Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-28 00:00:00

29.01.2024 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , у якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання, як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі з усіх видів доходів (заробітку) відповідача, до закінчення її навчання. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками позивача [PERSON] . На даний час позивач навчається на першому курсі денної форми навчання Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ. Позивач зазначає, що вона не працює, не заміжня, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги від батька, який є працездатним, у зв`язку із чим звернулась до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді від 02.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні, з повідомленням (викликом) учасників справи на 07.03.2024, яке було відкладене на 29.03.2024, у зв`язку із першою неявкою у судове засідання відповідача. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась. 29.03.2024 на адресу суду надійшла заява представника позивача-адвоката Будовської Н.В., у якій вона просила розглядати справу без участі позивача та її представника, на задоволенні позову наполягала, та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, шляхом направлення судових повісток на адресу його зареєстрованого місця проживання, які повернулись на адресу суду неврученими, у зв`язку із тим, що адресат відсутній за вказаною адресою, у судове засідання двічі не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Враховуючи, що від відповідача відзиву на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, представник позивача у заяві від 29.03.2024 просила про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення за відсутності учасників справи, на підставі доказів, які наявні в матеріалах справи, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенню ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Статтею 199\~СК України\~передбачено,\~що якщо\~повнолітні дочка,\~син продовжують\~навчання і\~у зв`язку\~з цим\~потребують матеріальної\~допомоги,\~батьки зобов`язані\~утримувати їх\~до досягнення\~двадцяти трьох\~років за\~умови,\~що вони\~можуть надавати\~матеріальну допомогу. Право\~на утримання\~припиняється у\~разі припинення\~навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно положень ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як роз`яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що батьками позивача [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та відповідач [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.01.20206. На даний час позивач [PERSON] навчається на 1 курсі денної форми навчання Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, термін закінчення навчання 04.07.2027, що підтверджується довідкою №690 від 05.03.2024, яка видана вказаним навчальним закладом. Зі змісту позову убачається, що позивач [PERSON] досягла 18 років, продовжує навчатися, потребує матеріальної допомоги на навчання, та її утримання, при цьому відповідач, як її батько, будь-якої матеріальної допомоги не надає. Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про наявність обов`язку відповідача піклуватися та матеріально забезпечувати свою повнолітню доньку [PERSON] , яка продовжує навчання, тобто сплачувати аліменти на її утримання на період навчання. Відповідно до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи те,\~що відповідачем\~відзиву на\~позов не\~надано,\~як і\~не надано\~жодного доказу\~на спростування\~обставин,\~викладених у позові [PERSON] , суд встановив, що позивач проживає окремо від батька, відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча є працездатним та має можливість надавати допомогу на утримання доньки, яка продовжує навчання. Згідно до положень ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За положеннями ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на зазначені обставини, враховуючи, що позивачем доведено належними та допустимими доказами той факт, що у зв`язку з її навчанням вона потребує матеріальної допомоги від відповідача, судом не встановлено об`єктивних даних, які б свідчили про те, що відповідач є непрацездатним, і не має можливості матеріально утримувати свою доньку, яка продовжує навчання, а також вимоги чинного законодавства, суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення аліментів підлягають задоволенню, а тому із відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання позивача, на час навчання, у розмірі частини доходу (заробітку) щомісячно. Такий розмір аліментів суд вважає обґрунтованим і достатнім, та таким, що суттєво не вплине на майновий стан відповідача, оскільки відповідачем заперечень з приводу розміру аліментів подано не було. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, враховуючи те, що позивач на підставі вимог Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за заявленими позовними вимогами, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: approved