Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що він з 22.10.2006 р. перебуває з відповідачкою у шлюбі, який зареєстрований Журавлинською сільською радою Старовижівського району Волинської області, актовий запис за № 5. Під час шлюбу у них народилося п`ятеро дітей. Вказуючи, що сімейного життя не ведуть з 2022 р., шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, їхній шлюб існує лише формально, просить позов задовольнити та шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву в якій позов підтримує в повному обсязі, та просить справу розглядати за його відсутності. В судове засідання відповідач не з`явилася, подала заяву в якій вказує, що позов визнає в повному обсязі та просить справу розглядати за її відсутності, після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.247 ЦПК України\~без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. За змістом ч.1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За змістом ч.3 та 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони з 22.10.2006 р. перебувають у шлюбі, який зареєстрований Журавлинською сільською радою Старовижівського району Волинської області, актовий запис за № 5 (а.с. 18). Під час шлюбу у сторін народилося п`ятеро дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , 15.01.2009 р., [PERSON] , 10.11.2010 р., [PERSON] , 27.11.2012 р., [PERSON] , 15.05.2015 р. (а.с. 6-7, 17, 20-21). Позивач та відповідачка подружніх відносин не підтримують з 2022 р., спільного господарства не ведуть та їхній шлюб існує лише формально. Відповідно до положень ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин та відповідно до зазначених норм права, а також враховуючи фактичні взаємини подружжя, те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб між ними слід розірвати та залишити відповідачці прізвище - « [PERSON] ». На підставі викладеного, ст.ст. 24, 55, 56, 104, 105, 110, 113 СК України та

Outcome: approved