальну суму 5 170,00 грн. Але вже 19.06.2023 року [PERSON] знову пошкодив камери відеоспостереження, які належать позивачу. Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05.10.2023 року у справі №334/7124/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП і застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Внаслідок чергового пошкодження відповідачем майна, позивач знову відновлював систему відеоспостереження. У вересні 2023 року, як вказує позивач, здійснено ремонт системи відеоспостереження на загальну суму 3 800,00 грн. Таким чином, внаслідок протиправних дій [PERSON] було завдано [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 8 970,00 грн. Окрім майнової шкоди позивачеві була заподіяна також моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких [PERSON] зазнав у зв`язку із неодноразовим та систематичним пошкодженням його майна. Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 8 970,00 грн., а також моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн., а також судові витрати по справі. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, зазначив, що він пошкодив лише одну камеру. Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 05.06.2023 [PERSON] , знаходячись за адресою: [ADDRESS] , піднявшись поверхом вище своєї квартири з хуліганських дій розбив камеру відеоспостереження, яка належить позивачу. Постановою Запорізького апеляційного суду від 01.09.2023 у справі № 334/5107/23 [PERSON] по вказаним обставинам визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. 19.06.2023 року [PERSON] знову пошкодив камери відеоспостереження, які належать позивачу. Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05.10.2023 року у справі №334/7124/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП і застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Вищевказані постанови набрали законної сили, є чинними та встановлено, що [PERSON] неодноразово здійснював шкоду приватному майну [PERSON] за допомогою підготовленого інструмента. Також суд дійшов висновку, що [PERSON] , перебуваючи в місцях загального користування мешканців житлового будинку (громадському місці), застосовуючи заготовлений предмет, умисно здійснив декілька ударів по майну [PERSON] , завдавши матеріальної шкоди, що виразилося в неповазі до спільного існування в суспільстві, оточенні і порушенні громадського спокою сусідів. Судом також встановлено, що на відновлення пошкодженої системи відеоспостереження, [PERSON] понесено витрати на загальну суму 8 970,00 грн. Про дану обставину свідчать відповідні рахунки на оплату № 2006-001 від 14 червня 2023 року та № 609-001 від 06 вересня 2023 року. Як встановлено судом, станом на дату постановлення даного судового рішення [PERSON] будь-яких коштів на відшкодування завданої матеріальної шкоди не надав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За наведених обставин, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 8 970,00 грн. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. За загальним правилом особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, тому поряд із компенсацією матеріальної шкоди позивач має право на компенсацію за заподіяну моральну шкоду. Під власне моральною шкодою маються на увазі душевні страждання, пов`язанні із заподіянням як фізичної, так і майнової шкоди, а також душевні страждання, не пов`язанні ні з тією, ні з іншою. Моральну шкоду, на відміну від майнової, не можна вимірювати у грошах, але це не означає, що вона не може бути компенсованою в будь-якій формі. Нічого дивного в тому немає, що людина, в котрої через чужу провину відібрали життєві радощі, задоволення, духовні блага, бажає компенсації грошима, які відкривають джерела людських задоволень. Можливою є, зокрема грошова компенсація, розмір якої визначений не за принципом еквівалентності, а виходячи з обставин конкретної справи, ступеня й характеру моральної шкоди, майнового стану потерпілих. Компенсацією за заподіяну моральну шкоду призначають для пом`якшення якоюсь мірою тяжких для потерпілих наслідків. Відшкодування - монетизація уявлення потерпілого про заподіяні йому збитки. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від: характеру моральних страждань, виду психічних страждань у вигляді занепокоєння, страху та відчаю; істотності вимушених змін у житті потерпілих, які можуть бути частково відновлені. Справедливість, добросовісність та розумність згідно з п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003). Суд вважає доведеним, що дії відповідача [PERSON] , у даному випадку були неправомірними і цими неправомірними діями позивачу було завдано моральну шкоду, між діями відповідача, що призвели до порушення законних прав позивача та наслідками в вигляді завдання моральної шкоди, яка виразилася у заподіянні матеріальної шкоди та моральних стражданнях у зв`язку з цим - є причинно-слідчий зв`язок. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із ступеня завданих позивачу моральних страждань, що були викликані погіршенням технічного і естетичного стану її транспортного засобу, виникненням побутових незручностей, пов`язаних із неможливістю експлуатації належного йому майна, необхідністю прикладення психологічних, часових та матеріальних затрат для відновлення свого порушеного права. Тому, виходячи з принципів розумності й справедливості, з врахуванням конституційної значимості права приватної власності, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині й охороняється державою, а також характеру і обсягу моральних страждань, яких зазнав [PERSON] , суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на відшкодування завданої моральної шкоди на користь позивача 3 000,00 грн. На переконання суду, позивач не довів належними та допустимими доказами обґрунтованість позовних вимог, які стосуються відшкодування моральної шкоди, у заявленому розмірі. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача, підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 443,60 грн.

Outcome: partial