Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на час навчання. Позов мотивує тим, що рішенням суду від 07.05.2014 шлюб між сторонами розірвано. Рішенням суду від 06.03.2014 вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на сина [PERSON] та дочку [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 21.01.2014 та до досягнення дітьми повноліття. Діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Аліментів, що стягуються з відповідача, недостатньо для матеріального утримання дітей у зв`язку зі зрозтанням цін на продукти харчування, продовольчі товари, комунальні послуги, що ставить їх у скрутне матеріальне становище. Проте, матеріальний стан відповідача значно покращився, оскільки він офіційно отримує заробітну плату. Крім того, син [PERSON] навчається в ВСП "Навчально-науковий Інститут підприємництва та перспективних технологій Національного університету "Львівська політехніка", за спеціальністю - комп`ютерні науки. Вона оплатила за навчання сина 21800 грн. Останній навчається на стаціонарній формі навчання у навчальному закладі, у нього відсутні будь-які доходи, він знаходиться на її утриманні. Зважаючи на наведені обставини, просить суд змінити спосіб стягнення аліментів шляхом стягнення з відповідача аліментів на дітей у розмірі 1/2 частки від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили, а також додаткові витрати в сумі 10900 грн. (половину оплаченої нею суми на навчанння сина). У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Додатково вказала, що раніше [PERSON] спілкувався з сином, проте, зв`язок обірвався. Вона протягом багатьох років утримує дітей, відповідач офіційно працевлаштований, проживає один, тому просить змінити спосіб стягнення аліментів саме на 1/2 частки від усіх видів його заробітку щомісячно та стягнути додакові витрати в сумі 10900 грн. У судове засідання відповідач не з`явився, причин неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, зважаючи на наступне. Відповідно до свідоцтва серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , актовий запис №548, її батьками є: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , актовий запис №905, її батьками є: [PERSON] та [PERSON] . Згідно з витягом відділу ЦНАП виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 11.01.2024 за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07.05.2014 у справі №442/387/14-ц розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 03.08.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції Львівської області, актовий запис №116. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.03.2014 у справі №442/389/14-ц вирішено, зокрема, стягувати із [PERSON] , [INFO] , в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 21.01.2014. [PERSON] , [INFO] , навчається у ВСП «Навчально-науковий Інститут підприємництва та перспективних технологій Національного університету «Львівська політехніка» за денною формою здобуття освіти, спеціальністю - комп?ютерні науки, для здобуття освітньо-професійного ступеня фаховий молодший бакалавр, що підтверджується договором про навчання в ВСП «Навчально-науковий Інститут підприємництва та перспективних технологій Національного університету «Львівська політехніка» №66-377ф від 21.07.2022 та договором про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців №66-377фк від 21.07.2022. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною другою\~статті 141 СК України\~визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу). Згідно із частиною другою\~статті 150 СК України\~батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 180 СК України\~встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої\~статті 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України\~визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до\~частин 1,2\~статті 183\~СК України,\~частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Беручи до уваги викладене, суд звертає увагу на те, що частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Вказана стаття не містить будь-яких умов, за яких одержувачу аліментів може бути відмовлено судом у способі стягненні аліментів. Вказане узгоджується із висновком ВС, викладеним у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18, згідно із яким спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Тобто, позивач наділений абсолютним правом на зміну способу стягнення аліментів. Крім того, згідно правової позиції, викладеної у постанові ВС від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. За положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження. Отже, зміна способу стягнення аліментів передбачає зміну їх розміру. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що заявлений позивачем розмір аліментів у виді 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача підлягає до задоволення, оскільки відповідач є працездатного віку, як зазначає позивач [PERSON] , працевлаштований, проживає один, що не спростовано останнім, у матеріалах справи відсутні відомості про те, що з відповідача стягуються інші аліменти та в нього на утриманні перебувають інші особи. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в частині зміни способу стягнення аліментів, враховуючи вимоги СК України та виходячи із закріплених частиною 9 статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, заявлений позивачкою розмір аліментів, на думку суду, є об`єктивним та сприятиме гармонійному фізичному та духовному розвитку дітей. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на навчання сина суд зазначає наступне. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач обґрунтувала свої вимоги про стягнення додаткових витрат на навчання дитини тим, що син навчається в ВСП «Навчально-науковий Інститут підприємництва та перспективних технологій Національного університету «Львівська політехніка», власних доходів не має, оскільки вчиться на денній формі навчання. Вона оплатила навчання спільної дитини сторін на загальну суму 21800 грн, а тому з відповідача підлягає стягненню половина оплаченої суми. Суд зауважує, що відповідно до договору\~про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців\~ [PERSON] є здобувачем фахової передвищої освіти. Відповідно до\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У постанові від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, що\~СК\~виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою\~статті 185 СК\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей.\~\~Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою\~статті 185 СК\~розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства є стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання. Такий обов`язок батьків є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Позивач не навела мотивів вибору освітнього закладу, що зокрема залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також не довела погодження такого вибору з батьком дитини. Отже, суд зазначає, що навчання дитини у закладі фахової передвищої освіти є здобуттям дитиною відповідної спеціальності за обраним фахом, не є розвитком її здібностей чи талантів, а тому витрати одного з батьків на таке навчання дитини не відносяться до особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат. За таких обставин, суд вважає, що позивачем не доведено, що понесені нею додаткові витрати на дитину, зокрема на оплату навчання, були зумовлені особливими обставинами у розумінні статті 185 СК України. Враховуючи викладені обставини суд вважає, що позовні вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивач при поданні даного позову звільнена від сплати судового збору, суд, з урахуванням ч. 6 ст. 141 ЦПК України, дійшов висновку про необхідність стягнення судового збору за позовну вимогу про зміну способу стягнення аліментів з відповідача в дохід держави, а за подання позову в частині позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, враховуючи ч. 7 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне судовий збір компенсувати за рахунок держави.

Outcome: approved