Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

09.01.2023 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про оспорювання батьківства. Ухвалою суду від 23.01.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 09.02.2023 року відповідачка [PERSON] надіслала відзив на позовну заяву. 27.10.2023 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. Про що постановлено ухвалу суду та повідомлено сторони. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що з відповідачкою по справі перебував в зареєстрованому шлюбі з жовтня 2003 року по жовтень 2020 року. Під час шлюбу у них народилось двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Він виховував їх, утримував та вважав своїми дітьми. Проте, незадовго до розлучення дружина повідомила, що [PERSON] не є його донькою. Даний факт підтвердила у приватній розмові її мати. Встановити істину, а саме те, що [PERSON] є його донькою, можливо лише при умові призначення судово-генетичної експертизи. Тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом і просить його задовольнити. Представник позивача [PERSON] , яка представляє інтереси на підставі ордера ВХ № 1037349 від 26.12.2022 року, в судовому засіданні підтримала позовні вимоги [PERSON] та просить суд їх задовольнити. При цьому пояснила, що оскільки відповідачка з донькою [PERSON] , двічі не з`явилася в експертну установу для проведення судово-генетичної експертизи, без поважних причин, то згідно чинного законодавства, це є підставою для задоволення позову. Відповідачка [PERSON] , в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що позивач є батьком їхньої доньки [PERSON] . Це підтверджується тим, що відповідач перед її пологами здавав кров в станції переливання крові, забирав її з дитиною з пологового будинку, надавав згоду на обстеження доньки лікарем педіатром. В експертну установу не возила доньку, так як дитина хворіла, та не було коштів на дорогу. В позові просить відмовити. Заслухавши осіб,які беруть участь в судовому розгляді, вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з з 05.10.2003 року по 22.10.2020 року, про що свідчить копія рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду у справі № 676/3262/20, приєднаного до матеріалів справи. В період шлюбу у подружжя народилося двоє дітей - донька [PERSON] , [INFO] , яка досягла на даний час повноліття і донька [PERSON] , [INFO] . З копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , актовий запис № 18 від 02.12.2013 року, вбачається, що батьком дитини є [PERSON] . Позивач вказує, що незадовго до розлучення дружина повідомила його про те, що він не є батьком доньки [PERSON] , [INFO] . Даний факт підтвердила і її мати у приватній розмові з родичами. Тому, для встановлення істини він звернувся з даним позовом до суду і просив призначити судово-генетичну експертизу. Відповдно до ст. 136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Ухвалою суду від 19.04.2023 року по справі було призначено судово-генетичну експертизу. Для проведення молекулярно- генетичної експертизи експерт просив зобов`язати явку в експертну установу, для відбору експериментальних зразків - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , на 22.08.2023 року, про що були повідомлені сторони, що підтверджується листом від 15.08.2023 року, який знаходиться в матеріалах справи. 14.09.2023 року на адресу суду надійшло клопотання, в якому експерт просить повторно забезпечити явку сторін на 12.09.2023 року, так як на 22.08.2023 року вони в експертну установу не з`явились. Оскільки дане клопотання прийшло із запізненням, тобто після призначення дня проведення експертизи, то відповідно експертні зразки не було відібрано, і справу було повернено суду. В подальшому ухвалою суду від 28.11.2023 року провадження у даній справі було зупинено і справу направлено в експертну установу НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області для проведення судово-генетичної експертизи. 05.01.2024 року на адресу суду надійшло клопотання про забезпечення явки підекспертних на 29.01.2024 року, про що знову були повідомлені сторони листом № 676/187/23 від 08.01.2024 року. Відповідачка 29.01.2024 року в експертну установу не з`явилася, тому справу повернено суду без експертного висновку. Як видно з матеріалів справи суд належним чином повідомляв відповідачку про призначення генетичної експертизи, що підтверджено листами,приєднаними до матеріалів справи та зворотнім повідомленням про вручення їй рекомендованого листа. Відбір зразків крові призначався експертом двічі, про що відповідачка також була належним чином повідомлена, але до експертної установи не з`явилася. При цьому суд критично оцінює доводи відповідачки про неможливість з`явитися до експертної установи для відбору зразків для проведення генетичної експертизи. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтвердила,що позивач винайме транспорт або оплатить дорогу,а також сплатить кошти за проведення експертизи,про що достеменно було відомо відповідачці,але вона не погодилась. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду підтвердив, що тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) станом на сьогоднішній день є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини (точність позитивного результату ДНК-аналізу (тобто підтвердження батьківства) складає 99,999999%). Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ.(КЦС, справа №565/657/16ц ) Відповідно до вимог ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з?ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. А тому позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved