Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

ТзОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив що 05.05.2020 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 491030109, відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» надав позичальнику кредит в сумі 27421,23 гривень строком на 60 місяців на споживчі потреби з відсотковою ставкою 39,90 % річних. Договір кредитної лінії укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами. 20 грудня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором № 491030109 від 21.07.2020 року, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем. Вказує, що відповідач взяті на себе зобов`язання за умовами договору порушила, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість перед позивачем, що станом на 20.12.2021 року становить 40578,46 грн., з яких: 27118,19 грн. - тіло кредиту, 13460,27 грн. заборгованість по відсоткам користування кредитом, яку позивач просить стягнути з відповідача в їхню користь та судові витрати по справі. Ухвалою судді від 10 січня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, від нього надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, із заявою про розгляд справи за її відсутності до суду не зверталася, тому судом 21 березня 2024 року винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, проти якого у поданій заяві не заперечив представник позивача. Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явились, тому згідно ч.2 ст.\~247\~ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 12 статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Судом встановлено, що 05.05.2020 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 491030109, відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» надав позичальнику кредит в сумі 27421,23 гривень строком на 60 місяців на споживчі потреби з відсотковою ставкою 39,90 % річних. Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено випискою по особовому рахунку за період з 21.07.2020 року по 20.12.2021 року. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 20.12.2021 року відповідачу нарахована заборгованість в розмірі 40578,46 грн., з яких: 27118,19 грн. - тіло кредиту, 13460,27 грн. заборгованість по відсоткам користування кредитом. 20 грудня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором № 491030109 від 21 липня 2020 року, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] . Згідно п. 2.2 договору факторингу, визначено право вимоги, що відступається згідно даного договору включає суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями, пенями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до додатку № 1-1 до договору факторингу № 4 від 20 грудня 2021 року ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 491030109 від 21.07.2020 року. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.\~611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Непогашення відповідачем заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань. Статтею 1050\~ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Як з`ясовано в судовому засіданні, на момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст. 1054 Цивільного кодексу України, грошові кошти за кредитним договором не повернула. Оскільки відповідач своїх зобов`язань перед ТзОВ «ФК «Фінансова компанія Еліт Фінанс» за кредитним договором не виконує, на вимоги сплатити заборгованість в добровільному порядку не реагує, то суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю. Щодо вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного. Статтею 133 ЦПК України, передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ст.137 ЦПК України). 02 жовтня 2023 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» та ТзОВ «Перший Інвестиційний клуб» укладено договір №02/10-23 про надання юридичних послуг. На підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості стороною позивача надано акт №1 приймання-передачі виконаних робіт від 04 грудня 2023 року. Крім того, стороною позивача надано копію платіжної інструкції №2131 від 05 грудня 2023 року, де зазначено вартість наданих юридичних послуг в розмірі 6500,00 гривень. Таким чином, витрати за надану професійну правничу допомогу, які поніс позивач є реальними, доведеними, тобто є такими, що підтверджені належними доказами, а тому підлягають розподілу відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. Відповідач щодо неспівмірності понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу не заявляла. Таким чином, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] в користь ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6500,00 гривень. Судові витрати, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд покладає на відповідачку. \~\~\~

Outcome: approved