Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

У серпні 2023 року представник позивача [PERSON] - адвокат Щетніцький В.С. звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач купила у [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по [ADDRESS] . Даний будинок [PERSON] успадкувала після смерті своєї сестри [PERSON] , яка померла [INFO] . [PERSON] отримала гроші, а позивачу передала правостановлюючі документи - технічний паспорт на будинок і свідоцтво про право на спадщину за заповітом. [INFO] [PERSON] померла. Єдиним спадкоємцем залишився її син [PERSON] . На даний час у вказаному будинку позивач проживає та за власні кошти проводить поточні та капітальні ремонти по утриманні будинку, регулярно сплачує комунальні платежі. Вона відкрито та безперервно володіє квартирою і проживає в ній більше 10 років. В зв`язку з цим позивачка змушена звернутись до суду та просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 01 вересня 2023 року відкрито провадження у даній справі і призначено підготовче засідання на 31 жовтня 2023 року. Ухвалою суду від 12 березня 2024 року залучено по даній справі правонаступників відповідача - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, надіслала на адресу суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Від відповідачки [PERSON] надійшла заява, в якій не заперечує щодо задоволення позовних вимог [PERSON] та просить справу розглянути без її участі, позов визнає, вказала, [PERSON] купила влітку 2010 року у матері покійного чоловіка [PERSON] - [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по [ADDRESS] і з тієї пори проживає в ньому. Від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій позов визнає, просить його задовольнити. Від відповідачки [PERSON] надійшла заява, в якій позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~не здійснювалося. Суд, розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку. Згідно\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства\~\~ (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно\~\~до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених\~\~цим Кодексом випадках. Згідно\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які\~\~дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками\~\~експертів; 3) показання свідків. Згідно\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] з 2010 року (а.с. 7). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06 квітня 2016 року видно, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.5). Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом спадкоємцем житлового будинку з господарчими будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.4). Згідно довідки від 23 червня 2023 року № 227 комунального підприємства «Могилів-Подільського міжрайонного бюро технічної інвентаризації», відповідно до проведеної інвентаризації станом на 14.06.2023 року об`єкт нерухомого майна розташований по [ADDRESS] складається з : житлового будинку літ. "А", веранда літ. "а", ганку літ. "а1", загальною площею - 45,0 кв.м., житловою площею - 33,80 кв. м., сараю літ. "Б", літньої кухні-гаражу літ ."В", огорожі - 1,2, 3, 4. Згідно архівних даних станом на 31.12.2012 року право власності на дане майно зареєстровано за [PERSON] (а.с.10). З копії технічного паспорта на будинок [ADDRESS] встановлено що він виготовлений на ім`я позивачки.(а.с.9). З виписки із погосподарської книги № 2 Паланського старостинського округу Томашпільської селищної ради видно, що в господарстві за адресою [ADDRESS] проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.15). Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить на праві власності іншій особі. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України, ст.ст.\~321,\~328 ЦК України, право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1\~ст. 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Основною підставою для застосування набувальної давності як підстави для виникнення права власності у користувача майном є те, що майно щодо якого ставиться таке питання є таким, що не має власника, або власник якого невідомий,\~або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно. Згідно п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясовування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до положень ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Отже, враховуючи те, що позов відповідачами визнано, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved