Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-28 00:00:00

Позивач АТ "СЕНС БАНК" звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором № 501215486 в розмірі 89011,30 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 11 грудня 2019 року між АТ "СЕНС БАНК" та [PERSON] було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 501215486. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальникові кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 22.01.2023 заборгованість за Кредитним договором становить 89 011,30 гривень. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 03.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито позовне провадження в цивільній справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. 27.07.2023 від відповідача [PERSON] до суду надійшов Відзив на позовну заяву (а.с.38), у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі, посилаючись на те, що між нею та позивачем існують договірні відносини про надання банківських послуг та укладено договір про надання банківських послуг. 11.12.2019 між АТ "СЕНС БАНК" та [PERSON] було укладено відповідний договір та підписано анкету-заяву. Також 11.12.2019 вона звернулася до позивача із анкетою-заявою до Договору про надання банківських послуг про відкриття поточного рахунку [NUMBER] . Зазначила, що її як відповідача належним чином не ознайомлено з Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ "Сенс Банк" (далі по тексту - Умови і правила) при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів. Відповідно до вимог ч.6 ст.9 Закону України "Про споживче кредитування" споживач зобов"язаний надати кредитодавцю підтвердження про ознайомлення з інформацією, надання якої передбачено частиною другою та третьою цієї статті, у письмовій формі ( у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Також, відповідно до ч. 11 ст.9 цього ж Закону, кредитодавець до укладення договору про споживчий кредит на вимогу споживача надає йому пояснення з метою забезпечення можливості оцінити чи адаптовано договір до його потреб та фінансового стану, зокрема шляхом роз`яснення інформації, що надається відповідно до частин другої та третьої цієї статті, істотних характеристик запропонованих послуг та наслідків для споживача, зокрема у разі істотних характеристик запропонованих послуг та наслідків для споживача, зокрема у разі невиконання ним зобов`язань за таким договором. У разі ненадання визначеної інформації або надання її в неповному обсягів чи надання недостовірної інформації кредитодавець або кредитний посередник несе відповідальність у порядку та розмірі, визначених законом. Вищезазначені докази відсутні у позовній заяві позивача. Також зазначила, що згідно позовної заяви її борг за договором 501215486 складає 89011,30 грн., однак у Київському районному суді м.Харкова знаходиться ще одна позовна заява про стягнення заборгованості за аналогічним договором № 501215486 в розмірі 36737,02 грн. (справа №953/5399/23). Крім того вказала, що згідно довідки про стан заборгованості за кредитом від 12.07.2023 прострочена заборгованість за кредитом станом на 12.07.2023 становить 30307,32 грн. Позивачем не надано належним чином завірених копій Умов і правил, а лише надано посилання на веб-сторінку банку, яка може бути змінена у будь-який момент. 06.12.2023 від представника відповідача [PERSON] - адвоката Максимова М.І. до суду надійшли письмові пояснення (а.с.110-111), у яких представник відповідача просив у задоволенні позову Акціонерного товариства\~Cенс\~Банк до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовити у повному обсязі. Представник відповідача зазначив, що позовна заяви не містить конкретних вимог, що саме стягується за позовом, відповідач зі змісту сформульованих позивачем позовних вимог може тільки здогадуватися, що швидше за все йде мова саме про заборгованість за картковим кредитом. Матеріали справи не містять доказів видачі відповідачу кредитних коштів на заявлену позивачем суму. До суду подана банківська виписка за кредитною карткою World Debit Mastercard, видача якої взагалі не передбачалася умовами видачі споживчого кредиту. Крім цього, виписка (сторінка 1) має інформацію про ліміт кредиту на суму 66079,09 грн., що явно не відповідає сумі споживчого кредиту за Акцептом пропозиції про укладання угоди про надання кредиту № 501215486 та заявленій до стягнення сумі боргу. Розрахунок заборгованості розділений на декілька частин, а саме, розрахунковий період, тіло кредиту, відсотки за користування кредитом, прострочена заборгованість та відсотки за прострочену заборгованість. Вказує, що вивчивши розрахунок заборгованості, наданий позивачем до суду, можна зробити висновок що він є математично невірним, адже взагалі незрозуміло яким чином було визначено заборгованість на суму, заявлену у позовній заяви. На підставі такого розрахунку перевірити суму боргу за допомогою математичних розрахунків не вбачається за можливе. Крім цього, позивач не надав суду графік погашення кредиту, що також у свою чергу унеможливлює перевірку правильності розрахунку заборгованості. Позивач нараховує відсотки на прострочену заборгованість, що умовами Акцепту пропозиції про укладання угоди про надання кредиту № 501215486 взагалі не передбачено, можливі тільки нарахування за ст. 625 ЦК України. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, з підстав, викладених у позові, просив його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на підстави, викладені у Відзиві на позов та поясненнях у справі. Суд, вислухавши доводи представників сторін, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено наступні фактичні обставини. 11.12.2019 між [PERSON] та АТ "Альфа-Банк" укладено кредитний договір № 501215486, оформлений офертою та акцептом пропозиції на укладання угоди про надання кредиту № 501215486, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (а.с.4, 5, 6). Вказана оферта та акцепт пропозиції фактично складаються з двох розділів - "Умови споживчого кредиту" та "Умови кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії". Видача споживчого кредиту у розмірі 99250,00 грн. передбачалася двома траншами: - видача кредитних коштів для власних потреб у розмірі 99000,00 грн. відповідно до умов кредитного договору була здійснена шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок № [NUMBER] ; оплата страхового платежу у розмірі 250 грн. була здійснена шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок СК "Альфа Страхування", відкритий у в АТ "Альфа-Банк". Сторонами у судовому засіданні не заперечувався факт видачі кредитором та факт отримання боржником споживчого кредиту на суму 99 250,00 гривень. Представник позивача у судовому засіданні також визнав той факт, що споживчий кредит відповідачкою був повернутий банку у повному обсязі. Матеріали справи містять довідки позивача від 29.09.2023 № C-SE20230929/297336 та від 26.09.2023 № 38903-17.5 відповідно до змісту яких [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 501215486 від 11.12.2019, отриманим в АТ СЕНС БАНК, не має. Вказані довідки не містять інформації, що за вказаним кредитним договором продовжує обліковуватися будь-яка кредитна заборгованість (за споживчим кредитом або за кредитною карткою). При цьому, представник позивача наполягав на тому, що кредитний борг продовжує обліковуватися по кредитній картці, яка видавалася за кредитним договором № 501215486 від 11.12.2019. На підтвердження цього до суду було надано довідку про стан заборгованості по кредитній картці № [NUMBER] , відповідно до якої борг відповідачки становить 128 353,44 грн. Зі слів представника позивача 11.12.2019 відповідачка двічі отримала кредитні кошти на суму 99000,00 грн. на підставі споживчого кредитування та використання кредитного ліміту. Відповідач під час судового засідання категорично заперечувала факт отримання 11.12.2019 будь-якої кредитної картки та використання кредитного ліміту. Зазначила, що значно пізніше отримала кредитну картку, а вказаний позивачем борг не відповідає реальним обставинам справи. Суд звертає увагу на наступне. Матеріали справи (стор. 10) містять розрахунок заборгованості за кредитом № 501215486 від 11.12.2019. Зазначений документ не містить посилання на будь-яку кредитну картку або кредитний рахунок, але має інформацію про дату видачі кредиту, що в цілому не характерно для встановлення кредитного ліміту, та про сплачену банком 11.12.2019 року на користь відповідачки грошової суми у розмірі 99000,00 грн.. Сума ліміту у розрахунку позивача вказана у розмірі 7000,00 грн. Відповідно до умов кредитного договору №501215486 від 11.12.2019 передбачалася видача кредитної картки з кредитним лімітом до 200\~000,00 грн., а не 7000,00 грн., як вказано у розрахунку. Крім цього, зазначений розрахунок заборгованості містить інформацію про видачу відповідачці 11.12.2019 99000,00 грн., які, з її слів, вона отримала у якості споживчого кредиту, а не використавши кредитний ліміт за кредитною карткою. Вказані помилки та збіг, на думку суду, є сумнівними та свідчать про недостовірність вказаного розрахунку та недопустимість його використання для визначення суми заборгованості за кредитним лімітом. Позивачем також було подано до суду виписку по рахунку з кредитною карткою World Debit Mastercard за період з 11.12.2019 по 22.01.2023 роки. При цьому, назва виписки стосується кредитної картки World Debit Mastercard за період з 11.12.2019 по 22.01.2023 років, а зміст виписки складається з двох розділів - "Операції по рахунку [NUMBER] " та "Операції по платіжній картці World Debit Mastercard 5355хххххххх4426". Представник позивача не пояснив суду розбіжність у назві виписки, де вказано про кредитну картку, та змістом виписки, який стосується операцій по банківському рахунку та операцій по платіжній, а не кредитній картці. При цьому, згідно умов кредитного договору № 501215486 від 11.12.2019 рахунок [NUMBER] використовувався саме для видачі споживчого кредиту, а не встановлення та використання кредитного ліміту, а видача платіжної картки World Debit Mastercard 5355хххххххх4426 взагалі не передбачалася та не може розглядатися у якості кредитної картки зі встановленим кредитним лімітом. Крім цього, відповідно до вказаної виписки ліміт кредиту становив 66079,09 грн., що, у свою чергу, не відповідає ні умовам кредитного договору, ні поданого до суду розрахунку боргу. Обидва розділи виписки починаються з видачі відповідачці 11.12.2019 грошових коштів на суму 99000,00 грн.. Приймаючи до уваги зміст вищевказаного розрахунку і виписки та аналізуючи їх у сукупності з обставинами отримання і погашення відповідачкою споживчого кредиту, довідками позивача від 29.09.2023 № C-SE20230929/297336 та від 26.09.2023 № 38903-17.5, відсутністю доказів видачі та отримання відповідачкою кредитної картки, відсутністю доказів встановлення та використання кредитного ліміту, суд вважає, що вищевказаний розрахунок і виписка не можуть бути беззаперечними доказами отримання відповідачкою кредитних коштів на підставі встановлення відновлювальної кредитної лінії. Крім цього, суд звертає увагу, що довідка позивача, яка була надана до суду з метою спростування змісту довідок від 29.09.2023 № C-SE20230929/297336 та від 26.09.2023 № 38903-17.5, стосується невідомої кредитної картки № [NUMBER] , хоча ні розрахунок боргу, ні банківська виписка, подані позивачем до суду не мають прив`язок до кредитної картки № [NUMBER] (а.с.115,116). Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 05.09.2023 у справі №953/5399/23 за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості, позовні вимог Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» заборгованість за кредитним договором від 11.12.2019 року №501215486 в загальній сумі 27475 грн. 72 коп., а також судовий збір в сумі 2007 грн. 64 коп. В решті позову відмовлено (а.с.161-162). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Згідно ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Статтею 15\~ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України \~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 ст.\~81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частинами 1,3 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити певний стандарт доказування обраний судом. Саме стандарт доказування, поряд із внутрішнім переконанням судді, дозволяє оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суддю у своїй версії, що робить оцінку доказів об`єктивною та більш обґрунтованою. Застосування певного стандарту доказування, дозволяє продемонструвати у судовому акті розумовий процес судді щодо оцінки доказів. Стандарт доказування це та ступінь достовірності наданих стороною доказів, за яких суд має визнати тягар доведення знятим, а фактичну обставину доведеною. Мова йде про достатній рівень допустимих сумнівів, при якому тягар доведення вважається виконаним. Іншими словами, це певний критерій (поріг) прийняття рішення для суду, через установлення певної міри, ступення доведеності (переконання/впевненості), досягнувши якої факт вважається встановленим. Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в цивільному процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує. Суд вважає, що позивач в порушення вимог ч. 1 ст. 81\~ЦПК України\~не довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ «Сенс Банк» суму заборгованості за кредитним договором № 501215486 в розмірі 89011,30 грн., а тому не вбачає підстав для задоволення позову. Зважаючи на те, що суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, то відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати позивача відносяться на його рахунок і стягненню з відповідачів не підлягають. Зважаючи на те, що суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, то відповідно до ст.141\~ЦПК України судові витрати позивача відносяться на його рахунок і стягненню з відповідачки не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed