Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

В січні 2024 року ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики №78622189 від 06.05.2023 року в загальному розмірі 38 000,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 9 500,00 грн, заборгованість за процентами - 28 500,00 грн, та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06 травня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №78622189. Договір укладено сторонами шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу кредит на суму - 9500,00 грн; строк позики - 30 днів; знижена процентна ставка - 0,75 % в день, що застосовується відповідно до умов програми лояльності, базова процентна ставка - 2,50 % в день; розмір процентів за прострочену позику - 2,50 % в день. Позивач зобов`язання відповідно до умов договору виконав у повному обсязі, а саме 06 травня 2023 року відбувся успішний переказ коштів на картковий рахунок відповідача у сумі 9500,00 грн. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує, кошти не повертає, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на 03 вересня 2023 року складає 38 000,00 грн, з яких: заборгованість за основним боргом - 9 500,00 грн, заборгованість по процентах за користування - 28 500,00 грн. Враховуючи вищезазначене, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», просить позов задовольнити та стягнути з відповідача 38 000,00 гривень та судові витрати, що складаються із витрат на оплату судового збору у сумі 2 684,00 гривень та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7 100,00 гривень. Ухвалою суду від 31.01.2024 року відкрито провадження та справу призначено у спрощеному провадженні до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки до суду не повідомила. За таких обставин відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 травня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №78622189, з електронним підписом одноразового ідентифікатора - 0NuQiIrWG4, відповідно до умов якого остання отримала грошові кошти у розмірі 9 500,00 грн строком на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 2,50 % в день. Відповідно до паспорту споживчого кредиту (позика на умовах повернення в кінці строку позики), підписаного [PERSON] 06 травня 2023 року з електронним підписом одноразового ідентифікатора - 42EnDmb7R9, сторони погодили такі основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача: сума кредиту - 9 500,00 грн, строк кредитування - 30 днів, мета отримання кредиту - придбання товарів (робіт послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, спосіб надання кредиту - безготівковим шляхом (на банківську карту), процентна ставка, відсотків річних: знижена - 2,5 % в день, базова - 2,5 % в день, річна - 1081,2%, тип процентної ставки - фіксована, загальні витрати за кредитом - 2137,50 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту - 11637,50 грн, реальна річна процентна ставка - 1081,2%. Погоджено такий порядок повернення кредиту - 1 платіж в кінці строку дії договору. Згідно пункту 27 Договору інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною договору. Згідно із пунктом 3.1 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» для отримання позики, позичальник має бути зареєстрований в ІТС Товариства, для чого він повинен пройти процедуру реєстрації на сайті. Відповідно до пункту 4.1 Правил, після реєстрації на сайті (та/або в мобільному додатку) та в ІТС Товариства, позичальник має змогу подати заявку на отримання позики шляхом вибору на сайті бажаних умов надання позики: суми та строки позики. Пунктом 5.1 Правил передбачено, що перед укладенням (підписанням) договору позики, позичальник зобов`язаний ознайомитись з цими правилами, паспортом позики та офертою, що містить в тому числі проект договору позики, політикою конфідеційності, іншою інформацією про товариство та послуги, які ним надаються, в тому числі на сайті товариства: інформацію, передбаченою Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про споживче кредитування», Законом України«Про захист персональних даних». Відповідно до пункту 5.3 Правил до укладання (підписання) договору позики, позичальнику надається можливість вивчити умови договору позики, включаючи усі його суттєві умови шляхом ознайомлення з умовами Оферти, Паспортом позики, вивчення цих Правил тощо. Пунктами 5.5, 5.6 Правил визначено, що договір позики укладається сторонами дистанційно, в електронній формі, з використанням ІТС товариства, в результаті чого, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» у сторін договору позики виникають цивільні права та обов`язки. Договір позики укладається відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір позики в електронній формі та його підписання сторонами шляхом використання електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Укладений (підписаний) таким чином договір позики прирівнюється до укладеного договору в письмовій формі. Пунктом 5.8 передбачено, що на вказану позичальником в ІТС Товариства електронну пошту надсилається одноразовий ідентифікатор, що генерується під час проходження позичальником процедури укладення договору. Згідно пунктом 5.9 Правил, прийняття позичальником оферти (акцепт) та укладення (підписання) ним договору позики здійснюється шляхом надсилання електронного повідомлення про акцепт оферти, підписаний одноразовим ідентифікатором. Відповідно до частини першої статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.) Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного Кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Із дослідженого судом договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 06 травня 2023 року №78622189 встановлено, що його укладено в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України від 03 вересня 2015 року № 675-VIII «Про електронну комерцію» (далі - Закон № 675-VIII). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до частини шостої Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону № 675-VIII; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону № 675-VIII; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону № 675-VIII, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 Закону № 675-VIII, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону № 675-VIII визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису або електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із довідки про укладення договору (Ідентифікацію), виданої ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» вбачається, що [PERSON] ідентифіковано в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відповідно до вимог частини першої статті 12 Закону України від 03 вересня 2015 року № 675- VIII «Про електронну комерцію»: адреса: [ADDRESS] ; РНОКПП [NUMBER] , договір №78622189 від 06 травня 2023 року; сума кредиту - 9 500,00 грн; строк кредитування - 30 днів; номер телефону - [NUMBER] ; ел. пошта - [INFO] ; заявка на кредит подана - 06 травня 2023 року о 06:45:14 год; одноразовий ідентифікатор - 42EnDmb7R9, ідентифікатор було відправлено позичальнику, після чого відбулося перерахування грошових коштів позичальнику 06 травня 2023 року о 06:54:13 год. З наданих матеріалів вбачається, що між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 06 травня 2023 року №78622189, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Отже, судом встановлено, що укладений між сторонами договір позики від 06 травня 2023 року відповідає вимогам Закону та є обов`язковим до виконання. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (стаття 510 ЦК України). Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (стаття 1054 ЦК України). З довідки АТ «Таскомбанк» від 23 листопада 2023 року (вих. №31409/47.1) встановлено, що 06 травня 2023 року відбувся успішний переказ на картку [PERSON] на суму 9 500,00 грн, номер платежу 6381895279283638657226538. Із розрахунку заборгованості за договором встановлено, що відповідач не здійснювала погашення заборгованості за договором позики від 06 травня 2023 року №78622189. Таким чином, судом встановлено, що на виконання умов укладеного з відповідачем договору позивачем 06 травня 2023 року надано відповідачу кредитні кошти (позику) в розмірі 9 500,00 грн. Однак відповідач свої зобов`язання щодо повернення позики належним чином не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунку позивача станом на 03 вересня 2023 року складає 38 000,00 грн, з яких: заборгованість за основним боргом - 9 500,00 грн, заборгованість по процентах за користування - 28 500,00 грн. Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявність заборгованості перед позивачем за тілом кредиту в розмірі 9 500,00 грн. та не надано контррозрахунку заборгованості за тілом кредиту. З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку, що [PERSON] взяті не себе зобов`язання не виконала, у передбачений в договорі строк, кошти (суму позики) не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням у розмірі 9 500,00 грн, що підлягає стягненню з відповідачки. За таких обставин, вимоги в цій частині позову є обґрунтованими, підлягають задоволенню та з [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту в розмірі 9 500,00 грн. Щодо нарахованих ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відсотків за користування кредитом, суд зазначає таке. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідачем не виконано зобов`язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування. Відповідно до частини другої статті 1048 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статей 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Як вбачається та встановлено вище, умовами договору між сторонами було узгоджено розмір процентної ставки, а саме: базова процентна ставка - 2,50 % в день на строк кредитування - 30 днів, знижена процентна ставка - 0,75 % в день (застосовується у відповідності до умов програми лояльності); розмір процентів на прострочену позику- 2,50 % в день. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеним між сторонами договором позики, та у зв`язку із неналежним виконанням боржником умов зазначеного договору, у позивача як кредитора за спірними зобов`язаннями, виникло право вимоги стягнути з відповідача заборгованість по кредиту, що відповідає сумі позики - 9 500,00 грн, та штрафним санкціям за користування позикою, нарахованими за ставкою 2,50 % за кожен день користування коштами. Згідно довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за договором позики від 06 травня 2023 року №78622189, сума нарахованих відсотків за користування кредитом становить 28 500,00 грн. Враховуючи зазначене та те, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасила, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню у розмірі 38 000,00 грн, що складається з простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 9 500,00 грн та простроченої заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 28 500,00 грн. Враховуючи, що відповідачем не спростовано розміру боргу і не доведено його відсутністю або його погашення чи часткового погашення, не встановлено підстав для звільнення відповідача від обов`язку по поверненню використаних ним кредитних коштів у вказаному розмірі, або для зменшення вказаної суми боргу, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. Окрім того, щодо вимог про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 7 100,00 грн, суд зазначає таке. Разом з тим, фіксація розміру гонорару відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в Постанові від 20 січня 2021 року по справі № 357/11023/18 (провадження № 61-18258св19), у якій зазначено, що «… саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. […] Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності». У постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, провадження № 61-22131св19 судом також зроблено висновок про те, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Враховуючи те, що розмір судових витрат позивача підтверджений документально належними доказами, відповідачка не навела жодних заперечень, які б свідчили про наявність підстав для зменшення розміру витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку, що з [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7100,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved