Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

в обгрунтування своїх вимог позивач, з урахуванням їх уточнення, зазначає, що вона є власником 3/4 частин житлового будинку [ADDRESS] , де вона проживає разом із сином [PERSON] , [INFO] , та дочкою [PERSON] , [INFO] . Іншою 1/4 часткою ( по 1/8) володіє її батько [PERSON] , [INFO] , та брат [PERSON] , [INFO] , однак, відомості про оформлення за ними права власності відсутні. Зазначає, що відповідач без її згоди разом зі своїми неповнолітніми дітьми вселилися та проживають у вказаному житлі (в одному з житлових приміщень), що створює безліч незручностей та значні перешкоди у користування належним позивачу майном. Відповідач постійно влаштовує скандали, ображає дітей позивача, нецензурно лається, у зв`язку з чим позивач неодноразово зверталась до правоохоронних органів. Неодноразові вимоги про виселення з будинку в добровільному порядку результатів не дали, внаслідок чого позивач змушена звертатися до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні майном. Звертає увагу, що відповідачів самовільно вселив у житло брат позивача [PERSON] . Також їй відомо, що [PERSON] забезпечена іншим житлом. Позивач бажає усунути перешкоди у користуванні належним їй нерухомим майном, оскільки вона немає доступу до приміщення, де проживають відповідачі, а також не бажає, щоб її майном користувались сторонні особи. Відповідач неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності, що стверджується інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень та сайту судової влади, неналежно веде себе в побуті, позивач вважає її неблагополучною. Тому вона просить ухвалити рішення, яким усунути їй перешкоди в користуванні майном - будинковолодінням, що розташоване за вищевказаною адресою, шляхом виселення із даного будинковолодіння відповідача та її неповнолітніх дітей без надання іншого житла, а також стягнути в відповідача понесені судові витрати, які складаються із 1 073, 60 грн. сплаченого судового збору. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 20.04.2023 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів [PERSON] (том 1, а.с.88-89). 09.07.2024 року [PERSON] подав до суду письмові пояснення, в яких проти задоволення позовних вимог заперечив, вважає їх необґрунтованими, зазначивши також, що він є рідним братом позивача. [PERSON] є його дружиною та вони разом проживають в літній кухні домоволодіння [ADDRESS] , з малолітніми дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (сином відповідача від попереднього шлюбу ). 3/4 частки зазначеного домоволодіння є спадковим майном після смерті матері позивача [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, [PERSON] є спадкоємцем 3/4 часток майна, а на 1/4 частку житлового будинку свідоцтво ще не видано. [PERSON] , будучи прописаним разом із матір`ю та фактично проживаючи разом з нею на день її смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки не заявив про відмову від неї, подавши нотаріусу заяву про прийняття спадщини, однак, свідоцтва про право на спадщину ще не отримав. Більше того, він не погоджується з розміром частки, яку успадкувала [PERSON] . На дату вселення [PERSON] та її сина від попереднього шлюбу власником домоволодіння була [PERSON] , а тому згода позивача на таке вселення не була потрібна. Окрім того, перебуваючи в цивільному шлюбі, а згодом після реєстрації шлюбу, в сім`ї [PERSON] та [PERSON] народились двоє дітей, які також проживають із ними за місцем реєстрації батька. Оскільки вони є членами сім`ї співвласника, тому мають право на проживання та користування житловою площею та господарським будівлями, що входять до складу домоволодіння. Іншого житла у відповідача не має. Вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів про незаконність вселення відповідача та її дітей до вищевказаного домоволодіння, що могли б бути підставою для примусового виселення без надання іншого житла. Тому [PERSON] просить в задоволенні позову відмовити ( том 1, а.с. 182-184 ). 16.11.2023 року вказану справу згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи передано судді [PERSON] у зв`язку з прийняттям рішення Вищою радою правосуддя 26.09.2023 року про дострокове припинення відрядження судді Валігурської Л.В. (в проваджені якої перебувала вказана справа) та виключенням її зі штату Коломийського міськрайонного суду; ухвалою суду від 20.11.2023 року прийнято справу до свого провадження (том 1, а.с. 238-240). Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, вказаних в позовній заяві, просять позовні вимоги задовольнити. Третя особа [PERSON] просить в задоволенні позову відмовити. Його представник, адвокат Романишин Д.М. в судовому засіданні зазначив, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері, інша частина успадкована його сестрою. Відповідач є членом сім`ї [PERSON] та має право на користування цим будинком, в який вселилася на підставі згоди попереднього власника. Будь-яких перешкод в користуванні ним позивачу ні вона, ні діти не вчиняють. Крім того, [PERSON] разом зі сім`єю проживають в будинку, що не відноситься до складу вищевказаного будинку, про який вказує позивач. Жодних перешкод в користуванні житловим будинком не має, свідки цього не вказали, а позивач не довела наявність їх належними доказами. Відповідач в судове засідання не з`явилась, 10.07.2023 року та 04.03.2024 року подала до суду письмові заяви, в яких просить розгляд справи проводити у її відсутності, заперечує щодо задоволення позовних вимог ( том 1, а.с. 181; том 2, а.с. 33). Представник третьої особи - органу опіки та піклування Нижньовербізької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши вказаних учасників, свідків, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. [INFO] народилась [PERSON] , її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , що стверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 18.02.2021 року, яка у зв`язку із одруженням 13.01.2004 року змінила прізвище на « [PERSON] » (том 1, а.с. 7, 197 зворот). Згідно з даними копій свідоцтв про народження серій [NUMBER] та [NUMBER] , виданих відповідно 29.03.2005 року та 16.04.2013 року виконкомом Верхньовербізької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, [INFO] народилася [PERSON] , а [INFO] - [PERSON] , їхніми батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (том 1, а.с. 8-9). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 20.10.2017 року приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Антонюк О.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1688, спадкоємцем майна [PERSON] є її дочка [PERSON] . Спадщина, на яку видане це свідоцтво складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] . Вказане свідоцтво як підстава виникнення права власності вказане у витязі з Державного речових прав на нерухоме майно № 101013621 та в інформації з відповідних реєстрів (том 1, а.с. 204 зворот, 205 зворот, а.с. 206-208). Згідно із заповітом, посвідченим 30.11.2017 року старостою с. Верхній Вербіж та зареєстрованим в реєстрі за № 1-93, [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] (том 1, а.с. 201 зворот). Відповідно до даних копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] в с.Верхній Вербіж Коломийського району Івано-Франківської області (том 1, а.с.10). 09.06.2021 року позивач звернулася до Першої Коломийської районної держнотконтори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON] , а 27.08.2021 року - із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок в [ADDRESS] . В цих заявах також зазначено, що крім неї спадкоємцями є [PERSON] та [PERSON] (том 1, а.с. 196, 202 зворот). 27.08.2021 року державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори Мануляк І.В. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване з реєстрі за № 725, про те, що спадкоємцем зазначених в заповіті 3/4 часток майна [PERSON] є її дочка [PERSON] . Спадщина, на яку у вказаній частці видане це свідоцтво, складається із житлового будинку - літери «А» (загальною площею 62,1 кв.м., житловою - 12,8 кв.м.) з господарськими будівлями та спорудами (сарай - літера «Б»; гараж - «В»; навіс - «Ж»; вхід в підвал - «З»; сарай - «Г»; вбиральня - «Д»; криниця - «№1»; огорожа - «2-3»), що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . У свідоцтві зазначено, що свідоцтво про право на обов`язкову частку у спадщині на підставі ст. 1241 ЦК України на 1/4 частку житлового будинку ще не видано (том 1, а. с. 11, 12). Вказане свідоцтво як підстава виникнення права власності вказане у Витязі з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 272132852 від 27.08.2021 року, а також в інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 329614246 від 19.04.2023 року; 1/4 частка вказаного будинку зареєстрована за [PERSON] про що зазначено в інформації із вищевказаних Реєстрів № 338479663 від 09.07.2023 року (том 1, а. с. 79-70, 186). 27.08.2021 року до спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є реєстрація видачі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину, номер у спадковому реєстрі 67798554, що стверджується даними витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 66180089 від 27.08.2021 року (том 1, а.с. 13). В робочому проекті від липня 2002 року, замовник [PERSON] , вказано план газифікації житлового будинку в [ADDRESS] (том 1, а.с. 73-75). Відповідно до даних технічного паспорту на садибний ( індивідуальний ) житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, виготовленого фізичною особою-підприємцем [PERSON] [INFO] , нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , складається з житлового будинку загальною площею 62,1 кв. м., житловою площею 12,8 кв. м. та господарських будівель і споруд: сараю - літера «Б»; гаражу - літера «В»; навісу - літера «Ж»; входу в підвал - літера «З»; сараю - літера «Г»; вбиральні - літера «Д»; криниці - «№ 1»; огорожі - «№ 2-3». Рік побудови будинку - 1991 (том 1, а.с. 14-16). В довідці державного нотаріуса Першої Коломийської державної нотаріальної контори № 544/02-14 від 09.11.2022 року зазначено, що після смерті [PERSON] , спадкоємцем за заповітом, яка прийняла спадщину у встановлений законом термін є: дочка померлої - [PERSON] . Крім того, спадкоємцями на обов`язкову частку згідно ст.1241 ЦК України, які прийняли спадщину, проживаючи зі спадкодавцем на день смерті, є: чоловік померлої - [PERSON] , [INFO] , та син померлої - [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані та проживають за вказаною адресою, які прийняли спадщину, але не оформили своїх спадкових прав (том 1, а.с. 210). Згідно з даними довідки за результатами проведення перевірки по матеріалах ЄО № 6013 від 25.05.2022 року, складеної ПОГ Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, [PERSON] зверталася 25.05.2022 року із заявою щодо конфлікту із братом [PERSON] . Встановлено, що 22.05.2022 року близько 18:00 год. між [PERSON] та його племінницею [PERSON] виник конфлікт, під час якого, як вказано у заяві [PERSON] , ображав її нецензурними словами. Після цього до [PERSON] зателефонувала його сестра, мама [PERSON] , та між ними виникла словесна суперечка, під час якої [PERSON] ображав її нецензурними словами. Відносно [PERSON] складено 2 протоколи про адміністративні правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП (том 1, а.с. 18). Відповідно до даних листів Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області № 7862/108/56-2022 від 13.07.2022 року та №13856/108/56-2022 від 05.11.2022 року, згідно інформаційно-комунікаційної системи " Інформаційний портал Національної поліції України " станом на 13.07.2022 року до Коломийського Коломийському РВП [PERSON] зверталася 2 рази, а саме 25.05.2022 року та 12.07.2022 року; 29.09.2022 року поступила заява [PERSON] з приводу перешкод у користуванні майном з боку [PERSON] та його співжительки. В результаті проведеної перевірки сформовано довідку (том 1, а.с. 17, 19 ). В довідці за результатами проведення перевірки по матеріалах ЄО № 7890 від 12.07.2022 року вказано, що [PERSON] зверталася з приводу того, що її брат [PERSON] вчиняє відносно неї та її сина домашнє насильство. Опитаний [PERSON] пояснив, що 27.06.2022 року [PERSON] на велосипеді заїхав в його автомобіль, [PERSON] зробив йому зауваження, не погрожував та не ображав його. З [PERSON] проведено форму оцінки ризиків, на підставі якої прийнято рішення про винесення термінового заборонного припису відносно [PERSON] , ознак адміністративного правопорушення в його діях не встановлено (том 1, а.с. 161). Згідно з даними довідки від 12.10.2022 року за результатами проведення перевірки по матеріалах ЄО № 10920 від 29.09.2022 року, складеної ПОГ Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, [PERSON] зверталася 29.09.2022 року із заявою щодо вирішення питання про виселення з будинку, що за адресою: [ADDRESS] , а також її неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , які вселились без її згоди, проживають у літній кухні, де антисанітарія, та між ними постійно виникають конфліктні ситуації. За даним фактом встановлено, що за вказаною адресою проживає [PERSON] з батьком та двома дітьми; в окремому будинку проживає брат [PERSON] з цивільною дружиною [PERSON] та двома дітьми. [PERSON] пояснила, що проживає за вказаною адресою з дозволу матері цивільного чоловіка [PERSON] , яка померла, та зі згоди свого цивільного чоловіка, який є співвласником даного господарства. Опитаний [PERSON] пояснив, що він та його мати надали дозвіл проживати [PERSON] з дітьми. Ознак адміністративного та кримінального правопорушення не встановлено (том 1, а.с. 20, 21, 163). Як вбачається з матеріалів справи позивач 24.05.2022 року зверталася до Нижньовербізької сільської ради із письмовими заявами щодо перевірки умов проживання [PERSON] та її неповнолітніх дітей та щодо вжиття заходів щодо її брата [PERSON] , який проживає разом із нею, та відмовляється сплачувати половину вартості комунальних платежів (том 1, а.с. 44, 45 ). Згідно з актом № 15 від 30.05.2022 року обстеження матеріально-побутових умов стану сім`ї за місцем проживання позивача в [ADDRESS] , за вказаною адресою проживають: позивач, [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , 2001 року народження; [PERSON] , 1958 року народження; [PERSON] , 1979 року народження; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; умови проживання задовільні (том 1, а.с. 40-41). В листі Нижньовербізької сільської ради №Д-56 від 03.06.2022 року, адресованого [PERSON] , щодо сплати половини вартості комунальних платежів, рекомендовано їй звернутись до суду щодо примусового розподілу особових рахунків; щодо нецензурної лайки та образ - звернутися до дільничного офіцера поліції щодо можливого складення протоколу про правопорушення щодо домашнього насильства (том 1, а.с. 43 ). Стороною позивача також долучено копію протоколу серії ВАВ № 065545, складеного 25.07.2022 року відносно [PERSON] за ч. 1 ст.173-2 КУпАП, в якому зазначено, що [INFO] в с. Верхній Вербіж, по вул. Л.Українки, за місцем свого проживання голосно кричала та виражалася нецензурною лексикою в сторону [PERSON] , чим вчинила домашнє насильство (том 1, а.с. 46). Згідно з даними довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 439 від 16.12.2022 року, виданої вищевказаним старостинським округом, до складу зареєстрованих за адресою: [ADDRESS] , входять: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] (том 1, а.с. 123). Відповідно до виписки з погосподарської книги №19 за 2015-2023 роки, довідки №20, виданих Верхньовербізьким старостинським округом Нижньовербізької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області 10.01.2023 року, за господарством, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , числились земельні ділянки загальною площею 0,3600 га, зокрема: 0,3211 га для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських будівель; 0,6500 га - для ведення особистого селянського господарства. Рішенням XXXII чергової сесії Нижньовербізької сільської ради VIII демократичного скликання №877-ХХХІІ/2022 від 21.10.2022 року проведено перейменування [ADDRESS] (том 1, а.с. 47, 48, 112, 124). Згідно з даними виписки з погосподарської книги №113 за 2015-2023 роки, виданої вказаним старостинським округом 07.03.2023 року, за господарством, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , числились земельні ділянки загальною площею 1,2211 га, а саме: 0,1500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та 0,6500 га для ведення особистого селянського господарства за [PERSON] , яка померла [INFO] (спадщина після смерті не переоформлена); 0,711 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд - за [PERSON] ; 0,1500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та 0, 1000 га для ведення особистого селянського господарства - за [PERSON] (том 1, а.с. 72). Судом також встановлено, що 14.04.2023 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , що стверджується даними копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 188 від 14.04.2023 року (том 1, а.с. 105). Згідно з даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21.01.2016 року виконавчим комітетом Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, [INFO] народився [PERSON] , його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (том 1, а.с. 108). Згідно з даними свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] , виданих 12.05.2023 року та [INFO] , [INFO] народився [PERSON] , а [INFO] - [PERSON] , їхні батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (том 1, а.с. 106-107). Відповідно до довідки № 154, виданої 12.04.2023 року старостою Верхньовербізького старостинського округу Нижньовербізької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, [PERSON] належав житловий будинок в [ADDRESS] ; земельна ділянка для ведення та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд загальною площею 0,1500 га; для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0, 6500 га. Станом на 01.01.2021 року у вказаному будинку були зареєстровані та проживали: [PERSON] (чоловік) ; [PERSON] (син) ; [PERSON] (дочка); [PERSON] (онука); [PERSON] (дочка). З дня смерті [PERSON] в управління спадковим майном вступив [PERSON] , який обробляє присадибні ділянки, доглядає за будинком, сплачує податкові платежі. Заповіт від імені [PERSON] , посвідчений старостою Нижньовербізької сільської ради об`єднаної територіальної громади 30.11.2017 року за реєстром № 1-93, не змінювався та не скасовувався (том 1, а.с. 109). Згідно з даними довідки № 45/01-20, виданої 17.05.2023 року Нижньовербізьким ліцеєм, [PERSON] навчається в інклюзивному 1-А класі вказаного закладу; з 30.11.2022 року по 13.12.2022 року він знаходився на стаціонарному лікуванні в ЛОР-відділенні КНП «ІФОДКл ІФ ОР», про що вказано у виписці з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 11861/22 (том 1, а.с. 110, 111). В матеріалах даної справи міститься рішення виконавчого комітету Нижньовербізької сільської ради від 09.05.2023 року №48/2023, яким затверджено висновок про доцільність виселення малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та новонародженої 22.04.2023 року дитини, батьками якої є [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , із житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 95). У висновку вказано, що 21.03.2023 року на ім`я голови Нижньовербізької сільської ради надійшло повідомлення [PERSON] про відключення від будинку, в якому проживає її брат [PERSON] та його дружина [PERSON] від електро та газопостачання. Підставою повідомлення було те, що будинок, в якому проживають малолітні діти [PERSON] , згідно слів заявниці підлягає зносу, як непридатний, тому [PERSON] попереджено про можливість відключень та запропоновано самовільно виселитися з будинку, щоб не наражати дітей на небезпеку. Однак, [PERSON] категорично відмовилися переїхати, після цього 23.03.2023 року сектором у справах дітей сільської ради направлено лист до Городенківської міської ради із запитом про надання акту обстеження матеріально-побутових умов за адресою реєстрації [PERSON] , та двох її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] ( [ADDRESS] ). 03.04.2023 року надійшла відповідь з актом обстеження житлово-побутових умов проживання, де у висновку комісії вказано, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , має загальну площу 74,5 м.кв., житлову 40, 1 м.кв. з господарськими будівлями та літньою кухнею, земельною ділянкою площею 0,14 га, 1/3 даного будинку належить [PERSON] , по 1/3 частці належали померлим матері та бабі. Проживаючи у прилеглій будівлі, що знаходиться на подвір`ї біля житлового будинку в [ADDRESS] , сім`я [PERSON] та [PERSON] порушують право дітей на проживання в належних умовах, тому і дітей постановлено на облік як таких, що перебувають в складних життєвих обставинах. Комісія дійшла висновку, що оскільки мати і діти зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , мати володіє 1/3 часткою житлового будинку, а інші частки може успадкувати, житлові права дітей не будуть порушені (том 1, а.с. 96 ). Як вбачається з довідки про обсяги та вартість споживання електричної енергії №377973 та довідки про оплату за спожиту електричну енергію, виданих [PERSON] . Коломийським комерційним відділенням ТОВ " Прикарпатенерготрейд " відповідно 27.03.2023 року та 24.04.2023 року, за адресою підключення: [ADDRESS] , за період з 01.01.2021 року по 01.03.2023 року спожито 8 931 квт/год. на суму 14 901, 36 грн.; сплачено 15 556, 38 грн.( том 1, а.с. 115, 116 ). Відповідно до акту звірки взаємних розрахунків від 12.04.2023 року по особовому рахунку № [NUMBER] , укладеному між ТОВ " Івано-Франківськгаз збут " та споживачем [PERSON] , адреса: [ADDRESS] , за період з 01.01.2021 року по 31.03.2023 року нараховано 27 645,32 грн.; сплачено - 31 523, 72 грн., що також стверджується інформацією про розрахунки по особовому рахунку (том 1, а.с. 117, 118 ). Позивачем також долучено до матеріалів справи копії постанов Коломийського міськрайонного суду від 08.10.2018 року та від 12.08.2019 року, які є знеособленими, що унеможливлюють дослідження їхнього змісту (том 1, а.с. 23-24). Відповідно до даних довідки за результатами проведення перевірки по матеріалах ЄО № 6088 від 27.05.2022 року, складеної ПОГ Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, [PERSON] звертався 27.05.2022 року із заявою щодо вчинення [PERSON] протиправних дій; встановлено, що [INFO] [PERSON] , за словами заявника, пошкодила його антену, виражалась нецензурними словами у присутності його малолітнього сина. З [PERSON] проведено роз`яснювальну бесіду; ознак адміністративного та кримінального правопорушення не встановлено ( том 1, а.с. 145, 156 ). Згідно з даними довідки за результатами проведення перевірки по матеріалах ЄО № 6269 від 01.06.2022 року [PERSON] звертався 27.05.2022 року із заявою про те, що за місцем проживання він виявив пошкоджений водяний шланг, який пошкодила [PERSON] . Опитана по даному факту [PERSON] пояснила, що у кінці квітня 2022 року вона углиблювала криницю та обрізала шланг, оскільки при опусканні кілець він заважав. Ознак адміністративного та кримінального правопорушення не встановлено ( том 1, а.с. 150,160). В довідці за результатами проведення перевірки від 12.08.2022 року по матеріалах ЄО № 8019 від 15.07.2022 року зазначено, що [PERSON] звертався до поліції з приводу пошкодження його сестрою [PERSON] його майна, бешкетування, поганого ставлення до дитини його співжительки [PERSON] , за результатами розгляду звернення не встановлено ознак адміністративного чи кримінального правопорушення (том 1, а.с. 148). Згідно з даними листа Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області № 5844/108/56-2022, 20.07.2022 року близько 12:00 год. [PERSON] вчинила конфлікт, під час якого кричала на сина співмешканки [PERSON] та виражалась нецензурними словами. Відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, матеріали справи скеровано на розгляд до суду ( том 1, а.с. 157 ). Відповідно до даних довідки за результатами проведення перевірки по матеріалах ЄО № 8214 від 20.07.2022 року [PERSON] звертався 20.07.2022 року із заявою про те, що [PERSON] вчинила конфлікт, під час якого сварила сина співмешканки та виражалась нецензурними словами. Опитана [PERSON] пояснила, що чула як [PERSON] кричала на її сина, виражалась нецензурними словами; [PERSON] пояснила, що попросила двічі [PERSON] не кричати на подвір`ї, поки вона розмовляла по телефону, будь-якої нецензурної лексики з її сторони не було. Відносно [PERSON] складено протокол за ч.1 ст. 173-2 КУпАП ( том 1, а.с. 158 ). В довідці за результатами проведення перевірки від 14.09.2022 року по матеріалах ЄО №10419 від 14.09.2022 року вказано, що [PERSON] звернувся до відділу поліції із заявою, що [PERSON] порізала колеса в його автомобілі; опитана [PERSON] пояснила, що будь-якого відношення до пошкодження ні вона, ні її співмешканець не мають. В діях [PERSON] та її співмешканця ознак адміністративного та кримінального правопорушення не встановлено (том 1, а.с. 159, 162). Відповідно до даних довідки за результатами проведення перевірки по матеріалах ЄО № 1388 від 09.02.2023 року, складеної ПОГ, [PERSON] звертався 09.02.2023 року із заявою, в якій просив прийняти міри до [PERSON] , яка на спільному подвір`ї вимкнула електропостачання до його помешкання. З [PERSON] та [PERSON] проведено профілактичну бесіду щодо недопущення будь-яких правопорушень у майбутньому; про вказану подію також зазначено в протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення (том 1, а.с. 146, 147, 152). Згідно з даними довідки за результатами проведення перевірки по матеріалах ЄО № 3572 від 10.04.2023 року, ЄО №3587, ЄО №3588 від 12.04.2023 року, №2445, №2446 від 12.04.2023 року, ЄО №3690 від 13.04.2023 року, складеної ПОГ Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, [PERSON] 10.04.2023 року, 12.04.2023 року та 13.04.2023 року звертався із письмовими зверненнями про те, що 10.04.2023 року близько 18:20 год. [PERSON] самовільно здійснила відключення його будинку від мережі постачання газу та електрики. По даному факту встановлено, що 10.04.2023 року [PERSON] здійснила відключення від мережі газопостачання та електропостачання будинку; вона пояснила, що здійснила відключення через те, що [PERSON] не проводив оплату за користування електроенергією та газом. Відносно [PERSON] винесено терміновий заборонний припис терміном на 9 діб із забороною в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою та складено адміністративний протокол за ч.1 ст. 173-2 КУпАП (том 1, а.с. 164-166 ). В довідці за результатами проведення перевірки від 18.04.2023 року по матеріалах ЄО № 2941 від 24.03.2023 року, ЄО №2862 від 22.03.2023 року вказано, що [PERSON] зверталася до поліції з приводу того, що 10.02.2023 року [PERSON] на подвір`ї її будинку безпричинно розпочав конфлікт із заявницею та її чоловіком [PERSON] , під час якого ображав нецензурними словами, погрожував фізичною розправою та вимагав грошові кошти за лікування батька, а також спричинив тілесні ушкодження. Встановлено, що за вищевказаною адресою проживає [PERSON] разом зі своїм цивільним чоловіком [PERSON] та двоє малолітніх дітей. В окремому будинку на одному подвір`ї проживає сестра чоловіка [PERSON] з дітьми, батьком та цивільним чоловіком [PERSON] . Дані громадяни перебувають у неприязних відносинах через розподіл а користування майном. За даним фактом відомості внесені в ЄРДР за ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закрито 24.03.2023 року (том 1, а.с. 168, 170). До матеріалів справи також долучено копії квитанцій про сплату [PERSON] послуг за електроенергію та спожитий газ за адресою: [ADDRESS] , за лютий - червень, серпень - грудень 2022 року (том 1, а.с.221-226). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 340082622 від 22.07.2023 року за [PERSON] 10.07.2012 року зареєстровано право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину №1231, виданого державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори Мануляк І.В. від 22.06.2012 року; договору міни №Д-1725, посвідченого приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округ Трачук Л.В. 29.11.2000 року (том 1, а.с. 214). Свідок [PERSON] , який є чоловіком позивача, суду пояснив, що проживає за адресою: [ADDRESS] , та йому відомо, що із серпня 2022 року існують неприязні відносини його дружини з її братом [PERSON] , постійні виклики та заяви в поліцію з приводу звинувачень в домашньому насильстві. Відповідач з дітьми проживає в сусідньому приміщенні, яке знаходиться на відстані 7 метрів від будинку, в якому проживає позивач разом зі свідком, хоча йому відомо, що вона (відповідач) має своє житло. Перешкод в користуванні будинком, в якому вони проживають, відповідач не вчиняє, однак, не надає доступу до господарських будівель, власником яких є дружина свідка, зокрема, ключів від них. Чи приватизована земельна ділянка свідку не відомо. [PERSON] та [PERSON] проживають в будинку, якого не має в технічному паспорті та свідоцтві на власність. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , товариш позивача, суду пояснив, що зі слів позивача йому відомо, що допомоги в будь-якій справі від [PERSON] вона не має, а лише існують перешкоди в користуванні, за світло, газ він не сплачує, за які утворюються значні суми. На прохання позивача, з якою свідок знайомий більше 10 років, він допомагав їй перенести речі з гаражного приміщення. Будь-яких перешкод за час перебування свідка на території їхнього господарства не бачив. Між [PERSON] та [PERSON] напружені стосунки зі сварками заборгованості, оскільки не можуть поділити будинок, а проживають вони в різних будинках. Особисто свідок не був присутній при їхніх конфліктах. Про вчинення відповідачем перешкод йому нічого не відомо. Під час відвідування ним господарства позивача, [PERSON] , який проживає в літній кухні, не чинив будь-яких перешкод. За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК Україничасом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною першою статті 1268 ЦК Українипередбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК Українипередбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном з використанням способів, визначених главою 29 ЦК України (постанова Верховного Суду у справі № 463/6829/21-ц від 22.03.2023 року). У відповідності до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. У той же час положеннями статті 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людиниі основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не переслідує законну мету, що визначена у пункті 2 статті 8 Конвенції, не здійснюється згідно із законом та не є необхідним в демократичному суспільстві. Втручання у право заявника на повагу до його житла має бути співмірним із переслідуваною законною метою. У рішення Європейського суду з прав людини від 02 грудня 2010 року у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» зазначено, що поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у право на житло. Концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві. Враховуючи, що виселення є серйозним втручанням у право особи на повагу до її житла, суд надає особливої ваги процесуальним гарантіям, наданим особі в процесі прийняття рішення. Зокрема, навіть якщо законне право на зайняття приміщення припинено, особа вправі мати можливість, щоб співмірність заходу була визначена незалежним судом у світлі відповідних принципів статті 8 Конвенції. Відсутність обґрунтування в судовому рішенні підстав застосування законодавства, навіть якщо формальні вимоги було дотримано, може серед інших факторів братися до уваги при вирішенні питання, чи встановлено справедливий баланс вжитими заходами. У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, як дотримання справедливого балансу між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі. Втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) мети, досягнення якої передбачається, та засобів, які використовуються для її досягнення. Аналіз положень статей 64, 150, 156, 162 Житлового кодексу України дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватись жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за умови, що така особа є членом сім`ї власника житлового приміщення, власник житлового приміщення надавав згоду на вселення такої особи, як члена сім`ї. У статті 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських об`єднань. Тобто будь-яке виселення або позбавлення особи права користування житлом допускається виключно на підставах, передбачених законом, і повинно відбуватись в судовому порядку. У той же час статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частин першої і другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 395 ЦК України речовими правами на чуже майно є право користування (сервітут). Згідно з частинами першою, четвертою статті 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначенів частині другій статті 64 цього Кодексу. Права члена сім`ї власника житла на користування цим житлом визначеноу статті 405 ЦК України, в якій зазначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Статтею 11 та 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Також суд враховує, що відповідно до частин другої, третьої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи, у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікунами) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Маючи право проживати за зареєстрованим місцем проживання, за місцем проживання будь-кого з батьків, дитина може реалізувати його лише за досягнення певного віку. Не впливає на поважність причин не проживання дитини і наявність у того з батьків з ким вона фактично проживає права власності на житло, оскільки наявність майнових прав у батьків дитини не може бути підставою для втрати її особистих житлових прав. Визначальним в цьому є забезпечення найкращих інтересів дитини. Жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання (стаття 16 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод). У відповідності до ч. 5, 6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Однак, суд,

Outcome: dismissed