Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-28 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача за первісним та зустрічним позовами. Позивачка за первісним позовом [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою ( т.1.а.с.3-5), за змістом якої, та з урахуванням уточнених позовних вимог (в редакції від 15.01.2020) ( т.1,а.с.135,136), та уточнених в наступних судових засіданнях позовних вимог просила здійснити поділ спільного майна подружжя, шляхом виділення їй: -) домоволодіння, що знаходиться по [ADDRESS] , присудивши їй 2 варіант, передбачений будівельно технічною експертизою для 1 співвласника, яка є меншою від частини, яку слід присудити [PERSON] -) земельної ділянки площею, 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по [ADDRESS] , яка входить в земельну ділянку, площею 0,3864 ( урочище «Меліорація» ), для ведення особистого господарства, орієнтовною вартістю 40000 грн., розташована за адресою: с.Вільхівка; -) 1\\2 земельної\~ділянки в\~урочищі «Затока»,\~пл.\~0,3292\~га,\~кадастровий номер\~2624855800:01:006;0078\~для ведення\~особистого селянського\~господарства, орієнтовною вартістю 30000 грн., яка розташована за адресою: сел.Перегінське Калуського району Івано-Франківської області; -) легковий автомобіль «MITSUBISHI- PAjeto Sport», номерний знак [NUMBER] , 2002 р. в., придбаний в липні-серпні 2018, зареєстрований 09.02.2019- вартістю 204800 грн; -) автомобіль легковий «Опель-Астра», 2008 р. в., д.н. знак [NUMBER] , вартістю 165000 грн.; -) 2 ( два) крісла перукарські «Нарциз» - вартістю 4000 грн. ; -) одне крісло офісне на колесах вартістю 500 грн.; -) візок для перукарських інструментів вартістю 500 грн.; -) мийка перукарська, вартістю 7000 грн.; -) сушка для сушіння волосся, вартістю 1500 грн.; -) дві машинки для стрижки, волосся вартістю 1500 грн. (по 750 грн. кожна); -) ножиці перукарські 2 штуки по 250 грн., заг. вартістю 500 грн.; -) випрямлячі волосся вартістю 2 шт. вартістю по 250 грн., всього 500 грн.; -) люстра хромова вартістю 2000 грн.; -) шафа вартістю 7500 грн.; -) пральна машинка « Вірпул вартістю 2000 грн., -) пральна машинка LG вартістю 2000 грн., -) телевізор плазмовий фірми LG 55UH 620 V, вартістю 5000 грн.; -) прихожа вартістю 7000 грн., -) шафу 4-х дверну дубову вартістю 25 000 грн.; -) люстру кришталеву на 5 ламп, виробник Чехія, вартістю 10.000 грн.; -) бензопилу 1 шт. «Husdvarha», вартістю 3000 грн. За автомобіль Урал Лісовоз -Е ,1983 р. в., шасі № 404842, реєстр. номер [NUMBER] та автомобіль «Урал «лісовоз-Е ,1985 року випуску, № шасі [NUMBER] , д.н. [NUMBER] , з причіпом розпуск Е та маніпулятором, [PERSON] сплатив їй кошти, тому це майно просить не вважати таким, що підлягає поділу. Інше майно виділити у власність [PERSON] , а саме: -) автомобіль «Опель Аскона»,1987 р.в., д.н. [NUMBER] , вартістю 15000 грн.; -) трактор трельовочний марки ТДТ-55, 1988 р.в., двигун [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , вартістю128 000 грн; -) трактор ТТ-4 Д.н. [NUMBER] вартістю 230400 грн., придбаний за спільні кошти по Генеральній довіреності 27 січня 2010 року у власника [PERSON] ; -) автомашина УАЗ 3152, 1985 р.в., кузов № [NUMBER] , шассі № [NUMBER] д.н. [NUMBER] варт. 12000 грн., придбаний 8 квітня 2010 року у громадянина [PERSON] ; -) автомашина ЗІЛ 131, 1981 року випуску, шасі № [NUMBER] , бортовий С, реєстр. номер [NUMBER] , вартістю 25000 грн., придбаний 27 квітня 2007 року по Генеральній довіреності, у власника [PERSON] ; -) бензопилу 1 шт. «Husdvarha», вартістю 3000 грн., -) спальню «Олімпія» з плити МДФ, вартістю 50000 грн.; -) сервант кутовий дубовий вартістю 15 000 грн.; -) люстру кришталеву на 5 ламп, виробник «Чехія», вартістю 6.000 грн.; -) мисливську нарізну зброю ІЖ -56 к28/5,6 мм. с № 4048 вартістю 14000 грн.; -) карабін «Ремінгтон» 700.к 30-06 № G 6822206, вартістю 30000 грн.; Заявлені [PERSON] \~позовні вимоги\~обґрунтовані тим,\~що з 03 вересня 1996 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від спільного проживання в шлюбі в них народилося 2-є дітей: дочки [PERSON] та [PERSON] , які на даний час повнолітні. 20 грудня 2018 року шлюб між ними розірвано . За час спільного проживання вони побудували житловий будинок з господарськими спорудами, які збудовані на земельній ділянці площею 0.15 га, яка виділена їм для цієї мети рішенням сесії Вільхівської сільської ради від 31 .08. 1998. Згідно цього ж рішення, земельна ділянка виділена під будівництво житлового будинку в урочищі «Меліорація» с. Вільхівка. Цим же рішенням було виділено під`їздну дорогу до їхнього господарства шириною 4 метри із запасів земель сільської ради. 10 вересня 1998 року дана земельна ділянка була винесена в натурі та встановлені її межі. В 1998 році відділ архітектури та містобудування Рожнятівської РДА видав на ім`я відповідача [PERSON] будівельний паспорт. Згідно пояснюючої записки до проекту забудови земельної ділянки, передбачалося будівництво житлового будинку з наявністю 4-х кімнат, житловою пл. 88,50 кв.м., загальною пл. 156,64 кв. м., та будівництво господарських споруд: сарай пл. 39,46 кв.м. та літня кухня пл. 22.09 кв. м. Однак, фактично збудований ними житловий будинок має житлову площу 110.7 кв.м. та налічує 4 кімнати, спальні, кухню, санвузол, коридори, паливну. Будинок має водо та теплопостачання. Ними також збудовано і господарські споруди. Такі технічні параметри домоволодіння підтверджуються виготовленим 27.11.2019 ПП «Олві Р» технічним паспортом на нього. Домоволодіння побудовано по [ADDRESS] , де вони проживають з 2008 року. Підтвердженням того, що будинок збудований та зареєстрований є книги погосподарського обліку села, однак надати їх суду не може. Окрім домоволодіння та земельних ділянок, вони придбали все вище зазначене рухоме майно, яке просить поділити у урахуванням наведених нею вище вимог. Оцінку всього придбаного майна визначила самостійно, однак з таким визначенням вартості майна погоджується відповідач [PERSON] . Заперечуючи проти заявленого первинного позову [PERSON] подано відзив на позовну заяву ( т.1, а.с.18-22), зустрічний позов ( т.1, а.с.42-45) за змістом яких було зазначено про таке. Сторони дійсно перебували у шлюбі, який було розірвано 20.12.2018 рішенням Рожнятівського районного суду. За час спільного проживання вони збудували не житловий будинок, а господарську споруду - літню кухню, яка не здана в експлуатацію та збудована самочинно, без належно затвердженої документації та зовсім в іншому місці. Земельна ділянка, яка використана під будівництво господарської споруди - літньої кухні не приватизована, а приватизація земельної ділянки площею 0,3864 га в с.Вільхівка була розпочата за старим законодавством, але приватизація її за вимогами нині чинного земельного законодавства ще не проведена. Земельна ділянка в урочищі «Затока», яка розташована в сел.Перегінське приватизована ним в порядку, що передбачає приватизацію належних громадянам земельних ділянок і перебуває у його власності та не є спільною сумісною власністю подружжя. Мисливську зброю [PERSON] вважає речами особистого індивідуального користування, які хоч і набуті у шлюбі, однак такими, що не є спільним майном подружжя. Легковий автомобіль «MITSUBISHI- PAjeto Sport», номерний знак [NUMBER] , 2002 р. в., придбаний ним 09.02.2019, тобто після розірвання 20.12.2018 шлюбу, тому цей транспортний засіб поділу не підлягає. Власником трактора трельовочного марки ТДТ-55 є [PERSON] , а трактор ТТ-4 д.н.з. [NUMBER] не перебував у його власності. Автомобіль УАЗ 3152, 1985 р.в., кузов № [NUMBER] , шассі № [NUMBER] д.н. [NUMBER] належть [PERSON] , автомобіль ЗІЛ 131, 1981 року випуску, шасі № [NUMBER] , бортовий С, реєстр. номер [NUMBER] , є власністю [PERSON] , тому ці об`єкти також не можуть бути предметом поділу. У зв`язку із чим [PERSON] у судовому засіданні просив здійснити поділ спільного майна подружжя шляхом виділення [PERSON] всього рухомого майна, яке вона просить, окрім: земельних ділянок, які є його особистою власністю; домоволодіння, яке є самочинним будівництвом, оскільки ними збудована господарська споруда ( літня кухня), а не будинок, а також, літня кухня побудована на земельній ділянці цільове призначення якої сільське господарство; мисливської зброї, яку вважає речами свого особистого індивідуального користування; легкового автомобіля «MITSUBISHI- PAjeto Sport», номерний знак [NUMBER] , 2002 р. в., який придбаний ним 09.02.2019, тобто після розірвання шлюбу; трактора трельовочного марки ТДТ-55 власником якого є [PERSON] ; трактора ТТ-4 д.н.з. [NUMBER] , який ніколи не перебував у його власності; автомобіля УАЗ 3152, 1985 р.в., кузов № [NUMBER] , шассі № [NUMBER] д.н. [NUMBER] , оскільки він належить [PERSON] ; автомобіля ЗІЛ 131, 1981 року випуску, шасі № [NUMBER] , бортовий С, реєстр. номер [NUMBER] , який є власністю [PERSON] . Також, просить не здійснювати розподіл автомобіля Урал Лісовоз -Е ,1983 р. в., шасі № [NUMBER] , реєстр. номер [NUMBER] та автомобіля «Урал «лісовоз-Е ,1985 року випуску, № шасі [NUMBER] , д.н. [NUMBER] , з причіпом розпуск Е з маніпулятором, за які він сплатив [PERSON] кошти. Заперечуючи проти зустрічних позовних вимог зі сторони позивача за первісним позовом було подано відзив на зустрічну позовну заяву ( т.1, а.с.13-132) за змістом якого [PERSON] посилалась на необхідність поділу майна так, як це нею зазначено у позовній заяві (т. 1 а.с. 3-5). Однак, [PERSON] , уточнивши у судовому засіданні позовні вимоги просила присудити їй саме те майно, як зазначено судом вище. ІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі до 20.12.2018, що підтверджується рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області (т. 1 а.с. 10-11). Довідкою № 63 від 25.02.2019 підтверджено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ( т.1.а.с.8). Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] за [PERSON] 09.02.2019 зареєстровано право власності на легковий автомобіль «MITSUBISHI- PAjeto Sport», номерний знак [NUMBER] , 2002 р. в. ( т.1,а.с.23, 23-зворот). Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] [PERSON] є власником вантажного - спеціалізованого автомобіля платформи марки «Урал», модель 375, 1985 року випуску, номер шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] ( т.1,а.с.23, 23-зворот). Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] [PERSON] є власником автомобіля марки «Урал», модель 375, 1983 року випуску, номер шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] ( т.1,а.с.24). Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] [PERSON] є власником причіпа розпуска-Е, 1983 року випуску, номер шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] ( т.1,а.с.24); Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] та довіреності від 27.04.2007 власником автомобіля марки «ЗИЛ», модель 131, 1981 року випуску, номер шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON] ( т.1,а.с.25,26); Згідно Технічного паспорта автомобіля УАЗ 1985 року випуску [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] та довіреності від 08.04.2010 власником цього автомобіля є [PERSON] ( т.1,а.с.27,28); Згідно Технічного паспорта [NUMBER] виданого інспекцією держтехнагляду 02.07.1997, власником трактора трельовочного марки ТДТ-55, випуску 1988 року, двигун № [NUMBER] , № [NUMBER] , реєстраційний № [NUMBER] є [PERSON] ( т.1,а.с.29,30); Дозвіл № 1248 від 26 грудня 2018 року підтверджує наявність у [PERSON] мисливської нарізної зброї -) ІЖ -56 к28/5,6 мм. с № 4048, вартістю 14000 грн.; Наявність у\~нього карабіна\~«Ремінгтон» 700.к\~30-06\~№ G\~6822206,\~вартістю 30000\~грн.\~не заперечує сам відповідач-позивач [PERSON] . Спору щодо вартості майна, яке сторони бажають поділити, між ними немає. ІІІ. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, висновки суду. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так способи захисту цивільних прав та інтересів визначені статтею 16 ЦК України. Згідно з частиною 3 вказаної статті суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Законом, що регулює, в тому числі, майнові права подружжя є Сімейний кодекс України, а також на ці правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу України, що регулює правовий статус спільного майна. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що «зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує». Позивачка [PERSON] стверджує, що вона з [PERSON] під час шлюбу придбали домоволодіння, що в [ADDRESS] , земельну ділянку площею, 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по [ADDRESS] , яка входить в земельну ділянку, площею 0,3864 ( урочище «Меліорація» ), для ведення особистого господарства, розташована за\~адресою:\~с.Вільхівка, земельну ділянку в урочищі «Затока», пл. 0,3292 га, кадастровий номер 2624855800:01:006;0078 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: сел.Перегінське Калуського району Івано-Франківської області, а також автомобіль "MITSUBISHI-\~PAjeto\~Sport",\~номерний знак\~ [NUMBER] ,\~2002\~р.\~в.,\~автомобіль легковий\~«Опель-Астра»,\~2008\~р.\~в.,\~д.н.\~знак [NUMBER] ;\~2\~крісла перукарські\~«Нарциз»;\~одне крісло\~офісне на\~колесах;\~візок для\~перукарських інструментів;\~мийка перукарська;\~сушка для\~сушіння волосся; дві машинки\~для стрижки\~волосся;\~ножиці перукарські\~2\~штуки; випрямлячі волосся\~2\~шт.;\~люстру хромову;\~шафу;\~пральну машинку\~«"Вірпул"; пральну машинку LG ; телевізор плазмовий фірми LG 55UH 620 V; прихожу; шафу 4-х дверну дубову; люстру кришталеву на 5 ламп, виробник Чехія; бензопилу 2 шт. «Husdvarha»; автомобіль «Опель Аскона»,1987 р.в., д.н. [NUMBER] ; спальню «Олімпія» з плити МДФ; сервант кутовий дубовий; люстру кришталеву на 5 ламп, виробник «Чехія»; мисливську нарізну зброю ІЖ -56 к28/5,6 мм. с № 4048; карабін «Ремінгтон» 700.к 30-06 № G 6822206, трактор трельовочний марки ТДТ-55; трактор ТТ-4 д.н.з. [NUMBER] ; автомобіль УАЗ 3152, 1985 р.в., кузов № [NUMBER] , шассі № [NUMBER] д.н. [NUMBER] ; автомобіль ЗІЛ 131, 1981 року випуску, шасі № [NUMBER] , бортовий С, реєстр. номер [NUMBER] . Щодо домоволодіння, яке набуте сторонами у шлюбі, знаходиться в [ADDRESS] та на половину якого позивачка просить визнати за нею право власності, суд зазначає таке. Копією архівного витягу з рішення четвертої позачергової сесії третього демократичного скликання Вільхівської сільської ради від 31.08.1998 року підтверджено надання згоди [PERSON] на будівництво житлового будинку на власній присадибній ділнці в урочищі" Меліорація" площею 0,15 га ( т.1.а.с.60), Зазначене рішення, а також проект забудови земельної ділянки, акт виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель, схема виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівел, поснююча записка до проекту забудови земелоної ділянки, обов`язки індивідуального забудівника є складовими Будівельного паспорта на забудову земельної ділянки ( т.1, а.с.59, 61 - 66 ). Дозволом на право виконання будівельних робіт [PERSON] надано право проводити будівельні роботи з будівництва одно-двоповерхового будинку та інших будівель згідно з планом забудови на земельній ділянці села Вільхівка ( т.1.а.с.67). Довідкою №255/02-24 та №254/02-24 від 08.07.2019 ( т.1, а.с.6) підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] проживають в [ADDRESS] , а власником господарської будівлі ( літньої кухні ) є [PERSON] ( т.1,а.с.7). Довідкою №366/02-17 від 18.09.2019 ( т.1, а.с.6) підтверджено, що [PERSON] є власником господарської будівлі ( літньої кухні), яка збудована в [ADDRESS] . Також вбачається, що спірне домоволодінння (господарська будівля ( літня кухня) побудована самочинно, без дотримання вимог проектної документації ( т.1,а.с.68). Висновком комплексної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 23.12.2021 № 2605/20-28/2731-2734/21-28/2661/20-28/2039-2042/21-28 ( т.2. а.с.22 - 62) підтверджено, що будівництво житлового будинку з господарськими будівлями розташованого в [ADDRESS] , є самочинним будівництвом, оскільки будинок збудований на земельній ділянці цільове призначення якої - ведення підсобного господарства; об`єкт нерухомості збудовано без дотримання повідомлення про початок виконання будівельних робіт, а також, житловий будинок з господарськими будівлями не відповідає проекту забудови земельної ділянки затвердженого будівельного паспорта ( т.2. а.с.43-44). Допитані у судовому засіданні експерти [PERSON] та [PERSON] дали показання про те, що домоволодіння по [ADDRESS] є самочинно збудованим, оскільки воно побудовано у зовсім іншому місці та на зовсім іншій земельній ділянці, тобто на земельній ділянці сільськогосподарського призначення, без дозволу ( повідомлення) про початок будівельних робіт, будинок зовсім не відповідає будівельному паспорту. У постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року в справі № 307/3957/14-ц вказано, що: «самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу між подружжям (подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 04 грудня 2013 року № 6-130цс13). За змістом частини першої статті 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Отже, побудова об`єкта нерухомості на земельній ділянці, що відведена не для цієї мети; відсутність дозволу на будівництво, проєкта або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України. Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на об`єкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України)». Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Гутник П.М. стверджують, що технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 27.11.2019 ( т.1.а.с.137-141), який виданий ПП "Олві Р" зайвий раз підтверджує правомірність будівництва та право власності [PERSON] та [PERSON] на спірне домоволодіння. Однак, суд не приймає до уваги такі твердження, оскільки технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 27.11.2019, не є правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна та факт\~його відповідної\~реєстрації, він лише описує об`єкт та визначає його складові, тобто містить інформацію про факт наявності домоволодіння у тих розмірах, як воно збудовано. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що домоволодіння, яке розташоване в\~ [ADDRESS] ,\~є самочинним будівництвом, а тому відсутні правові підстави для визнання за [PERSON] права власності на 1\\2 частину спірного нерухомого майна. Разом з тим, після усунення підстав, що спонукали у відмові в такому поділі, а саме реєстрація самочинно зведених будівель та споруд, питання щодо визнання вказаного майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ може бути предметом судового розгляду. Отже, в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про поділ домоволодіння слід відмовити. Вирішуючи вимогу позивачки [PERSON] щодо поділу земельних ділянок суд зазначає таке. Копією архівного витягу з протоколу дванадцятої сесії другого демократичного скликання Вільхівської сільської ради від 21 серпня 1997 року підтверджується факт прийняття органом місцевого самоврядування рішення про передачу [PERSON] у приватну власність земельної ділянки в межах згідно з планом з дальнійшим уточненням фактичної кількості землі на етапі робіт при видачі Державних актів на право приватної власності на землю, площею 0,36 га, яка знаходиться в урочищі « Меліорація» ( т.1, а.с.52 ). Копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії Н-ІФ 023026 від 24 вересня 1997 року підтверджено, що [PERSON] належить земельна ділянка, яка йому передана у власність на підставі рішення сесії Вільхівської сільської ради від 21 серпня 1997 року площею 0,3864 га, для ведення підсобного господарства (т. 1 а.с. 51). Копією рішення Перегінської селищної ради від 18 вересня 2014 року підтверджено надання [PERSON] дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,3292 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі « Затока», в сел Перегінське за рахунок земель запасу селищної ради ( т.1, а.с.53). Копією рішення Перегінської селищної ради від 19 березня 2015 року затверджено [PERSON] проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,3292 га за кадастровим номером 2624855800:01:006:0078 для ведення особистого селянського господарства в урочищі» Затока» в сел.Перегінське та передано у власність вказану земельну ділянку ( т.1,а.с.54), а право власності на цю ділянку зареєстровано 29.04.2015 реєстраційною службою Рожнятівського районного управління юстиції Івано-Франківської області за індексним номером:36997977 та видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно ( т.1.а.с.55). Право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,3292 га за кадастровим номером 2624855800:01:006:0078 для ведення особистого селянського господарства в урочищі» Затока» в сел.Перегінське підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( т.1,а.с.56-58 ). П.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи. Враховуючи загальне положення ст.5 ЦК України щодо дії актів цивільного законодавства у часі, при вирішенні питання щодо правового режиму майна, набутого у період шлюбу, застосуванню підлягає акт цивільного законодавства, в редакції, яка діяла на момент набуття такого майна. Відповідно до п.5 ч.1 статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. В постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7 зазначено, що земельна ділянка, одержана громадянином в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Законом України від 11 січня 2011 року N 2913-VI «Про внесення змін до статті 61 Сімейного кодексу України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя», який набрав чинності 8 лютого 2011 року, статтю 61 СК України було доповнено частиною п`ятою такого змісту: «Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації». Проте Законом від 17 травня 2012 року N 4766-VI «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка» режим майна подружжя, набутого внаслідок приватизації змінено. Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 1 ст. 57 СК України житло та земельна ділянка, набуті за час шлюбу внаслідок приватизації, є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. Відповідно частину 5 ст. 61 СК виключено. Таким чином, норма закону, яка відносила майно, набуте в процесі приватизації до об`єктів права спільної сумісної власності, діяла лише з 08 лютого 2011 року по 16 травня 2012 року. Отже, земельна ділянка площею 0,3864 га для ведення підсобного господарства, яка передана у приватну власність рішенням сесії Вільхівської сільської ради від 21 серпня 1997 року, на підставі якого 24.09.1997 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку, та земельна ділянка площею 0,3292 га за кадастровим номером 2624855800:01:006:0078 для ведення особистого селянського господарства в урочищі» Затока» в сел.Перегінське, належать [PERSON] на праві особистої приватної власності, а не спільної сумісної власністю подружжя, оскільки не набуті як майно, нажите подружжям за час шлюбу, а одержані [PERSON] як частки у земельному фонді держави, а тому не можуть бути предметом поділу між подружжям. Позивачка [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на автомобіль " MITSUBISHI- PAjeto Sport", номерний знак [NUMBER] , 2002 р. в., який вважає таким, що придбаний нею з [PERSON] під час перебуванні у шлюбі. З пояснень сторін та під час відтворення аудіозапису судового засідання в цивільній справі № 2/350/692/2018 судом встановлено, що [PERSON] 13.08.2018 звернулася до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області із позовом про розірвання шлюбу, у якому зазначила, що вона з [PERSON] останні п`ять років перебувають в поганих стосунках, а 07.08.2018 [PERSON] застосував до неї фізичне насильство, що і стало підставою для подання позову про розірвання шлюбу, який розірваний 20.12.2018. Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] підтверджено, що право власності на легковий автомобіль «MITSUBISHI- PAjeto Sport», номерний знак [NUMBER] , 2002 р. в. зареєстровано за\~ [PERSON] \~09.02.2019 ( т.1,а.с.23, 23-зворот). З наведених доказів судом встановлено, що спірний автомобіль придбаний [PERSON] після розірвання шлюбу, тому вважати цей транспортний засіб спільною власністю [PERSON] та [PERSON] немає підстав, а відтак цей об`єкт рухомого майна розподілу не підлягає. Також, [PERSON] не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту набуття нею спільно з [PERSON] як подружжям у спільну сумісну власність іншого майна, яким є трактор трельовочний марки ТДТ-55; трактор ТТ-4 д.н.з. [NUMBER] ; автомобіль УАЗ 3152, 1985 р.в., кузов № [NUMBER] , шассі № [NUMBER] д.н. [NUMBER] ; автомобіль ЗІЛ 131, 1981 року випуску, шасі № [NUMBER] , бортовий С, реєстр. номер [NUMBER] . Так, як суд зазначив вище, Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] та довіреності від 27.04.2007 підтверджено, що власником автомобіля марки «ЗИЛ», модель 131, 1981 року випуску, номер шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON] ( т.1,а.с.25,26); Технічним паспортом до автомобіля УАЗ 1985 року випуску шасі № [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] та довіреності від 08.04.2010 підтверджено належність цього автомобіля на праві\~власності [PERSON] ( т.1,а.с.27,28); Технічним паспортом [NUMBER] , що виданий інспекцією держтехнагляду 02.07.1997, підтверджено право власності [PERSON] на трактор трельовочний марки ТДТ-55, випуску 1988 року, двигун № [NUMBER] , № [NUMBER] , реєстраційний № [NUMBER] ( т.1,а.с.29,30); Про те, що трактор ТТ-4 д.н.з. [NUMBER] придбано сторонами у період з 03.09.1996 по 20.12.2018 матеріали справи жодного доказу не містять. Зазначене дає суду підстави стверджувати про необгрунтованість позову [PERSON] в частині позовних вимог щодо поділу трактора трельовочного, трактора ТТ-4 д.н.з. [NUMBER] , автомобіля УАЗ 3152, автомобіля ЗІЛ 131. Отже, судом достовірно встановлено, що сторонами, під час перебування у зареєстрованому шлюбі збудовано домоволодіння, що знаходиться\~по [ADDRESS] ,\~яке не\~підлягає поділу\~з наведених\~вище судом\~підстав,\~а також\~придбано рухоме\~майно,\~а саме:\~автомобіль легковий\~«Опель-Астра»,\~2008\~р.\~в.,\~д.н.\~знак [NUMBER] ;\~2\~крісла перукарські\~«Нарциз»;\~одне крісло\~офісне на\~колесах;\~візок для\~перукарських інструментів;\~мийка перукарська;\~сушка для\~сушіння волосся; дві машинки\~для стрижки\~волосся;\~ножиці перукарські\~2\~штуки; випрямлячі волосся\~2\~шт.;\~люстру хромову;\~шафу;\~пральну машинку\~«"Вірпул"; пральну машинку LG ; телевізор плазмовий фірми LG 55UH 620 V; прихожу; шафу 4-х дверну дубову; люстру кришталеву на 5 ламп, виробник Чехія; бензопили 2 шт. «Husdvarha»; автомобіль «Опель Аскона»,1987 р.в., д.н. [NUMBER] ; спальню «Олімпія» з плити МДФ; сервант кутовий дубовий; люстру кришталеву на 5 ламп, виробник «Чехія»; мисливську нарізну зброю ІЖ -56 к28/5,6 мм. с № 4048; карабін «Ремінгтон» 700.к 30-06 № G 6822206. Саме це рухоме майно підлягає поділу між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, та з урахуванням згоди [PERSON] на присудження [PERSON] більшої кількості майна, та відмови відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом від компенсації за більшу частину присудженого позивачці за первісним позовом та відповідачці за зустрічним позовом, майна. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial