Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

У лютому 2024 року [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Зубенко Олександр Анатолійович, звернувся до суду з позовом до Василівського відділу державної виконавчої служби у Василівському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Приватного акціонерного товариства «Запорізький автомобілебудівний завод», третя особа Василівська державна нотаріальна контора Запорізької області про звільнення майна з-під арешту, в якому просив зняти арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 4123506, зареєстровано: 28.11.2006 10:26:05 за № 4123506 реєстратором: Василівська державна нотаріальна контора на підставі постанови б/н, 23.11.2006 Державна виконавча служба у Василівському районі Запорізької області в м. Василівка на невизначене майно, все майно, що належить [PERSON] , іпн. [NUMBER] , виключивши з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про арешт нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 4123506 ) від 28.11.2006. Позов обґрунтовано тим, що постановою від 23.11.2006 відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-1519 та накладено арешт на майно, що належить позивачу. Згідно довідки № 27 від 10.05.2023 ПрАТ «ЗАЗ», підприємство підтверджує, що станом на 05.05.2023 заборгованість у [PERSON] перед ПрАТ «ЗАЗ» відсутня. Заборгованість у розмірі 30\~300,00 грн, спричинена внаслідок ДТП, стягнута за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя в рамках виконавчого провадження, погашена в повному обсязі. Будь-яких матеріальних претензій до позивача ПрАТ «ЗАЗ» не має. З приводу закриття виконавчого провадження та зняття арешту з всього нерухомого майна позивач звернувся до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), яким надано відповідь про відмову у знятті арешту за відсутності матеріалів виконавчого провадження. Таким чином, на сьогоднішній час повністю виключена можливість зняття арешту на нерухоме майно, адже відділ ДВС не має матеріалів виконавчого провадження, відповідно до яких було накладено арешт, а тому і не може вчинити відповідні дії про звільнення майна з-під арешту. Ухвалою суду від 15.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Від представника позивача адвоката Зубенка О.А., надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Від представника за довіреністю ПрАТ «ЗАЗ» Штаудінгер А.В., надійшла заява про розгляд справи без її участі, не заперечує щодо позовних вимог та просить їх задовольнити. Представники Василівського відділу державної виконавчої служби у Василівському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Одеса) та Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи, однак до судового засідання не з`явились, причини своєї неявки суду не повідомили, правом на подання відзиву та пояснень не скористались, а тому суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи за їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши та проаналізувавши всі надані докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою Державної виконавчої служби у Василівському районі Запорізької області (після перейменування Василівський відділ державної виконавчої служби у Василівському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)) від 23.11.2006 відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-1519 та накладено арешт на майно, що належить позивачу (а.с.\~13). Наявність обтяження також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 363971779 від 31.01.2024 (а.с. 8). Згідно довідки № 27 від 10.05.2023, наданою ПрАТ «ЗАЗ», підприємство підтверджує, що станом на 05.05.2023 заборгованість у [PERSON] перед ПрАТ «ЗАЗ» відсутня. Заборгованість у розмірі 30\~300,00 грн, спричинена внаслідок ДТП, стягнута за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя в рамках виконавчого провадження, погашена в повному обсязі. Будь-яких матеріальних претензій до позивача ПрАТ «ЗАЗ» не має (а.с.\~12). З приводу закриття виконавчого провадження та зняття арешту з всього нерухомого майна позивач звернувся із заявою до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) (а.с. 9). Управлінням на вказану вище заяву листом за Вих. № 23625/26-40 від 13.06.2023 надано відповідь про відмову у знятті арешту за відсутності матеріалів виконавчого провадження (а.с. 10-11). Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст.\~317 ЦК України). Приписами ч. 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Такі правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 640/7794/16-ц. Частинами 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника або про опис та арешт майна боржника. Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачений вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна боржника або його частини. Згідно ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках, не передбачених переліком, визначеним ч. 4 цієї статті, арешт може бути знятий за рішенням суду. Системний аналіз зазначених положень Закону дає підстави для висновку, що безпосереднє зняття арешту з майна здійснюється за постановою державного виконавця, що приймається на підставі відповідного рішення суду, у зв`язку з тим, що власником майна, на яке накладено арешт є особа, відмінна від боржника. В даному випадку судом в ході розгляду справи встановлено, що за виконавчим провадженням, відкритим з примусового виконання виконавчого листа № 2-1519 від 27.09.2006, заборгованість відсутня, рішення суду виконано, що підтверджено листом стягувача. На час звернення позивача до суду на виконанні відділу виконавчої служби виконавче провадження не перебуває, але арешт, накладений на майно боржника, продовжує діяти, що порушує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Outcome: approved