Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

Позивачка звернулася до Ковельського міськрайонного суду Волинської області з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстрований 04.09.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис №405 та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 грн щомісячно починаючи від дня подачі позову до суду і до досягнення дочкою повноліття. В обґрунтування вимог позивачка зазначила, що 04.09.2015 між нею та відповідачем по справі було зареєстровано шлюб. Від шлюбу народилася спільна дитина донька [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, між сторонами часто виникали конфлікти, що призвело до фактичного розпаду сім`ї, більше року сторони спільно не проживають. Шлюб існує лише формально. На даний час спільна дитини перебуває на повному утриманні позивачки, відповідач від виконання своїх батьківських обов`язків самоусунувся, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому позивачка змушена звертатися до суду з даним позовом. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06.02.2024 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. 04.03.2024 судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді у щорічній відпустці. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позовну заяву не подав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. За згодою позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі. Шлюб зареєстровано 04.09.2015, актовий запис №405, дошлюбне прізвище позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видане 04.09.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області. Сторони являються батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане 05.05.2016 Ковельським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області. Згідно Витягу з Реєстру територіальної громади №2024/000116136 від 04.01.2024, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. З позовної заяви вбачається, що подальше подружнє життя суперечить інтересам позивачки. Позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Стаття 184 СК України передбачає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини. На момент ухвалення судом рішення [PERSON] виповнилося 8 років. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років 3196, 00 грн. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, зважаючи, що відповідачем не надано заперечень проти задоволення позовних вимог, дійшов висновку про те, що\~ позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах сплати платежу за один місяць. Статтею 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов пред`явлено до суду 08.01.2024. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи у справах про стягнення аліментів, тому на виконання ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути у дохід держави судовий збір у розмірі 1211, 20\~гривень. На підставі ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому враховуючи те, що позов підлягає задоволенню з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати, що складаються з: 968, 97 гривень сплачений при подачі позову до суду судовий збір; 3000 гривень витрати на правову (правничу) допомогу.

Outcome: approved