Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , [PERSON] про поділ майна подружжя. Позов мотивовано тим, що між [PERSON] та [PERSON] 21.10.2009 укладено шлюб відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] видане виконкомом Гуменської сільської ради Вінницького району Вінницької області 21.10.2009 03.09.2011.Під час шлюбу позивачкою та відповідачем було придбано квартиру [ADDRESS] загальною площею 83,4 кв.м, житловою площею 52,9 кв.м. та зареєстровано її на [PERSON] відповідно до Інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.09.2022 № 308732615. Недавно від своєї матері [PERSON] Позивачка дізналась, що [PERSON] подано позов до ТОВ «Градо Строй», за участі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , державного реєстратора Комунального підприємства «Гарант+» Зубарєвої Аліни Михайлівни про скасування рішення про державну реєстрацію та скасування державної реєстрації нерухомого майна, щодо належної нам на праві спільної сумісної власності квартири [ADDRESS] . Провадження по даній справі відкрито на підставі Ухвали Вінницького міського суду від 21.08.2023 № 127/24631/23. [PERSON] надав позивачці копію ухвали з підсистеми «Електронний суд» на її вимогу. Позивачка загалом проти цього позову, що подав Відповідач, однак будь-яким іншим чином вплинути на чоловіка, розпорядження ним цивільними правами стосовно квартири чи ситуацію [PERSON] не може. Скасування державної реєстрації квартири за позовом [PERSON] автоматично припинить цивільні права позивачки на квартиру, а саме права спільної сумісної власності. Таким чином, згоди щодо розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності (квартири) позивачка та відповідач досягти не можуть, а тому між подружжям наявний спір щодо майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Також, в даній квартирі зареєстровані та проживають позивачка, відповідач та їх спільні діти: [PERSON] ( [INFO] ); [PERSON] ( [INFO] ), що доводиться довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 04.11.2022 № 53513, довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 04.11.2022 № 53512, довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 04.11.2022 № 53507. Єдиним адекватним способом захисту цивільного права [PERSON] є поділ майна, що належить на праві спільної сумісної власності, адже квартира оформлена на Відповідача, а він, без відома та погодження почав здійснювати розпорядження нею і здійснювати спільні майнові права. Просить поділити спільне сумісне майно подружжя [PERSON] та [PERSON] , а саме на квартиру [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) право власності на 1/2 частки квартири [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) право власності на 1/2 частки квартири [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 30.11.2023 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. \~ \~ \~ \~31.01.2024 року ухвалою суду закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. \~ \~ \~ \~В судове засідання представник позивача не з`явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав за обставин викладених в ньому, просив позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, при винесені рішення покладався на розсуд суду. \~ \~ \~ \~Треті особи в судове засідання не з`явились з невідомих суду причин. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 21.10.2009 укладено шлюб відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] видане виконкомом Гуменської сільської ради Вінницького району Вінницької області 21.10.2009 03.09.2011. Під час шлюбу позивачкою та відповідачем було придбано квартиру [ADDRESS] загальною площею 83,4 кв.м, житловою площею 52,9 кв.м. та зареєстровано її на [PERSON] відповідно до Інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.09.2022 № 308732615. Згідно іпотечного договору від 29.08.2019, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Курановою О.О., зареєстрований в реєстрі за № 2122, [PERSON] передав в іпотеку [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Слід зазначити, що положеннями Закону «Про іпотеку» не заборонено володіти та користуватися переданим в іпотеку майном. При цьому поділ спільного майна, зокрема іпотечного, не є розпорядженням ним, оскільки в момент його передачі в іпотеку воно вже належало подружжю на праві спільної сумісної власності. Із урахуванням зазначеного, перебування нерухомості в іпотеці не перешкоджає поділу спільного майна подружжя та не порушує прав іпотекодержателя, про що неодноразово наголошував Верховний Суд, зокрема в постановах від 08 липня 2019 року в справі №522/17048/15-ц, від 03 червня 2020 року в справі №201/6412/17. Відповідач має боргові зобов`язання, однак суд не дає оцінку вказаним зобов`язанням на предмет чи є воно спільним зобов`язанням подружжя, зважаючи, що воно не є предметом спору. Встановленим судом фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України та ЦК України зокрема, в частині щодо права спільної сумісної власності подружжя, здійснення останнім цього права, способів та порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя. Частиною 2 статті 60 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело та час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах\~Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі №\~404/1515/16-ц. Такий правовий висновок викладений і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17. Спірне нерухоме майно було придбано сторонами в справі під час шлюбу, а тому є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Вказана обставина також визнається і відповідачем у справі. Відповідно до ст. 372 ЦК України в разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суд звертає увагу, що наразі сторони перебувають в шлюбі, однак вказана обставина не є перешкодою для вирішення питання про поділ майна з огляду на положення ст. 69 СК України і особа вправі реалізувати своє право попри заперечення іншої сторони. Згідно з\~ст.\~70\~СК\~України\~в разі\~поділу\~майна,\~що\~є\~об`єктом права\~спільної\~сумісної\~власності подружжя,\~частки\~майна\~дружини та\~чоловіка\~є\~рівними,\~якщо\~інше\~не визначено\~домовленістю\~між\~ними або\~шлюбним\~договором.\~При\~вирішенні\~спору про\~поділ\~майна\~суд може\~відступити\~від\~засади рівності\~часток\~подружжя\~за обставин,\~що\~мають\~істотне значення,\~зокрема\~якщо\~один із\~них\~не\~дбав про\~матеріальне\~забезпечення\~сім`ї,\~ухилявся\~від\~участі в\~утриманні\~дитини\~(дітей),\~приховав,\~знищив\~чи\~пошкодив спільне\~майно,\~витрачав\~його\~на шкоду\~інтересам\~сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Аналізуючи наведені вище норми сімейного законодавства України, можна дійти висновку, що майно, яке набуте подружжям під час перебування у шлюбі та є об`єктом права спільної сумісної власності цього подружжя у випадку вирішення питання про його розподіл підлягає поділу між сторонами у рівних частках. Водночас за наявності обставин, передбачених частинами другою, третьою\~статті 70 СК України, які стосуються неналежного виконання одним із подружжя батьківських обов`язків та неналежного матеріального забезпечення сім`ї, частку іншого з подружжя у такому майні може бути збільшено. Доказів, які б давали підстави стверджувати про відступлення від рівності часток, матеріали справи не містять. Отже, з огляду на встановлені судом фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що спірна квартира є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу між ними в рівних частках, а позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved