Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Національна компанія нерухомості», [PERSON] про визнання недійсним акту приймання-передачі та витребування квартири з чужого незаконного володіння. Свої вимоги, обґрунтовує тим, [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.09.2021 року, успадкував квартиру [ADDRESS] , загальною площею 44,00 кв.м. Однак, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо, що 22.11.2022 року право власності на вищезазначену квартиру за ним припинено на підставі рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 28.01.2022 по справі №766/2310/22. Власником квартири став [PERSON] , який в свою чергу на підставі акту-приймання передачі нерухомого майна, реєстровий номер №6195-6196, посвідченого приватним нотаріусом ВМНО Лукашенко В.Б., передав вищезазначену квартиру ТОВ «Національна компанія нерухомості». Разом з тим, відповідно до листа Херсонського міського суду від 25.08.2023р. №02-16/183/23 встановлено, що згідно даних автоматизованої системи документообігу суду КП «Д-3» в провадженні Херсонського міського суду не перебувають та не перебували цивільні справи, в яких хоча б однією із сторін є [PERSON] та [PERSON] . Крім цього, в АСДС КП «Д-3» під єдиним унікальним номером судової справи №766/2310/22 зареєстрована цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яка перебуває в провадженні судді Херсонського міського СУДУ Майдан С.І. і станом на 25.08.2023 року не розглянута. Отже, виходячи з вище наведеного, в провадженні Херсонського міського суду Херсонської області не перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за позикою, звернення стягнення і припинення права власності на квартиру, тому жодного рішення по вказаній справі Херсонський міський суд не ухвалював і ухвалити не міг. За таких обставин [PERSON] для реєстрації права власності за ним використав не існуюче рішення суду, що свідчить про безпідставність набуття за ним власності на спірну квартиру. Отже, все вищевикладене підтверджує, що належна позивачу квартира вибула з його власності незаконно, поза його волею та підлягає поверненню шляхом витребування її з чужого незаконного володіння. Враховуючи вище викладене, позивач просив суд визнати недійсним акт приймання-передачі нерухомого майна до статутного копіталу ТОВ "Національна компанія нерухомості", реєстраційний номер 6195-6196, укладеного між [PERSON] та ТОВ "Національною компанією нерухомості" 29.11.2022 року та посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б. в частині передачі до статутного капіталу ТОВ "Національна компанія нерухомості" квартири під номером [ADDRESS] . Витребувати у ТОВ "Національна компанія нерухомості" на користь [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] , квартиру під номером [ADDRESS] , загальною площею 44,00 кв.м., житловою площею 30,00 кв.м., яка складається з: кімнати 1- площею 18,5 кв.м., кімнати 2 - площею 11,5 кв.м., кухні - площею 5,2 кв.м., ванної кімнати - площею 2,9 кв.м., коридору - площею 2,8 кв.м., вбудовоної шафи - площею 2,2 кв.м., квартира обладнана балконом (терасою) - площею 0,9 кв.м., частиною сараю літ. "Е" - площею 5,3 кв.м. Стягнути з відповідачів судові витрати. Ухвалою суду від 28.09.2023 року позовну заяву залишено без руху та надано термін для усунення недоліків. 03.10.2023 року на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою суду від 16.10.2023 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання, з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачам відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відзив від відповідачів на адресу суду не надходив. Ухвалою суду від 15.01.2024 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] , та його представник [PERSON] не з`явилися. На адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Національна компанія нерухомості» та відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомлено. На підставі ст. 280 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вирішив провести заочний розгляд справи. Судом установлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцем майна після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] є її син - [PERSON] . [PERSON] складається з: квартири під номером [ADDRESS] (а.с.6). Як вбачається з Рішення Херсонського міського сду Херсонської області від 28.01.2022 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за позикою, звернення стягнення і припинення права власності було задоволено. В рахунок погашення заборгованості за договором позики грошей від 01.01.2021 року укладеним між [PERSON] , та [PERSON] , на суму 4 000 000,00 грн., звернути стягнення на предмет застави, а саме: квартиру, загальною площею 44 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомості:2444932905101, шляхом передачі заставодержателю [PERSON] предмета завстави у власність відповідно до договору застави від 04.01.2021 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Великий О.В. 04.01.2021 року за реєстровим №49. Припинити право вланості заставодавця [PERSON] в тому числі право володіння, користування та розпорядження на квартиру, загальною площею 44 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомості: 2444932905101. Зареєструвати право власності на предмет застави, а саме: квартиру, загальною площею 44 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомості:2444932905101, за заставодержателем [PERSON] . Відповідно до Акту приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ «Національна компанія нерухомості», код ЄДРПОУ - 44971449, [PERSON] передав, а ТОВ «Національна компанія нерухомості» прийняла до статутного капіталу нерухоме майно: п.1 об`єкт нерухомого майна: квартира [ADDRESS] , загальною площею 44 кв.м., житлова площа 30 кв.м. Опис: квартра складається з: кімнати 1 - площею 18,5 кв.м.;, кімнати 2 - площею 11,5 кв.м.; кухні - площею 5,2 кв.м.; ванної кімнати - площею 2,9 кв.м.; коридору - площею 2,8 кв.м., вбудованої шафи - площею 2,2 кв.м., квартира обладнана балконом (терасою) - площею 0,9 кв.м., частиною сараю літ. «Е» площею 5,3 кв.м. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерхомого майна щодо об`єкта нерухомого майна квартира [ADDRESS] , реєстраційний номер нерухомого майна:2444932905101, зареєстрована на праві власності 29.11.2022 року за ТОВ «Національна компанія нерухомості». Документи, подані для державної реєстрації: акт приймання-передачі нерухомого майна Серія та номер 6195-6196, видани 29.11.2022 року. Разом з тим, з Листа Херсонського міського суду Херсонської області №02-16/183/23-Вих. Від 25.08.2023 року вбачається, що згідно даних автоматизованої системи документообігу суду КП «Д-3» в провадженні Херсонського міського суду Херсонської області не перебувають та не перебували цивільні справи, в яких хоча б однією із сторін є [PERSON] та [PERSON] . Крім цього, в АСДС КП «Д-3» під єдиним унікальним номером судової справи №766/2310/22 зареєстрована цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яка перебуває в провадженні судді Херсонського міського суду Херсонської області Майдан С.