Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

У лютому 2024 року до суду звернулася [PERSON] з вищезазначеним позовом, вимоги якого обґрунтовані тим, що 31 жовтня 2015 року позивачка та відповідач уклали шлюб. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти сторін проживають разом із позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач [PERSON] нерегулярно та недостатньо приймає участь у витратах, пов`язаних з утриманням дітей, хоча є здоровим, працездатним та має самостійний дохід. Посилаючись на вищезазначені обставини [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки всіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та до досягнення ними повноліття. Ухвалою судді від 19 лютого 2024 року у справі відкрите спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначене судове засідання на 11 березня 2024 року, яке було відкладене за клопотанням відповідача на 02 квітня 2024 року. У судове засідання позивачка не з`явилася, подала до суду клопотання, у якому просила справу слухати за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 26). Відповідач у\~судове засідання\~не з`явився,\~01\~квітня 2024\~року подав\~до суду\~клопотання про\~розгляд справи\~за його\~відсутності,\~позовні вимоги\~визнає в\~повному обсязі\~(а.с.\~25).Відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому ЦПК України, не подав. У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, доходить висновку, що позов [PERSON] про стягнення аліментів підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 31 жовтня 2015 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). Батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі [PERSON] та [PERSON] ,що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] та свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 7-8). Згідно довідки, виданої 15 лютого 2024 року Виконавчим комітетом Решетилівської міської ради, [PERSON] зареєстрована та проживає разом зі спільними дітьми сторін за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Судом також\~встановлено,\~що спільні\~діти перебувають\~на повному\~матеріальному утриманні\~матері,\~відповідач добровільно\~не надає\~матеріальної допомоги\~на достатньому\~рівні на\~утримання неповнолітніх\~дітей. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Приписами статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182\~СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191\~СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідноч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд доходить висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб, тобто є передбачені ст.\~180\~СК\~України підстави для стягнення аліментів. Таким чином, визнання позову відповідачем слід. З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи.\~Згідно зч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3. ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»,\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються\~позивачі - у справах про стягнення аліментів. Тобто, позивачка [PERSON] звільнена від сплати судового збору у даній справі. Згідно ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Приписами ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Заяву про визнання позову [PERSON] подав до початку розгляду справи по суті. З огляду на зазначене, у зв`язку із визнанням відповідачем позову та задоволенням позову [PERSON] , судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача у справі в розмірі 605,60 грн на користь держави, іншу частину судових витрат слід компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного, та

Outcome: approved