Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

Позивач - акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління акціонерного товариства «Державного ощадного банку України» звернулося до суду позовом до [PERSON] в якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором від 12 вересня 2016 року, що утворилася станом на 24.05.2021 року, в загальному розмірі 27 076,52 грн., яка складається з наступного: заборгованості за основним боргом в сумі 13\~988,14 грн., проценти за користування кредитом 7\~726,23 грн., комісії 17,00 грн., пеня за несвоєчасне погашення основного боргу 2\~176,45 грн., пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу в сумі 650,74 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 549,58 грн., інфляційні втрати за несвоєчасне погашення основного боргу в сумі 1\~022,98 грн, інфляційні втрати за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в сумі 972,97 грн. В обґрунтування свого позову зазначив, що 12 вересня 2016 року [PERSON] була підписана заява про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Підписанням цієї заяви відповідач погодився з умовами користування кредитом відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та підтвердив укладення між ним та банком кредитного договору. Позивач належним чином виконав всі умови договору, надавши відповідачу кредит у встановленому розмірі. Проте, відповідач своїх обов`язків за договором щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку належним чином не виконує, у зв`язку з чим виникла вказана заборгованість, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду. В судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав заяву з проханням здійснити заочний розгляд справи за його відсутності, а позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, двічі надавав заяви про відкладення розгляду справи для можливості надання відзиву та узгодження з банком здійснення перерахунку, долучивши копію заяви на адресу банку про перерахунок заборнованості з посиланням на статус військовослужбовця. В заявах просив здійснювати з ним листуваня СМС-повідомленнями та через електронну пошту. Разом з тим, будучи повідомленим про дату та час розгляду справи, в подальші судові засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. Ухвалою суду від 22 березня 2024 року постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів, встановив наступні обставини та взаємовідносини сторін та дійшов до такого висновку. 12 вересня 2016 року між Публічним акціонерним товариством "Державний Ощадний банк України" в особі філії Миколаївського обласного управління акціонерного товариства «Державного ощадного банку України» та відповідачем було підписано заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Підписанням цієї заяви відповідач погодився з умовами користування кредитом відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та підтвердив укладення між ним та банком кредитного договору. З наданого Банком розрахунку заборгованості відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань, перераховував платежі на погашення кредитної заборгованості несвоєчасно, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в загальному розмірі 27 076,52 грн., яка складається з наступного: заборгованості за основним боргом в сумі 13 988,14 грн., проценти за користування кредитом 7 726,23 грн., комісії 17,00 грн., пеня за несвоєчасне погашення основного боргу 2 176,45 грн., пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу в сумі 650,74 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 549,58 грн., інфляційні втрати за несвоєчасне погашення основного боргу в сумі 1 022,98 грн, інфляційні втрати за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в сумі 972,97 грн. За положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Згідно статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до частини 1 статті 546, статей 549, 611 ЦК України виконання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення зобов`язання. Штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За частиною 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Таким чином, позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог. На підставі викладеного, суд вважає, що позивачем доведена кредитна заборгованість за в сумі 27\~076,52 грн. З урахуванням відсутності відзиву та будь-яких доказів, які б свідчили про можливість застосування положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», про що відповідач зазначав у заяві на адресу банку, копія якої надана суду, суд позбавлений можливості перевірити указані обставини, оскільки відповідачем до суду надана копія лише першого аркушу військового квитка, що саме по собі підтверджує ту обставину, що відповідач є військовозобов`язаним та не свідчить про статус відповідача як військовослужбовця, призваного на військову службу або військовослужбовця під час дії особливого періоду, який брав або бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебування безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів. Відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним при поданні позову в сумі 2270,00 грн.

Outcome: approved