Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

ТОВ «Споживчий центр» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 14.04.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір №14.04.2023-100002623 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною договору. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 6000 грн, строком на 28 днів за процентною ставкою «Економ/Стандарт». Відповідач не виконав свої зобов`язання за договором та не повернув грошові кошти позивачу, у зв`язку з чим, станом на 11.05.2023, утворилась заборгованість у розмірі 9168 грн, з яких: 6000 грн - заборгованість по тілу кредиту; 3168 грн. - заборгованість за відсотками. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №14.04.2023-100002623 від 14.04.2023 у розмірі 9168 грн, а також судового збору. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.11.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Вказану ухвалу,\~разом із\~копією позовної\~заяви з\~додатками,\~було надіслано\~відповідачу рекомендованим\~листом з\~повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу його зареєстрованого місця проживання (2105025677262). Однак, поштове відправлення повернуто підприємством поштового зв`язку на адресу суду без вручення адресату з відміткою про повернення у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 550, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитних договорів, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України. Судом встановлено, що 14.04.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір №14.04.2023-100002623, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 6000 грн, строком на 28 днів з дня його надання, за процентною ставкою «Економ/Стандарт». Процентна ставка «Економ» у розмірі 1,2% за один день користування кредитом застосовується протягом першого чергового періоду (14 днів), протягом всього іншого строку, на який надається кредит, застосовується процентна ставка «Стандарт» у розмірі 1,5% за один день користування кредитом. Проценти розраховується шляхом множення кредиту/залишку кредиту (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. Також сторонами погоджено нарахування комісії, пов`язаної із наданням кредиту, у розмірі 15% від суми кредиту, що дорівнює 900,00 грн. Підписавши цей договір, відповідач підтвердив, що отримав інформацію, зазначену в ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Даний договір був підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання відповідачем одноразового індикатора, що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, а саме Т867. У матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту, який підписаний в той же день, що й договір і тим самим шляхом. Відповідно до чеку про електронний переказ коштів від 14.04.2023 по договору №14.04.2023-100002623 від 14.04.2023 перераховано кошти у розмірі 6000 грн на банківський рахунок [NUMBER] . Доказів того, що банківська картка з відповідним номером [PERSON] не належить, матеріали справи не містять. Згідно відомостей картки субконто Контрагенти, Договори по договору за період з 14.04.2023 по 28.09.2023 (дані бухгалтерського звіту) станом на 11.05.2023 загальний залишок заборгованості становить 9168,00 грн. Відповідно до наданої позивачем довідки про стан заборгованості за кредитним договором №14.04.2023-100002623 від 14.04.2023 заборгованість [PERSON] по кредитному договору №14.04.2023-100002623 від 14.04.2023 становить 9168,00 грн, з яких 6000,00 грн основний борг, 3168,00 грн проценти за період з 14.04.2023 по 11.05.2023. Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Із доказів, наданих позивачем на підтвердження позовних вимог, судом встановлено, що [PERSON] не виконує належним чином зобов`язання за кредитним договором №14.04.2023-100002623 від 14.04.2023, з умовами якого він погодився, підписавши відповідну заяву. Таким чином суд вважає, що ТОВ «Споживчий центр» належними та допустимими доказами повністю доведені заявлені позовні вимоги щодо стягнення із [PERSON] заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеному статтею 13 ЦПК України, саме відповідач як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами, визначає докази, якими підтверджуються його заперечення проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. Правом на подання відзиву на позовну заяву банку, у якому [PERSON] міг би викласти за наявності свої заперечення щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими він не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права, відповідач не скористався, ним не оспорювався і на даний час не оспорюється факт отримання кредитних коштів. Заявлена позивачем до стягнення сума заборгованості встановлена судом і ніким не оспорюється. Відповідачем у цій справі не спростовано розмір наявної у нього заборгованості, а також не наведено свого розрахунку заборгованості або ж доказів на погашення заборгованості, яка утворилася у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань. За викладених вище обставин, суд приходить до висновку, що відповідач свої договірні зобов`язання не виконує належним чином, існує порушення виконання зобов`язань, право позивача порушене, тому порушене право підлягає захисту, відповідач повинен нести відповідальність відповідно до умов договору та сплатити на користь позивача заборгованість розмір якої встановлено судом, а саме 9168,00 грн, з яких: 6000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 3168,00 грн заборгованість за відсотками. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Зважаючи, що позов задоволено, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2147,20 грн.

Outcome: approved