Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до [PERSON] в якому просить встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] : виділити позивачу [PERSON] , у користування житлову кімнату зображену на технічному плані під № 2, житловою площею -11,9 кв.м., яка відповідає його частці в праві власності на квартиру. Виділити в користування відповідача, [PERSON] , житлові кімнати зображені на технічному плані під № 3, житловою площею -16,7 кв.м. та зображену на технічному плані під № 4, житловою площею - 20,7 та лоджію площею 2 кв.м., вхід в яку з кімнати під № 3. Залишити в спільному користуванні: кухню зображену на техплані під № [NUMBER] , площею - 9,4кв.м., коридор зображений на техплані під №1, площею - 11,7, ванну кімнату зображену на техплані під № 5, площею 2,4кв.м., вбиральню, зображену на техплані під № 7, площею -1,3 кв.м., балкон , площею 1.0кв.м., вихід з кухні. В обґрунтування позову зазначає, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] . Позивачу в належить 1/4 частина квартири згідно свідоцтва про право власності на житло від 18 вересня 2007 року, виданого Виконкомом Рівненської міської ради. Відповідач [PERSON] , є власником 3/4 частин квартири. 1/4 квартири йому належить на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18 червня 2007 року, виданого Виконкомом Рівненської міської ради, 1/4 частина квартири належить йому згідно договору дарування від 17 січня 2020 року, за яким [PERSON] подарував йому свою частку в квартирі. Договір посвідчено приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу, [PERSON] . 1/4 частина квартири належить відповідачу згідно свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, [PERSON] від 26.05.2015 року,виданого приватним нотаріусом Січовою Т.І. Дане свідоцтво про право на спадщину на частини квартири після смерті матері, було скасоване Постановою апеляційного суду Рівненської області від 29 травня 2018 року. Однак Постановою Верховного суду України від 21 жовтня 2020 року було скасовано Постанову Апеляційного суду Рівненської області від 29 травня 2018 року про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним , і станом на даний час відповідач є власником частини квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері. Вказує, що відповідач та його дружина, [PERSON] постійно чинять позивачу перешкоди в користуванні квартирою. Вони поміняли замки і не пускають позивача в квартиру. Позивач звертався до суду з позовом до [PERSON] та його дружини [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою. Рішенням Рівненського міського суду від 25 жовтня 2018 року зобов`язано [PERSON] та [PERSON] не чинити позивачу перешкод в користуванні квартирою. Але відповідач не виконує рішення суду. На обґрунтування своїх вимог зазначає, що житлова площа квартири складає - 49,3кв.м. частина квартири складає (49,3: 4= 12,3 кв.м.)- \~ \~ \~ \~12,3 \~ \~ \~ \~кв.м. В квартирі є ізольована житлова кімната житлова площа якої складає 11,9 кв.м., яка зображена на плані під № 2. Дана кімната може бути виділена позивачу в користування, як співвласнику. Дві інші житлові кімнати під № 3 житловою площею - 16,7 кв.м. та під №4 житловою площею 20, 7 кв.м., а разом 37,4 кв.м. можуть бути виділені в користування відповідачу, які в загальній сумі на 0,5 кв.м більше ніж частка відповідача в спільній частковій власності. Оскільки позивач та відповідач не можуть знайти домовленості в користуванні квартирою, звертається до суду з вимогою встановити порядок користування квартирою. Ухвалою суду від 10.07.2023 року провадження у вищевказаній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 25 вересня 2023 року розгляд справи вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 25 вересня 2023 року залучено до\~участі у\~справі\~в якості\~третьої особи\~яка не заявляє самостійні вимоги: [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги повністю та просила їх задовольнити. Вказала, що житлова площа квартири складає - 49,3кв.м., частина квартири складає (49,3: 4 = 12,3 кв.м.) - 12,3 кв.м. В квартирі є ізольована житлова кімната житлова площа якої складає 11,9 кв.м., яка зображена на плані під № 2. Дана кімната може бути виділена позивачу в користування, як співвласнику. Дві інші житлові кімнати під № 3 житловою площею - 16,7 кв.м. та під №4 житловою площею 20, 7 кв.м., а разом 37,4 кв.м. можуть бути виділені в користування відповідачу, які в загальній сумі на 0,5 кв.м більше ніж частка відповідача в спільній частковій власності. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час, місце та дату судового розгляду були повідомлені належним чином. Треті особи [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про час, місце та дату судового розгляду були повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , на праві власності належить частина квартири згідно свідоцтва про право власності на житло від 18 вересня 2007 року, виданого Виконкомом Рівненської міської ради. Відповідач [PERSON] , є власником 3/4 частин квартири. 1/4 квартири йому належить на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18 червня 2007 року, виданого Виконкомом Рівненської міської ради, 1/4 частина квартири належить йому згідно договору дарування від 17 січня 2020 року, за яким [PERSON] подарував йому свою частку в квартирі. Договір посвідчено приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу, [PERSON] . 1/4 частина квартири належить відповідачу згідно свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, [PERSON] від 26.05.2015 року,виданого приватним нотаріусом Січовою Т.І. Заочним рішенням Рівненського міського суду від 25 жовтня 2018 року у справі №56918536/17 зобов`язано [PERSON] та [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у користуванні власністю, а саме часткою квартири [ADDRESS] . Згідно з технічним паспортом, виготовленим Рівненським міським БТІ, інвентаризаційна справа №68684 від 15.06.2023 р., квартира [ADDRESS] є трьохкімнатною. Житлова площа квартири складає - 49,3 кв.м. у тому числі 1-а кімната під №2 житловою площею - 11,9 кв.м; 2-а кімната під № 3 житловою площею -16,7 кв.м; 3-я кімната під № 4 житловою площею 20,7 кв.м,; кухня під №6 площею 9,4 кв.м.; ванна кімната під №5 площею 2,4 кв.м.; вбиральня під № 7 площею -1,8 кв.м.; коридор під №1 площею 11,7 кв.м. Балкон - площею 1 кв.м вихід з кухні, лоджія - площею 2 кв.м.. Статтями 4, 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Позивач [PERSON] на підставу своїх вимог зазначає, що сторони не досягнули домовленості щодо користування квартирою. Відповідно ч. 1 ст. 316 ЦК України визначено поняття права власності - це право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно частини 1ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідності до частини 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Крім цього, відповідно до частини 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Статтею 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен зі співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість між ними. Право на судовий захист виникає у випадку відсутності домовленості між всіма співвласниками, наявності між ними непорозумінь та протиріч, які ускладнюють спільне користування майном, або іншим чином впливають на права та інтереси всіх співвласників. Якщо спірні правовідносини не стосуються розподілу майна в натурі для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 року № 7 Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок , якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. Вpаховуючи хаpактеp планування кваpтиpи, суд вважає, що запpопонований позивачем поpядок коpистування пpимiщеннями спipної кваpтиpи є найбiльш pацiональним та доцiльним i таким, що відповідатиме інтересам сторін. А тому, необхідно встановити поpядок коpистування пpимiщеннями квартири [ADDRESS] , видiливши у користування позивачу [PERSON] , у користування житлову кімнату зображену на технічному плані під № 2, житловою площею 11,9 кв.м., яка відповідає його частці в праві власності на квартиру. Виділити в користування відповідача, [PERSON] , житлові кімнати зображені на технічному плані під №3, житловою площею 16,7 кв.м. та зображену на технічному плані під № 4, житловою площею 20,7 та лоджію площею 2 кв.м., вхід в яку з кімнати під № 3. Залишити в спільному користуванні кухню зображену на технічному плані під № 6, площею - 9,4 кв.м., коридор зображений на технічному плані під №1, площею 11,7, ванну кімнату зображену на технічному плані під № 5, площею 2,4 кв.м., вбиральню, зображену на технічному плані під № 7, площею 1,3 кв.м., балкон, площею 1.0 кв.м., вихід з кухні. Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved