Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

[PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернулась до Обухівського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ) про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20.07.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 213. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що на даний час спільне проживання та ведення між ними спільного господарства припинено, подружніх стосунків не підтримують, шлюб носить формальний характер, а примирення між сторонами позивач вважає недоцільним та недієвим, таким, що буде суперечити інтересам сторін, а тому просить розірвати шлюб. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 27.02.2024 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд цивільної справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач [PERSON] судове засідання не з`явилась, від її представника адвоката Корзаченка В.М. до суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, також просив вирішити питання щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору та витрат на правову допомогу у розмірі 6\~000 грн. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав та не заперечив щодо розірвання шлюбу. Щодо стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 6\~000 грн. заперечив, просив відмовити у цій частині. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~Цивільного\~процесуального\~кодексу\~України (далі - ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 20.07.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції Київської області, про складено відповідний актовий запис актовий запис № 213, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] . Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею п`ятою Протоколу № 7 Конвенції про\~\~захист\~\~прав\~\~людини і\~основоположних\~свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно із частиною першою статті 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених положень свідчить про те, що як при укладенні шлюбу так і при його розірванні передбачається реалізація волі жінки та чоловіка без будь-якої дискримінації та примушування та/або утримання у шлюбних відносинах. Згідно з частиною третьою статті 105\~СК\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. З огляду на зміст наведених норм матеріального права та враховуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що відносини, які склалися між подружжям вказують на те, що їх подальше спільне проживання є неможливе, а тому надання строку на примирення суд вважає недоцільним. Позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 50% судового збору, що становить 605 грн. 60 коп. та повернути позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову в сумі 605 грн. 60 коп. Згідно з положеннями частин першої - п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу до суду надано договір про надання правничої допомоги, укладений між позивачем та адвокатом Корзаченком В.М. від 23.02.2024 року, розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу від 23.02.2024 року, акт здачі-прийняття виконаних робіт, рахунок-фактуру № 011 від 23.02.2024 року на суму 6\~000 грн., квитанцію про сплату на користь адвоката Корзаченка В.М. 6\~000 грн. за надання правничої допомоги. Виходячи з аналізу положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При цьому адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. У додатковій постанові Верховного Суду від 8 вересня 2021 року в справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Таким чином, виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру та обсягу наданих послуг, приймаючи до уваги предмет позову позову, визнання позовних вимог відповідачем, конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін, суд дійшов висновку зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 2\~000 грн.

Outcome: approved