Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

ТОВ «Новий Колектор» звернулось до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №24.03.2021-100001874 від 24 березня 2021 року у сумі 14640 грн. станом на 08.10.2023 року та. понесених судових витрат. В обґрунтування позовних вимог представник вказала, що між ТОВ «Споживчий Центр» та ТОВ «Новий Колектор» було укладено договір факторингу від 30 листопада 2021 року № 301121-1, згідно якого ТОВ «Новий Колектор» набуло право вимоги до боржника на всі суми, відступлені йому ТОВ «Споживчий Центр». На виконання умов договору укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором від 24 березня 2021 року № 24.03.2021-100001874 на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким являється [PERSON] . Крім того, представник зазначила, що між ТОВ «Споживчий Центр», правонаступником якого є ТОВ «Новий Колектор», та [PERSON] 24 березня 2021 року укладено кредитний договір (оферта) № 24.03.2021-100001874, шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною даного договору. Відповідно до умов договору відповідачунадано кредит у розмірі 6000 грн строком на 14 днів за процентною ставкою «Економ». Ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ». Свої зобов`язання за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі встановленому договором, однак, в порушення умов договору відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, в результаті чого у нього склалась заборгованість перед позивачем в розмірі 14640 грн. Відповідно до вимог ч.5 ст.279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.4 ст.277 ЦПК України відповідачем суду не подано. Суд дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 24.03. 2021 року між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферта) № 24.03.2021-100001874 шляхом підписання Заявки. Відповідно до умов договору та заявки від 24 березня 2021 року, відповідачу було надано кредит у розмірі 6000 грн, що підтверджується електронною квитанцією від 25 березня 2021 року № 1600844083. Строк на який надається кредит - 14 календарних днів з дати надання («первинний строк»), графік платежів при обранні первинного строку: сума кредиту у розмірі 6000 грн та проценти у розмірі 1680 грн сплачуються до 07 квітня 2021 року. Фіксована процентна ставка «Економ» - 2 % за (один) день/днів користування кредитом, застосовується протягом первинного та пролонгованого строків. Фіксована процентна ставка «Стандарт» - 2,5 % за 1 (один) день/днів користування кредитом, застосовується після/в період закінчення первинного або пролонгованого строків. В подальшому, 30 листопада 2021 року між ТОВ «Споживчий Центр» та ТОВ «Новий Колектор» було укладено договір факторингу № 301121-1, згідно з яким ТОВ «Новий Колектор» набуло право вимоги до боржника [PERSON] на всі суми, відступлені йому ТОВ «Споживчий Центр». На виконання умов договору укладено реєстр прав вимоги № 1, згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором від 24 березня 2021 року № 24.03.2021-100001874 на залишок основної суми кредиту 6000 грн та відсотків 8640 грн щодо боржника [PERSON] . Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором про надання кредиту від 24 березня 2021 року № 24.03.2021-100001874 не виконав, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в сумі 14640 грн, з яких: 6000 грн заборгованість за основною сумою кредиту (тіло кредиту) та 8640 грн проценти за користування кредитом. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В даному випадку позивач вказує, що укладення договору відбувалось шляхом підписання заявки. На доведення вказаних обставин позивачем надано суду копію заявки до договору від 24 березня 2021 року, відповідно до якої [PERSON] надано кредит в сумі 6000 грн., відповідно до умов договору та наведених у цій заявці умов. Підписом, проставленим у заявці , [PERSON] підтвердив, що він ознайомлений з Умовами та правилами надання кредиту, паспортом графіком платежів споживчого кредиту (згідно з вимогами діючого законодавства). Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не заперечив обставин, які вказані в позовній заяві, доказів на спростування не надав. Так, відповідно до особливостей укладеного сторонами договору - умови цього договору узгоджувались дистанційно - шляхом завантаження відповідних документів в мобільний додаток. Відповідач письмово підтвердив, що отримав усі документи, що стосуються умов укладеного договору, які йому є зрозумілими, доказів на спростування цих обставин останній суду не надав. Із наданої суду довідки про розмір простроченої заборгованості за кредитним договором № 24.03.2021-100001874 від 24.03.2021 року, укладеного між сторонами по справі, вбачається, що станом на період з 24 березня 2021 року по 13 листопада 2023 року складає 14640 грн. Таким чином, судом достовірно встановлено, що на підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок. Відповідач, порушуючи умови договору, свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, що підтверджено наведеним вище розрахунком, наданим позивачем. За відсутності доказів, які б спростовували подані позивачем розрахунки заборгованості за договором, суд не має підстав піддавати їх сумніву. Отже, з огляду на досліджені докази, врахувавши позицію сторін, суд вважає, що позов ТОВ «Новий Колектор». підлягає до задоволення в повному обсязі. При цьому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2147,20 грн. Крім цього, при зверненні до суду з позовною заявою, позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн, що підтверджуються письмовими доказами, а саме: договором про надання правничої допомоги від 02 жовтня 2023 року № 021023-1, укладеного з адвокатом Марченко Г.І., ордером від 02 жовтня 2023 року № 1172169, платіжною інструкцією від 14.11.2023 року № 523, звітом про виконану роботу від 17.11.2023 року. Враховуючи викладене, суд вважає понесений позивачем розмір витрат на оплату послуг наданих адвокатом співмірним зі складністю справи та витраченим часом, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 2147,20 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн. На підставі викладеного, ст.ст.525, 526, 610, 625, 1054 ЦК України,

Outcome: approved