Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

Керівник Могилів-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Бабчинецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області звернувся до суду із заявою, в якій просить передати безхазяйне нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] будівлі майстерні «А» у складі: 1 коридор 3,7 кв.м., 2 майстерня 6,3 кв.м., 3 майстерня 30,3 кв.м., 4 майстерня 6,7 кв.м., будівлі майстерні «а», що складається з ганку, у комунальну власність Бабчинецькій сільській раді Могилів-Подільського району Вінницької області. В обґрунтування заявлених вимог заявник послався на те, що Могилів-Подільською окружною прокуратурою при виконанні повноважень, визначених ст.131-1 Конституції України, встановлено факт неналежного виконання Бабчинецькою сільською радою Могилів-Подільського району Вінницької області обов`язків щодо оформлення за органом місцевого самоврядування права власності на безхазяйне майно, розташоване на території громади. Відтак, окружною прокуратурою встановлено, що на території Бабчинецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області знаходиться безхазяйне нерухоме майно, а саме: будівля майстерні загальною площею 47 кв.м. у селі Моївка Могилів-Подільського (колишнього Чернівецького) району Вінницької області, до складу якої входять будівлі майстерні у складі приміщень: 1 коридор 3,7 кв.м., 2 майстерня 6,3 кв.м., 3 майстерня 30,3 кв.м., 4 майстерня 6,7 кв.м. та ганку. Зазначене майно не перебуває у власності фізичних чи юридичних осіб, держави чи територіальної громади. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна будівля майстерні в с. Моївка Могилів-Подільського (колишнього Чернівецького) району Вінницької області значиться як безхазяйне нерухоме майно. Поряд з цим, установлено, що процедуру оформлення вказаного майна як безхазяйного розпочато Моївською сільською радою Чернівецького району у 2019 році, по завершенню якої право комунальної власності за територіальністю громадою належним чином не оформлено. Зокрема, виконавчим комітетом Моївської сільської ради 28.03.2019 прийнято рішення №11 «Про взяття на баланс Моївської сільської ради нежитлової будівлі та присвоєння об`єкту нерухомого майна поштової адреси». Пунктом 1 указаного рішення нежитлові будівлі майстерні, яка розташована в [ADDRESS] присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] . У подальшому, на замовлення Моївської сільської ради, ФОП « [PERSON] » проведено інвентаризацію вказаного майна та 10.04.2019 виготовлено технічний паспорт будівлі. Також сільською радою вжито заходів щодо обліку виявленого нерухомого майна як безхазяйного та пошуку його потенційних власників. З цією метою, за заявою сільської ради, 24.09.2019 державним реєстратором прийнято рішення про взяття на облік вищевказаного нерухомого майна як безхазяйного, про що внесено відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Одночасно при здійсненні державної реєстрації безхазяйного майна з КП «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» державним реєстратором отримано відомості про відсутність зареєстрованого права власності на вказану будівлю до 01.01.2013. Крім цього, Моївською сільською радою на виконання вимог частини 2 статті 335 Цивільного кодексу України, у періодичному виданні газети «Чернівецька Зоря» від 04.10.2019 у №40 опубліковано оголошення про взяття безхазяйного майна на облік та пошук його потенційних власників. Також сільською радою у Фонд державного майна України було скеровано запит щодо належності цього майна державі. Незважаючи на вжиті органом місцевого самоврядування за місцем розташування майна заходів щодо обліку такого майна як безхазяйного, останнє територіальній громаді не передано, відповідне право власності на нього не зареєстровано. Ухвалою Чернівецького районного суду Вінницької області від 06 березня 2024 року відкрито провадження у справі і призначено справу до розгляду в порядку окремого провадження. В судовому засіданні прокурор І.Яровик та представник заявника [PERSON] заявлені вимоги підтримали з підстав, викладених у заяві, просили заяву задовольнити. Вислухавши прокурора, представника заявника, дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Як передбачено п. 7 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність. Згідно з ч. 1, 2 ст. 335 ЦК України безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий. Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих засобах масової інформації. Судом встановлено, що рішенням №11 Виконавчого комітету Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 28 березня 2019 року про взяття на баланс Моївської сільської ради нежитлової будівлі та присвоєння об`єкту нерухомого майна поштової адреси, нежитловій будівлі майстерні, яка розташована в с. Моївка, Чернівецького району Вінницької області, присвоєно адресний номер «7А». Також даним рішенням вирішено прийняти на баланс Моївської сільської ради, як безхазяйне майно нежитлову будівлю майстерні, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорта на виробничий будинок, виготовленого 10.04.2019 на замовлення Моївської сільської ради, на загальна площа будівлі за адресою [ADDRESS] ,становить 47,0кв.м., з них 43,3кв.м. житлова(основна), 3,7кв.м. допоміжна(підсобна). Відповідно до інформаційної довідки №368092008 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, будівля майстерні загальною площею 47 кв.м. за адресою: [ADDRESS] 24.09.2014 взята на облік як безхазяйне нерухоме майно. Відомості про право власності на нерухоме майно відсутні. Суд установив, що нерухоме майно - майстерня, яку прокурор просить, як безхазяйну, передати у комунальну власність Бабчинецької сільської ради Могилів-Подільського району, знаходиться на території с. Моївка Могилів-Подільського району Вінницької області. У примірнику газети «Чернівецька зоря» від 04 жовтня 2019 року Моївською сільською радою повідомлено про виявлення та взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, будівлі майстерні, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до рішення 33 сесії 8 скликання Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області №649 від 17 липня 2019 року «Про початок реорганізації Моївської сільської ради шляхом приєднання до Бабчинецької сільської ради», розпочато процедуру реорганізації Моївської сільської ради Чернівецького району. Бабчинецька сільська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Моївської сільської ради. Згідно інформації КП «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» №998 від 19 вересня 2019 року, право власності на будівлю майстерні по [ADDRESS] відсутнє. Технічна інвентаризація не проводилась. Згідно повідомлення Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях, відомостей про нерухоме майно по [ADDRESS] від суб`єктів управління до Фонду з метою внесення до Реєстру не надавались. Відповідно до повідомлення №96 від 09.02.2024 Бабчинецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області до Могилів-Подільської окружної прокуратури, безхазяйне майно, що знаходиться на території с. Моївка, Бабчинецької територіальної громади по вул. Робітнича, 7А, остаточно не оформлено до комунальної власності громади. Не заперечували щодо звернення окружної прокуратури до судових органів. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини про передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність, які регулюються ЦК України та ЦПК України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 №707-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження території територіальних громад Вінницької області» визначено адміністративні центри та затверджено території територіальних громад Вінницької області. Згідно додатком до зазначеної постанови до переліку територіальних громад Вінницької області входить Бабчинецька територіальна громада з адміністравтивних центром с.Бабчинці, до складу якої віднесена, зокрема, Моївська сільська рада Чернівецького району. Постановою Верховної Ради України №807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій України, зокрема, ліквідований Чернівецький район Вінницької області та утворений Могилів-Подільський район Вінницької області (з адміністративним центром у місті Могилів-Подільський) у складі територій територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України, в тому числі, Чернівецького району. Таким чином, Бабчинецька сільська рада, як представник інтересів жителів територіальної громади, на території якого знаходиться безхазяйне майно та до компетенції якої відносяться правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, є належним заявником у справі про передачу безхазяйного майна у комунальну власність. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження (частина друга статті 19 ЦПК України). Процесуальним законом визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч.1ст.293 ЦПК України). Відповідно до п.7 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність. Місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст (ст.2 ЗУ «Про місцеве самоврядування»). Згідно з ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради (ч.ч.3, 5 ст.16 Закону України «Про місцеве самоврядування»). Відповідно до п.п.1 п. «а» ст.29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать повноваження, в тому числі, щодо управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад. Частинами 1,2 ст.335 ЦК України передбачено, що безхазяйною є річ, яка немає власника або власник якої невідомий. Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення удрукованих засобах масової інформації. Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність. Відповідно до ст.329 ЦПК України, заява про передачу безхазяйної нерухомої речі у власність територіальної громади за умов, визначених ЦК України, подається до суду за місцезнаходженням цієї речі органом, уповноваженим управляти майном відповідної територіальної громади. Згідно з вимогами ст.333 ЦПК України, суд, встановивши, що нерухома річ є безхазяйною та взята на облік органом, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а також що сплив один рік з дня взяття на облік нерухомої речі, ухвалює рішення про передачу безхазяйної нерухомої речі у власність відповідної територіальної громади. Частиною 5 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Проаналізувавши норми наведеного законодавства та досліджені судом докази, що містяться в матеріалах справи, суд прийшов до висновку вимоги заяві є підставні та такі, що підлягають до задоволення. Статтею 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.56 ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду із позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. Так, з правового висновку Верховного Суду, висловленого у постанові від 06.04.2021 року у справі №380/375/17 вбачається, що винятковими випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави». Відповідно до правового висновку, який викладений у постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі №172/232/20, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду в кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави» може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно. Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні повноваження» визначено, як орган державної влади або орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. Враховуючи наведене вище, Верховним Судом зроблено висновок, що інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також у захисті прав та свобод органів місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування у визначених законом випадках є рівними за статусом носіями державної влади як і державні органи. Такий правовий висновок викладено також в постановах Верховного Суду від 12 жовтня 2020 року у справі №645/5416/19 (провадження №61-1188св20), від 28 жовтня 2020 року у справі №132/2083/16-ц (провадження №61-14825св19), від 09 грудня 2020 року у справі №645/2496/18 (провадження №61-18128св19), від 04 листопада 2021 року у справі №760/1270/20 (провадження №61-1414св21). Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постанові від 26 травня 2020 року у справі №912/2385/18, бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Крім того, відповідно до правового висновку, який викладений у постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі №172/232/20, невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо. Верховний Суд України у постанові від 13 червня 2017 року у справі №п/800/490/15 (провадження №21-1393а17) зазначив, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи. Однак суд, вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. Частиною сьомою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що в разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо відкриття відповідного провадження. Таким чином прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Отже, підставою представництва в даному випадку прокурором інтересів держави є порушення економічних інтересів держави в особі Бабчинецької сільської ради та не здійснення Бабчинецькою сільською радою понад трьох років заходів щодо набуття безхазяйної нерухомої речі у власність територіальної громади. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України). Отже, суд констатує той факт, що керівником Могилів-Подільської окружної прокуратури надано суду належні, допустимі, достовірні та достатні докази, які проаналізовані судом у їх сукупності та взаємозв`язку і дають підстави для висновку про задоволення заяви. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, сплачений заявником судовий збір підлягає зарахуванню в прибуток держави.

Outcome: approved