І. і станом на 25.08.2023 року не розглянута. Отже, виходячи з вище наведеного, в провадженні Херсонського міського суду Херсонської області не перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за позикою, звернення стягнення і припинення права власності на квартиру, тому жодного рішення по вказаній справі Херсонський міський суд Херсонської області не ухвалював і ухвалити не міг. З Ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 11.04.2023 року вбачається, що СВ розслідуванням злочинів у сфері службової та господарської діяльності СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №12022020010001472, відомості про яке внесені до ЄРДР 28.12.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, 356 КК України. З Висновку про вартість квартири, загальною площею 44,0 кв.м., житловою площею 30 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] складає 335 000,00 грн. Згідно ч. 1 cт. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому частина друга цієї статті визначає, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до cm. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. ст. 388 ЦК України встановлює правила реалізації власником його права на витребування майна від добросовісного набувача. При цьому коло підстав, за яких власник має право витребувати майно від добросовісного набувача, є вичерпним (частини перша-третя статті 388 ЦК України). Правила ч. 1 cт. 388 ЦК України стосуються випадків, коли набувач за відплатним договором придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач). У такому випадку власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. У частині 3 цієї статті наведено самостійне правило: якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача в усіх випадках. Для правильності застосування цієї статті потрібно для себе чітко розмежовувати поняття добросовісного набувача від недобросовісного, оскільки ці два терміни мають істотну різницю. Володілець визнається добросовісним, якщо здобуваючи річ, він не знав і не повинен був знати про те, що відчужувач речі не має права на її відчуження. У випадку, якщо володілець речі знав чи повинен був знати, що здобуває річ в особи, яка не мала права на її відчуження, він вважається недобросовісним. При цьому важливим є те, що для визнання набувача недобросовісним необхідно встановити намір чи грубу необережність, що встановлюється, виходячи із презумпції добросовісності набувача. Виникнення права власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпний перелік підстав, за наявності яких за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Отже, положення частини першої статті 388 ЦК України застосовуються як підстава віндикаційного позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Підтвердженням наведених аргументів є Постанови ВС від 06.02.2019 № 203/1796/16-ц, від 30.08.2019 № 914/970/18. У постанові ВПВС від 19.05.20 №916/1608/18 зазначено, що «однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (п. 9 ч. 1 cт. 27 Закону «Про державну реєстрацію речових прав...»). Якщо право власності на спірну нерухомість зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до державного реєстру речових прав. Такий запис вноситься виключно у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою». Згідно з частинами першою - четвертою статті 202 ЦК України правочин - це дія особи, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша). Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (частина друга). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обоє 'язкилише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами (частина третя). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта). Акт приймання-передачі майна до складу статутного фонду є правочином, який в свою чергу підтверджує волевиявлення сторін, а також має юридичні наслідки - факт набуття та припинення права власності на нерухоме майно. Отже, двосторонній акт у цих правовідносинах свідчить про погоджену дію шляхом волевиявлення обох сторін зазначеного двостороннього правочину на набуття певних цивільних прав та обов`язків, а тому оскарження правочину, оформленого актом (у розумінні статті 202 ЦК України), є належним способом захисту цивільних прав та обов`язків в розумінні статті 16 ЦК України. Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 29 квітня 2015 року у справі № 903/134/13-г, та Верховного Суду, викладеними у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 918/1377/16. Пунктом 1 частини 1 статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрації права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. Згідно зі cт. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень " державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення обставин, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави не передбачає. Аналогічний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 року у справі № 911/3594/17. Так, як вже зазначалось [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.09.2021 року, реєстровий номер №745, видане приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Кривцовим Д.В. успадкував квартиру [ADDRESS] . Державну реєстрацію права власності на квартиру, що є предметом цього договору, проведено в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.09.2021 року, приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Кривцовим Д.В.. Однак, на підставі рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 28.01.2022 по справі №766/2310/22 спірну квартиру зареєстровано за [PERSON] . Відповідно до листа Херсонського міського суду від 25.08.2023р. №02-16/183/23, згідно даних автоматизованої системи документообігу суду КП «Д-3» в провадженні Херсонського міського суду не перебувають иа не перебували цивільні справи, в яких хоча б однією із сторін є [PERSON] та [PERSON] . Крім цього, в АСДС КП «Д-3» під єдиним унікальним номером судової справи №766/2310/22 зареєстрована цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яка перебуває в провадженні судді Херсонського міського СУДУ Майдан С.І. і станом на 25.08.2023 не розглянута. Отже, виходячи з вище наведеного, в провадженні Херсонського міського суду Херсонської області не перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за позикою, звернення стягнення і припинення права власності на квартиру, тому жодного рішення по вказаній справі Херсонський міський суд не ухвалював і ухвалити не міг. За таких обставин, судом встановлено, що [PERSON] для реєстрації права власності за ним використав не існуюче рішення суду, що свідчить про безпідставність набуття за ним власності на спірну квартиру. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України вважає за можливе стягнути із відповідачів солідарно судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду з позовною заявою у розмірі 4 423,60 грн.

Outcome: approved