Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

В провадженні суду з 17.11.2021 року перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до Кам`янець-Подільського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою Хмельницької області, третя особа: начальник Кам`янець-Подільського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою Хмельницької області [PERSON] , про визнання неправомірним відсторонення від роботи, скасування наказу, зобов`язання допустити до роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14.04.2022 року позов задоволено частково. В задоволенні вимог до Кам`янець-Подільського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою Хмельницької області, третя особа: начальник Кам`янець-Подільського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою Хмельницької області [PERSON] , про визнання неправомірним відсторонення від роботи, скасування наказу, зобов`язання допустити до роботи відмовлено. Стягнуто невиплачену заробітну плату в розмірі 4\~340,49 грн. з відніманням податків зборів та обов`язкових платежів.Стягнуто з Кам`янець-Подільського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою Хмельницької області на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 30.03.2023 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. РішенняКам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14.04.2022 року залишено без змін. Постановою Верховного суду України від 09.08.2023 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 квітня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 30 березня 2023 року, у частині позовних вимог, про визнання неправомірним відсторонення з 08 листопада 2021 року від роботи на посаді практичного психолога в Кам`янець-Подільському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою Хмельницької області змінено в мотивувальних частинах, виклавши їх у редакції цієї постанови. Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 квітня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 30 березня 2023 року, у частині позовних вимог, про визнання неправомірним і скасування наказу про відсторонення від роботи, допуску до роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 08 листопада 2021 року до 01 березня 2022 року, скасовані. Позовну вимогу про визнання неправомірним і скасування наказу від 08 листопада 2021 року № 100-к про відсторонення від роботи [PERSON] , виданий начальником Кам`янець-Подільського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою Хмельницької області, задоволено. Визнано неправомірним і скасовано наказ від 08 листопада 2021 року № 100-к про відсторонення від роботи [PERSON] , виданий начальником Кам`янець-Подільського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою Хмельницької області. Провадження по справі, в частині позовної вимоги [PERSON] до Кам`янець-Подільського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою Хмельницької області, про допуск [PERSON] до роботи закрито. Передано справу, в частині відмови в задоволенні позовної вимоги [PERSON] до Кам`янець-Подільського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою Хмельницької області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 08 листопада 2021 року до 01 березня 2022 року та розподілу судових витрат, на новий розгляд до суду першої інстанції. Окремою думкою суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 09.08.2023 року, які погодились із висновком та постановою колегії суддів та вказали, що додатково касаційному суду слід було вказати, що постанова КМ України № 1096 від 20.10.2021 року суперечить п.1 ч.1 ст.92 Конституції України, оскільки КМ України не мав обмежувати конституційні права і свободи; застосувати ст.43 Конституції України, як норму прямої дії; після ухвалення постанови звернутись до ВС України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного суду України подання щодо конституційності постанови КМ України № 1096 від 20.10.2021 року. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 07.09.2023 року відкрито провадження у справі в спрощеному позовному провадженні. Представник позивачки [PERSON] [PERSON] , обґрунтовуючи уточнені позовні вимоги, зазначив, що позивачка працювала на посаді практичного психолога в Кам`янець-Подільському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою Хмельницької області. З кінця жовтня 2021 року керівництво ліцею почало вимагати від неї, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, зробити щеплення від COVID-19, обов`язкове для працівників закладів освіти. На підставі наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 04.10.2021 року № 2153 та пункту 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236 вона мала надати документ, який підтверджуватиме наявність профілактичного щеплення або довідку про абсолютне протипоказання відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16.09.2011 року № 595. Вже 09.11.2021 року її не допущено до виконання посадових обов`язків. Наказом від 09.11.2021 року № 100-к її відсторонено від роботи, у зв`язку з відмовою від вакцинації, який отримала поштою 15.1.2021 року. Вважала наказ про її відсторонення протиправним, оскільки працівник може бути відсторонений від роботи за умови відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, а не відмови від введення медичних препаратів (вакцини). Щеплення від хвороби COVID-19 не внесено Міністерством охорони здоров`я України до календаря профілактичних щеплень в Україні, а, отже, не включено до переліку обов`язкових щеплень. Начальник Кам`янець-Подільського ліцею відсторонив її від роботи, всупереч вимогам статті 46 КЗпП України, незаконно, зобов`язуючи її ввести в свій організм препарат-кандидат у вакцини, який проходить ІІ етап випробувань в Україні від респіраторної хвороби COVID-19. З 12.11.2021 року має місце вимушений прогул, у зв`язку з незаконним відстороненням її від роботи. З 01.03.2022 року вона допущена до роботи. Наказом від 16.03.2022 року № 46-к її звільнено з роботи в зв`язку з виходом на роботу основного працівника. Оскільки відповідач не допустив [PERSON] до роботи з 08.11.2021 року, просить стягнути з Кам`янець-Подільського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою Хмельницької області на користь позивачки [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08.11.2021 року до дня фактичного допуску до роботита та стягнути судові витрати, згідно розхрахунку та Акту наданих послуг у розмірі 15 112,50 грн. Представник відповідача Кам`янець-Подільського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою Хмельницької області Павлюк Р.І. звернулась до суду із відзивом на уточнену позовну заяву, в якому позов не визнає, в частині здійснення розподілу судових витрат, в т.ч. і на правничу допомогу та просить відмовити, оскільки згідно попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які представник позивача поніс та очікує понести, адже даний розрахунок здійснив для кількох позовних вимог, натомість вказана цивільна справа містить лише одну позовну вимогу. Просить суд врахувати, що в разі задоволення вказаної вимоги, кошти на правничу допомогу, в умовах воєнного стану, будуть зараховані з місцевого бюджету України, тому необхідно раціонально і ефективно їх використовувати. Представник позивачки [PERSON] [PERSON] направив суду заяву про розгляд справи у його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Представник відповідача Кам`янець-Подільського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою Хмельницької області Жураковський В.В. направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовну заяву в частині здійснення розподілу судових витрат, в т.ч. і на правничу допомогу не визнає, просить відмовити в цій частині. Суд розглядає справу у відсутності учасників справи на підставі наявних матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи у повному обсязі, суд встановив наступне. [PERSON] на підставі трудового договору від 01.09.2021 року працювала практичним психологом Кам`янець-Подільського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою Хмельницької області на час соціальної відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку основного працівника [PERSON] . Відповідно до наказу начальника Кам`янець-Подільського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою Хмельницької області № 100-к від 08.11.2021 року [PERSON] відсторонено від роботи з 08.11.2021 року на час відсутності щеплення від COVID-19 без збереження заробітної плати. Наказом начальника Кам`янець-Подільського ліцею № 36-к від 28.02.2022 року [PERSON] , практичного психолога, з 01.03.2022 року допущено до роботи. \~Згідно наказу № 46-к від 16.03.2022 року [PERSON] , практичного психолога, відповідно до пункту 2 статті 36 КЗпП України з 16.03.2022 року звільнено з посади, у зв`язку з виходом на роботу із соціальної відпустки по догляду за дитиною по досягненню нею шестирічного віку основного працівника [PERSON] . Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 21.08.2019 року у справі №712/3841/17 - Якщо буде встановлено, що на порушення статті 46 КЗпП України роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останнього про стягнення у зв`язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. За ч.2 ст.235 КЗпП при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної ним у постановах від 25.07.2018 року у справі №552/3404/17 та від 24.04.2020 року у справі №815/5976/14, і яка згідно до ч.4 ст.263 ЦПК України має враховуватись судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин: «...вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати...», «...виплата за вимушений прогул - є заробітною платою, ... вона обчислюється саме у прив`язці до часу такого стану працівника, коли він вимушений був (не з його вини) не виконувати свою трудову функцію...». За ч.1 ст.94 КЗпП заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Отже позивачка, за наказом № 100-к від 08.11.2021 року з 08.11.2021 року, на час відсутності щеплення від COVID-19, була позбавлений можливості працювати, з підстав незаконного відсторонення від роботи та відповідно отримувати заробітну плату. Згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року, такий порядок застосовується, крім іншого, у випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати. Пунктом 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (п.8 Порядку № 100). Відповідно до п.5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно довідки Кам`янець-Подільського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою Хмельницької області про нарахування середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу [PERSON] з 08.11.2021 року по 01.03.2022 року від 19.10.2023 року середньомісячна заробітна плата позивачки становила: у вересні 2021 року 8\~286,49 грн. за 26 робочих дні; у жовтні 2021 року 8\~286,49 грн. за 25 робочих днів. Отже, середньоденний заробіток позивача за два останні місяці перед відстороненням від роботи складає 324,96 грн., виходячи з розрахунку: (8\~286,49 грн. + 8\~286,49 грн.) : (26 дн. + 25 дн.) = 16\~572,98 грн. : 51 дн. = 324,96 грн. Таким чином, за період вимушеного відсторонення від роботи, з 08.11.2021 року по 01.03.2022 року (93 робочих дні), сума втраченого позивачем заробітку складає 30\~221,28 грн. (93 дн. х 324,96 грн.). Згідно правового висновку Верховного Суду у справі № 501/2316/15-ц від 26.08.2020 року вимушений прогул визначається як період часу, з якого почалось порушення трудових прав працівника (незаконне звільнення або переведення на іншу роботу, неправильне зазначення формулювання причин звільнення або затримки видачі трудової книжки при звільненні) до моменту поновлення таких прав, тобто ухвалення рішення про поновлення працівника на роботі чи визнання судом факту того, що неправильне формулювання причин звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника. Стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, обчислюється, починаючи з дня звільнення особи і закінчується днем її поновлення на роботі. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Таким чином, в резолютивній частині рішення, окрім визначеної судом суми середнього заробітку, слід вказувати про виплату цієї суми з обов`язковим утриманням з неї податків та інших обов`язкових платежів. Разом з тим, розрахунок належного до стягнення середнього заробітку в сумі 30\~221,28 грн. здійснено з урахуванням утриманого ПДФО 18%, військового збору 1,5% (вказаних відповідачем у довідці про доходи саме нарахованої суми заробітної плати), тому в резолютивній частині рішення визначена судом сума середнього заробітку вказується без урахування податків та інших обов`язкових платежів. Розгляд даної категорії справ не передбачається негайного виконання рішення суду, відтак виконання останнього відбуватиметься після набрання ним законної сили. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені останньою судові витрати. Позивачкою заявлена вимога про стягнення витрат по отриманню правової допомоги, які вона понесла у зв`язку з розглядом справи у розмірі 15\~112,50 грн. Понесені позивачкою витрати по наданню правової допомоги адвокатом підтверджуються відповідним Договором № 23 від 18.07.2022 року, додатком до нього (а.с.40), попереднім (орієнтовним) розрахунком від 09.10.2023 року,актом наданих послуг від 09.10.2023 року, рахунком - фактурою №7 від 09.10.2023 року та довідкою № 1/10 від 09.10.2023 року про отримання оплати. Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У відповідності до частин 3-5 ст.137 ЦПК України: для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення заяви представника позивача і стягує витрати на оплату послуг адвоката у заявленому розмірі 15\~112,50 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підляє стягненню судовий збір. На підставі викладеного та ст.ст. 2, 46, 235 КЗпП України ,

Outcome: approved