Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

23 лютого 2024 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 31 березня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №826176681. Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті www.moneyveo.ua. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено договір факторингу, 22 червня 2021 року до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №826176681. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 29\~090,60 гривень. За умовами кредитного договору позичальник зобов`язувався вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, проте [PERSON] не виконав свого зобов`язання, а після відступлення права грошової вимоги [PERSON] не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь суму заборгованості за кредитним договором №826176681 в розмірі 29\~090,60 гривень, з яких 17\~400,00 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, 11\~690,60 гривень сума заборгованості за відсотками. Ухвалою суду від 26 лютого 2024 року відкрито провадження по даній справі та призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві виклав клопотання про розгляд справи без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 19 березня 2024 року подав до суду заяву в якій визнав позовні вимоги в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення, просив зменшити суму судового збору, які підлягає стягненню у зв`язку із визнанням ним позову. Також просив розглянути справу без його участі. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 березня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено кредитний договір №826176681. За умовами договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 17\~400,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Комфорт». Кредит надається строком на 70 днів. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 237,25 відсотків річних, що становить 0,65 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним. Орієнтована загальна вартість кредиту складає 26\~363,36 гривень. Невід`ємною частиною договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладання Договору. За умовами договору позичальник у всіх відносинах з кредитодавцем використовує електронний підпис одноразовим ідентифікатором. [PERSON] ознайомлено з паспортом споживчого кредиту продукту «Комфорт» до договору №826176681 від 31 березня 2021 року та графіком платежів (додаток №1 до договору №826176681 від 31 березня 2021 року), які також підписані останнім з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором. 31 березня 2021 року [PERSON] переказано кошти згідно договору №826176681 від 31 березня 2021 року у сумі 17\~400,00 гривень, картка №5354-32ХХ-ХХХХ-0710. З додаткової угоди від 31 грудня 2020 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року вбачається, що ТОВ «Таліон плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) дійшли згоди щодо викладення тексту Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року у новій редакції. Відповідно до п. 1.3 Договору факторингу, право вимоги права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Відповідно до 4.1 Договору факторингу, наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачі права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги. Відповідно до реєстру боржників №139 від 22 червня 2021 року до договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №826176681 від 31 березня 2021 року. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) та ТОВ «Таліон плюс» (клієнт) укладено договір факторингу №20102022 за умовами якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. З витягу з реєстру прав вимоги №1 до договору факторингу №20102022 від 20 жовтня 2022 року вбачається, що кредитний договір №826176681, боржник [PERSON] , загальна сума заборгованості 29\~090,60 гривень включено до реєстру прав вимоги. З розрахунку заборгованості за кредитним договором №826176681 від 31 березня 2021 року вбачається, що станом на 30 листопада 2023 року заборгованість за кредитним договором не погашена, залишок заборгованості складає 29\~090,60 гривень. Відповідно до ч. 1-2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договору не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (далі Закон) електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 2 ст. 1081 ЦК України грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладання такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. За договором кредиту №826176681 від 31 березня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало [PERSON] грошові кошти, отже вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України було укладено. Право вимоги до [PERSON] за вказаним договором кредиту перейшло до ТОВ «Таліон плюс», а потім до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до ст. ст.\~526,\~527, 530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок виплати яких встановлюється договором. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Верховний Суд України в своїй постанові у справі №6-979цс15 від 23 вересня 2015 року дійшов висновку про те, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Оскільки боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, суди дійшли обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] дотепер неналежно виконує свої обов`язки з повернення отриманого ним кредиту ні первісному кредитору, ні новому, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобов`язань у розумінні норм ЦК України, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи визнання позову відповідачем до почату розгляду справи по суті, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 50% понесених ним судових витрат зі сплати судового збору в сумі 1342,00 гривень.

Outcome: approved