Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №С15.235.71985 від 19.05.2017 в розмірі 129839,85 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 19.05.2017 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено угоду №С15.235.71985 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Банк на виконання умов договору надав позичальнику грошові кошти у сумі 39000 грн строком до 19.05.2021, а позичальник зобов`язався повернути їх разом з іншими платежами. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі відкривши поточний рахунок № [NUMBER] та надавши кредитні кошти в розмірі 39000 грн в межах кредитного ліміту визначеного в п.3.1. договору. Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором та відповідно до довідки-розрахунку заборгованості станом на 03.12.2020 заборгованість [PERSON] складається з: заборгованості за основним боргом 38959,36 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 71155,28 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями - 0,00 грн. 03 грудня 2020 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №12/90. Відповідно до п.2.1 договору факторингу AT «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження AT «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених договором факторингу. До ТОВ «ФК «Профіт Капітал» з 03 грудня 2020 року відповідно до договору факторингу № 12/90 перейшло право за договором №С15.235.71985 від 19.05.2017. Також, відповідно до ст.625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь: 3% річних за користування кредитом у розмірі 4053,92 грн та 15671,29 грн заборгованості за інфляційними втратами. Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 06.10.2023. Ухвалою Володимирецького районного суду від 24.10.2023 у вказаній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 15.01.2024 розгляд справи відкладався у зв`язку з неявкою відповідача. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В той же час представник позивача в позовній заяві клопотав про розгляд справи без їх участі та не заперечує про винесення заочного рішення судом. 19.05.2017 між ПАТ «Ідея Банк» (надалі - Банк) та [PERSON] (надалі - Клієнт) укладено угоду №С15.235.71985 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної Картки (надалі - Угода). Відповідно до п.2 угоди, банк відкриває клієнту поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках угоди та договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає клієнту міжнародну платіжну карту MasterCard World терміном дії 2 роки з моменту її випуску. У п.3 угоди зазначено, що банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відповідної кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах: - максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 грн (п.п.3.1. угоди); - ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 39000,00 грн ( п.п.3.2. угоди); - процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24,00 % річних (п.п.3.3. угоди). Відповідно п.5.10 угода є укладеною з дня її підписання сторонами і діє протягом строку кредитування, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за угодою. Банк свої зобов`язання за угодою виконав надавши відповідачу кредитні кошти в розмірі 39000,00 грн. Згідно довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №С15.235.71985 від 19.05.2017, заборгованість відповідача станом на 03 грудня 2020 року становить 110114,65 грн, яка складається із: заборгованості за основним боргом 38959,36 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 71155,28 грн. 03 грудня 2020 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 12/90, відповідно до п.2.1 якого АТ «Ідея Банк» відступило, а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прийняло права вимоги та в їх оплату зобов`язалось передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. Пунктом 5.1 договору факторингу визначено, що права вимоги, строк платежу за якими настав, а також ті, що виникнуть у майбутньому, вважаються такими, що перейшли від АТ «Ідея Банк» до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» в день підписання відповідного реєстру Боржників, за умови виконання ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язань, передбачених п.4.1. договору. ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язання за договором факторингу виконало в повному обсязі. За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 03.12.2020 року відповідно до договору факторингу №12/90 перейшло право за Договором № 05.235.71985 від 19.05.2017 року, що укладено між АТ «Ідея Банком» та [PERSON] 13 липня 2023 року позивач направив відповідачу досудову вимогу №2229/2023 щодо дострокового стягнення заборгованості у якій вимагав повернути прострочену суму заборгованості, прострочену суму заборгованості за відсотками, прострочену заборгованість за комісією та інші належні до сплати платежі за договором, у 30-денний термін з моменту отримання цієї вимоги у розмірі 110114,65 грн, у порядку, передбаченому кредитним договором №С15.235.71985 від 19.05.2017. Досудова вимога відповідачем залишена без відповіді та задоволення. Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст.514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У ч.1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань (ст.525 ЦК України). Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи, що доказів належного виконання своїх договірних зобов`язань щодо повернення коштів відповідачем суду не надано, факт отримання кредиту та його розмір відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, суд вважає, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача 38959,36 грн заборгованості за основним боргом та 71155,28 грн заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 3% річних в сумі 4053,92 грн та 15671,29 грн інфляційних втрат за період із 03 грудня 2020 року по 23 лютого 2022 року. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом. За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу проценти входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат відповідачем не спростовано. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в сумі 1228,64 грн та 4749,59 грн інфляційних втрат за період із 03 грудня 2020 року по 23 лютого 2022 року підлягають задоволенню. Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Зі змісту положень даної норми вбачається, що витрати на правничу допомогу адвоката складаються з: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, і ці суми встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вказаною нормою також передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вищезазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу позивачем до позовної заяви додано договір про надання правової допомоги №28092021-1 від 28 вересня 2021 року; додаткову угоду №6 до договору про надання правової допомоги №28092021-1 від 28 вересня 2021 року, акт №16 прийому - передачі реєстру боржників за договором від 12 червня 2023 року; акт №1 прийому - передачі наданої правової допомоги від 11 вересня 2023 року; копію наказу (розпорядження) №ПД000000002 від 13 серпня 2021 року про прийняття на роботу адвоката Мартиненка В.В.; платіжну інструкцію №265 від 14 вересня 2023 року про оплату правової допомоги. Відповідно до акту №1 прийому - передачі наданої правової допомоги від 11 вересня 2023 року, загальна сума винагороди, що належить до сплати Адвокатському об`єднанню «Правовий діалог» - ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» складає 112000,00 грн, з яких: за проведення консультацій з клієнтом, здійснення вивчення документів та підготовку проекту позовної заяви для направлення до суду щодо боржника [PERSON] по кредитному договору №С15.235.71985 7000,00 грн. Згідно платіжної інструкції №265 від 14 вересня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» сплатило Адвокатському об`єднанню «Правовий діалог» 112000,00 грн правової допомоги за договором №28092021-1 від 28 вересня 2021 року, відповідно до акта приймання - передачі №1 від 11 вересня 2023 року. Клопотання про зменшення позивачу розміру до відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката, відповідачем не заявлялось. У ст.141 ЦПК України зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у задоволення позову покладаються на відповідача. З огляду на викладене, враховуючи надані документи на підтвердження фактично понесених позивачем витрат на правничу допомогу, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 7000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Враховуючи положення ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved