Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа\~без самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~ КП\~«Рівненське міське\~бюро технічної\~інвентаризації»,\~третя особа\~без самостійних\~вимог \~Департамент інфраструктури\~та благоустрою\~Рівненської міської\~ради про встановлення сервітуту (права користування нежитловим приміщенням - коридором), в якому просить встановити безстроковий та безкоштовний сервітут на прохід для необмеженого кола осіб через приміщення 2-8 блоку № 2 гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог вказав, що 10 листопада 2015 року у складі своєї сім`ї дружини [PERSON] , дочки [PERSON] та сина [PERSON] , приватизував приміщення гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , що підтвердив відповідним свідоцтвом про право власності. Влітку 2019 року у [PERSON] виник конфлікт з [PERSON] з приводу входу до належних приміщень [PERSON] , оскільки [PERSON] мала на меті встановити стіну, що буде перешкодою для проходу до приміщень [PERSON] . Із вказаних підстав [PERSON] звернувся за правничою допомогою до адвоката. Також, [PERSON] покликався на те, що 29 вересня 2019 року звернувся до Рівненського міського суду Рівненської з позовом до Управління житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Рівненської міської про усунення перешкод користування власністю шляхом скасування наказу № 652/01 від 29 вересня 2016 року про передачу житла у приватну власність в частині приміщення 2-8 блоку № [NUMBER] гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , яке належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09 квітня 2021 року у справі № 569/18340/19 в задоволенні вищевказаного позову відмовлено. Вказане рішення Рівненського міського суду [PERSON] оскаржене до Рівненського апеляційного суду та за результатами розгляду апеляційної скарги, постановою Рівненського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 квітня 2021 року залишено без змін, а апеляційна скарга [PERSON] залишена без задоволення. 24.04.2024 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області представником відповідача - 1 - [PERSON] - адвокатом Москалем Я.О. подано відзив на позовну заяву, за змістом якого [PERSON] позовних вимог не визнає. У наданому відзиві, представник [PERSON] адвокат Москаль Я.О. вказує, що відповідач [PERSON] разом із своєю сім`єю в складі - [PERSON] , невістки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на законних підставах та тривалий час (понад двадцять років) проживає у будинку [ADDRESS] , який був гуртожитком. За наказом Управління житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Рівненської міської від 29 вересня 2016 року № 652 отримала у приватну власність шляхом приватизації, про що отримала свідоцтво на право власності від 29 вересня 2016 року, на блок [ADDRESS] , загальна площа якого 47,80 кв.м., з яких житлової 21,6 кв.м. належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] (16/1000) та членам її сім`ї [PERSON] (167/1000), [PERSON] (167/1000), [PERSON] (167/1000), [PERSON] (167/1000), [PERSON] (167/1000) далі відповідачі-власники (додане до матеріалів позову). Представником відповідача 1 [PERSON] у поданому відзиві вказано, що право власності на приватизоване майно членами сім`ї [PERSON] реалізоване у встановлений спосіб, шляхом здійснення його державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також підтверджується технічним паспортом від 16 липня 2016 року, виданим КП «Рівненське бюро технічної інвентаризації» за інвентарним номером 39619-2. Відтак, представник [PERSON] - адвокат Москаль Я.О. просить відмовити в задоволенні позову. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 03 жовтня 2023 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» та залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог - Департамент інфраструктури та благоустрою Рівненської міської ради. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 03 листопада 2023 року, задоволене клопотання представника відповідача 1 - [PERSON] - адвоката Москаля Я.О. про витребування від КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» для огляду в судовому засіданні оригінали матеріалів інвентаризаційної справи № 39619 по будинку [ADDRESS] . Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 19 лютого 2024 року задоволене клопотання представника відповідача 1 - адвоката Москаля Я.О. вирішено викликати для допиту у якості спеціаліста відповідального інженера КП «Рівненського міського бюро технічної інвентаризації» в судове засідання, яке призначено на 06 березня 2024 року об 11 год. 30 хв. з приводу дослідження інвентаризаційної справи № 39619 по будинку [ADDRESS] , оригінал якої знаходиться в розпорядженні судді Рівненського міського суду Рівненської області Тимощука О.Я. Позивач та його представник - адвокат Пузирко О.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві, просять їх задоволити. Відповідач - 1 - [PERSON] та її представник - адвокат Москаль Я.О. в судовому засіданні заперечили щодо задоволення позовних вимог, з мотивів викладених в наданому відзиві на позовну заяву. Відповідачі 2, 3, 4, 5, 6 - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`являлися, повідомлялися про час та дату розгляду справи належним чином, подали на адресу суду заяви, в яких просять суд відмовити в задоволенні позовних вимог та розгляд справи проводити у їх відсутність. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог - Департаменту інфраструктури та благоустрою Рівненської міської ради, [PERSON] в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог, підтримавши позицію відповідача. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, начальником [PERSON] подано через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області 14.11.2023 року клопотання, в якому просить розгляд справи проводити у відсутність представника КП «РМБТІ». За клопотанням сторони Відповідача 1 [PERSON] , в судове засідання викликаний спеціаліст інженер [PERSON] . Зважаючи на подані письмові заяви відповідачів, за погодженням учасників процесу, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у відсутність відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Заслухавши пояснення позивача та його представника - адвоката Пузирка О.О., відповідача 1 - [PERSON] та її представника - адвоката Москаля Я.О., представника третьої особи Департаменту інфраструктури та благоустрою Рівненської міської ради - Єфіменко О.М., допитавши в якості спеціаліста представника КП «Рівненське міське бюро інвентаризації» Шефер Т.М., дослідивши зібрані по справі докази, суд прийшов до наступного. Як вбачається із виданого свідоцтва про право власності від 10 листопада 2015 року, виданого на підставі наказу Управління житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Рівненської міської ради №1264, позивачу [PERSON] видане свідоцтво про право власності на блок 3 в будинку гуртожитку, який знаходиться за адресою в [ADDRESS] , загальною площею 97,00 кв.м. Згідно виданого свідоцтва надано на праві приватної спільної часткової власності у частках, [PERSON] (25/100) та членам його сім`ї: [PERSON] (25/100), [PERSON] (25/100), [PERSON] (25/100), блок в гуртожитку приватизований згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», загальна площа блоку становить 97,00 кв.м., житлова площа 62,80 кв.м. Як вбачається із виданого свідоцтва про право власності від 29 вересня 2016 року, органом приватизації посвідчено, що приватизований блок у гуртожитку, який знаходиться в [ADDRESS] (блок 2) загальна площа якого 47,80 кв.м., з яких житлової - 21,6 кв.м. належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] (16/1000) та членам її сім`ї [PERSON] (167/1000), [PERSON] (167/1000), [PERSON] (167/1000), [PERSON] (167/1000), [PERSON] (167/1000). Право власності, яке виникло на підставі зазначеного свідоцтва є належним чином реалізоване та запис про нього внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Також, вказаним свідоцтвом про право власності визначено, що характеристика блоку в гуртожитку та його обладнання наведені в технічному паспорті, який є складовою частиною цього свідоцтва. Згідно технічного паспорта, виданого 16.07.2016 року КП «Рівненське бюро технічної інвентаризації» за інвентарним номером 39619-2 на житловий блок № [NUMBER] , площа яка підлягала приватизації відповідачем [PERSON] та членами її сім`ї, повністю відповідає виданому свідоцтву. Як вбачається із наданого плану житлового блоку № 2, доступ від житлових кімнат і кухні Відповідачів (власників) до належної їм ванни із вбиральнею, можливий лише через частину коридору, площа якого включена до приватизованого ними блоку, що також підтверджується і технічним паспортом 39619-2 на житловий блок № [NUMBER] . В судовому засіданні оглянуті наявні письмові матеріали справи, долучені сторонами докази, а також матеріали, які були витребувані у КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації», отримані пояснення щодо наявних матеріалів учасників процесу. Допитана в судовому засіданні в якості спеціаліста інженер КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» [PERSON] при огляді інвентаризаційної справи № 39619 по будинку [ADDRESS] , а саме поверхового плану першого поверху вказала, що даний план виготовлений на підставі заяви про надання дозволу на приватизацію кімнат у гуртожитку. Спеціаліст [PERSON] пояснила, що згідно плану жилого блоку № 2 доступ від житлових кімнат і кухні відповідачів до їх ванни із вбиральнею можливий лише через приміщення коридору (на плані позначено 2-8). Тому, враховуючи, що ці приміщення взаємопов`язані, погоджено приватизацію частини коридору, про що внесені відповідні помітки до плану. Штриховою лінією передбачена можливість влаштування стіни, для визначення меж приміщень відповідачів. Спеціаліст [PERSON] зауважила, що інженерне рішення про визначення можливості встановлення стіни в коридорі (на плані позначеного 2-8) прийняте, з врахуванням можливості окремого входу в блок № [NUMBER] , що належить позивачу та членам його сім`ї. Окремий вхід до блоку № 3 визначений технічною документацією на гуртожиток. Зважаючи на ч. 4 ст. 82 ЦПК України Судом взято до уваги факти, встановлені рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 31.03.2021 року у справі № 569/18340/19, ухваленого між тими самими сторонами, з предмету оскарження рішень про надання дозволу на приватизацію відповідачам частини коридору (згідно плану 2-8). Зазначене рішення суду залишене без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року. Судом оглянутий технічний паспорт № [NUMBER] на житловий блок № [NUMBER] , виданий КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» 19 липня 2016 року на ім`я відповідачів, згідно якого план блоку № [NUMBER] , повністю відповідає оглянутому плану І поверху гуртожитку, що міститься в матеріалах інвентаризаційної справи № 39619 КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації». Судом оглянутий протокол № 17 від 27.10.2003 року спільного засідання Правління акціонерного товариства відкритого типу «Рівненське ремонтно-транспортне підприємство» і Ради трудового колективу та профгрупи, копія якого долучена до матеріалів позовної заяви. Із змісту протоколу вбачається, що за заявою [PERSON] останньому додатково до раніше виділеної загальної площі 67,4 кв.м. блоку № 3, надано в постійне користування додатково (не спірне, нерозподілене) приміщення площею 28 кв.м. на першому поверсі відомочого гуртожитку в [ADDRESS] , блок № 3, всього надано 92,7 кв.м., з них 63,7 кв. м. житлових і 29,0 кв.м. допоміжних приміщень. Дозволити проведення перемуровки (зміни плану) некапітальних стін згідно доданої план схеми встановлення додаткової електропроводки. Затвердити план схему блоку № 3 зі змінами із входом в блок № 3 з внутрішнього коридору та внести відповідні зміни в Договір про найм житла в частині: загальна і опалювальна площа. Голосували: - «за» 5 чоловік; проти не було; не голосували 1 чол. ( [PERSON] ). Судом критично оцінений такий доказ, оскільки до долученої копії протоколу № 17 від 27 жовтня 2003 року не надано затвердженої план-схеми блоку № 3 із відповідними змінами чи застереженнями. Зважаючи на отримані пояснення сторін, представників третіх осіб, залученого спеціаліста, дослідивши наявні письмові матеріали та докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. За змістом ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Частиною 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Нормою ст. 321 ЦК України встановлено принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. При цьому власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Згідно із ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч. 1 ст. 402 ЦК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Частиною 3 ст. 402 ЦК України передбачено, щоу разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. За змістом сервітуту вбачається надання відповідних прав особі, реалізація яких можлива за рахунок обмеження прав іншої особи, а саме права власності, водночас обмеження прав особи можливе в судовому порядку. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17, провадження № 61-2417сво19). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 705/3876/18 (провадження № 61-697св20), зазначено, що порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed