Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «Профіт Капітал» звернулося до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 126\~808,26 грн, яка складається з: - \~ \~ \~ \~заборгованості за основним боргом 33 200,00 грн; - \~ \~ \~ \~заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 74\~343,61 грн; -заборгованість на нарахованими та несплаченими комісіями - 0,00 грн; -заборгованість за 3% річних за користування кредитом 3\~959,26 грн; -заборгованість за інфляційними витратами 15\~305,39 грн. В обґрунтування позову посилається на наступне. 23.02.2017 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Угоду № С11.211.73625 про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної Картки. Відповідно до п.2 Договору № С11.211.73625 від 23.02.2017 року, Банк відкриває Клієнту поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках Угоди та Договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає Клієнту міжнародну платіжну карту MasterCard World терміном дії 2 роки з моменту її випуску (далі - Кредитна карта). В п.3 Договору Банк надає Клієнту Кредит шляхом встановлення відповідної Кредитної лінії по поточному рахунку (надалі - Кредитна лінія та/або Кредит) на наступних умовах: Максимальний ліміт Кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 грн (п.п.3.1. Договору). Ліміт Кредитної лінії, доступний Клієнту на момент укладення Угоди, становить 33 200,00 грн (п.п.3.2. Договору). Процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 24,00% річних (п.п.3.3. Договору). Банк на виконання умов Договору надав Позичальнику грошові кошти у сумі 33 200,00 грн. строком до 23.02.2021 року, а Позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами (відповідно до тарифів Банку, які розміщені на сайті Банку за адресою: www.ideabank.ua ) згідно з умовами цього Договору. Згідно із п.4 Договору Підписанням Угоди Клієнт підтверджує, що ознайомлений з Типовим графіком і розрахунком сукупної вартості Кредиту. За п.п.5.1 Угоди Клієнт ознайомлений з умовами Договору, що затверджений розпорядженням Банку із усіма змінами та доповненнями, які оприлюднені на інтернет-сторінці Банку за електронною www.ideabank.ua та які йому роз`яснені, зрозумілі та з якими він цілком згідний. Відповідно до п.п.5.3. Договору Банк перед укладенням Угоди повідомив йому в належній формі в повному обсязі інформацію, передбачену законодавством України, зазначена інформація йому відома та зрозуміла, він ознайомлений із тарифами Банку і згоден з ними; Банк свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі відкривши поточний рахунок № [NUMBER] , що зазначено та надавши кредитні кошти в розмірі 33 200,00 в межах кредитного ліміту визначеного в п.п. 3.1. Договору. 03.12.2020 року між акціонерне товариство «Ідея Банк» та товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 12/90. Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Права вимоги які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. Пунктом 5.1 Договору факторингу права Вимоги, строк платежів по котрим настав, а також ті, що виникнуть у майбутньому вважаються такими, що перейшли від АТ «Ідея Банк» до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» в день підписання відповідного реєстру Боржників, за умови виконання ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язань передбачених Договором факторингу, щодо розрахунків (п. 4.1.). Так, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язання за Договором факторингу виконав в повному обсязі, та відповідно перерахував суму на користь АТ «Ідея Банк». За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 03.12.2020 року відповідно до договору факторингу №12/90 перейшло право за Договором № С11.211.73625 від 23.02.2017 року, що укладено між АТ «Ідея Банком» та [PERSON] . Позичальник своїх, зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує у зв`язку з чим позивач звернувся до суду. Ухвалою суду від 11.10.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 11.12.2023 суд постановив розгляд цивільної справи проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, у разі неявки в судове засідання відповідача на підставі ст. 280 ЦПК України не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини: З матеріалів справи судом встановлено, що 23.02.2017 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Угоду № С11.211.73625 про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної Картки. Відповідно до п.2 Договору № С11.211.73625 від 23.02.2017 року, Банк відкриває Клієнту поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках Угоди та Договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає Клієнту міжнародну платіжну карту MasterCard World терміном дії 2 роки з моменту її випуску (далі - Кредитна карта). В п.3 Договору Банк надає Клієнту Кредит шляхом встановлення відповідної Кредитної лінії по поточному рахунку (надалі - Кредитна лінія та/або Кредит) на наступних умовах: Максимальний ліміт Кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 грн (п.п.3.1. Договору). Ліміт Кредитної лінії, доступний Клієнту на момент укладення Угоди, становить 33 200,00 грн (п.п.3.2. Договору). Процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 24,00% річних (п.п.3.3. Договору). Банк на виконання умов Договору надав Позичальнику грошові кошти у сумі 33 200,00 грн. строком до 23.02.2021 року, а Позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами (відповідно до тарифів Банку, які розміщені на сайті Банку за адресою: www.ideabank.ua ) згідно з умовами цього Договору. Відповідно до розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, станом на 03.12.2020 відповідач має заборгованість за основним боргом 33 200,00 грн; за нарахованими та несплаченими відсотками 74 343,61 грн. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до положень ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч.1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч.3). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 та від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що між сторонами укладено кредитний договір, позивач умови кредитного договору виконав належним чином, надавши відповідачеві кредит. Відповідач належним чином свої зобов`язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем склалась заборгованість. Суд зауважує, що в силу ст.1054 ЦК України, п.1-1 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» до кредитного договору застосовується презумпція оплатного правочину, тобто за користування грошовими коштами законодавством встановлена оплата у виді процентів. Відповідачем до суду не надано доказів того, що правочин було укладено на умовах безоплатності, до суду не надано заперечень відносно наявності у правочину ознак нікчемності, до суду не надано контррозрахунку заборгованості та позиції відповідача відносно правовідносин між сторонами, їх тривалості, умов отримання грошових коштів, порядку користування грошовими коштами (кредитом) та сплатою відповідачем процентів за користування кредитом, обставин продовження правовідносин після спливу строку дії кредитної картки, підстав та умов отримання нових кредитних карток та їх використання, користуванням кредитом (кредитною лінією) та сплатою процентів за новими кредитними картками. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Вказане узгоджується з правовими висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 05.06.2019 року (справа № 589/3683/16-ц). У постанові Верховного Суду у складі Великої Палати від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц прописано, що стаття 625 ЦК визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. У п.44 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15ц сформульовано правовий висновок про те, що приписист.625 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання, так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання. Разом з тим, з 17 березня 2022 набрав чинності пункт 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому дію воєнного стану було неодноразово продовжено, він триває і станом на даний час. Суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат за лютий 2022, оскільки інфляційні втрати розраховуються періодично щомісячно, а отже, з урахуванням введеного воєнного стану 24.02.2022, нарахування інфляційних втрат за лютий 2022 є безпідставним. Розмір інфляційних втрат складає 13\~120,32 грн, відповідно до наведеного розрахунку. ПеріодЗалишок заборгованостіІндекс інфляції, %Інфляційні втрати грудень 2020107 543,61100,90967,89 Індекс інфляції 2021 р.107 543,61110,0010 754,36 січень 2022107 543,61101,301 398,07 \~\~\~13 120,32 Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial