Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовною заявою про зобов`язання відповідача повернути їй транспортний засіб та стягнути моральну шкоду.В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що вона, позивачка, є власником автомобіля Grand Cherokee д.н.з. [NUMBER] . 19.02.2022р., здала на ремонт, оскільки була несправною турбіна. Згідно акту виконаних робіт від 19.09.2022р. вартість роботи складала 17\~620, 00 грн. Через деякий час [PERSON] , батько її, позивачки, оглянув автомобіль і виявив, що блок двигуна знаходиться в салоні автомобіля. В подальшому 12.11.2022р. йому, батьку, видано акт виконаних робіт від 06.09.2022р., тобто датований раніше ніж здано автомобіль в ремонт, в якому вартість робіт складає 59\~970, 00 грн. Після цього позивачкою скеровано відповідачу вимоги повернути комплектний автомобіль в робото здатному стані. Згідно відповіді листа відповідача, останній вказує перелік робіт, виконаних по ремонту автомобіля, зазначає вартість послуг, яка склала 59\~970, 00 грн., при цьому вказує, що для належного функціонування автомобіля необхідним є ремонт двигуна. Тобто, відповідач вимагає кошти за роботу, яку вона, позивачка, не замовляла. Відтак, у зв`язку з такими неправомірними діями відповідача просить задоволити позов, зобов`язати відповідача повернути їй, позивачці, її автомобіль, та стягнути моральну шкоду. Відповідно до ухвали судді від 16 травня 2023 року відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання з розгляду позовної заяви. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що вважає позов передчасним та необгрунтованим, просить повністю відмовити в задоволенні позовних вимог. Не заперечує того факту, що 19.09.2022р. батьком позивачки був наданий автомобіль для ремонту турбіни. Зазначає, що позивачка чи її представник можуть забрати автомобіль в будь - який зручний час, а також звернено увагу на необхідність ремонту двигуна. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 19 вересня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті цивільну справу № 465/2028/23 на 31.10.2023 року на 15 год. 00 хв., явку позивачки та відповідача визнано обов`язковою, яких попереджено про наслідки неприбуття в судові засідання без поважних причин і неповідомлення про це суд. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги, надали аналогічні пояснення, викладені в позовній заяві, просять позов задоволити в повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечили позов в повному обсязі, вважають позовні вимоги необгрунтованими, просять відмовити в задоволенні позову. Дослідивши матеріали\~цивільної справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу та з`ясувавши фактичні обставини у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] позивачка [PERSON] з 28.05.2022р. є власником автомобіля Jeep Grand Cherokee д.н.з. [NUMBER] ідентифікаціцний номер [NUMBER] . Суд не бере до уваги зауваження відповідача щодо невідповідності даних автомобіля відповідно до свідоцтва та тих, які зазначені в позовній заяві, оскільки в судовому засіданні звірено оригінал реєстраційного свідоцтва на автомобіль з його копією, відтак в позовній заяві представником позивачки допущено технічну описку. Судом встановлено та визнано сторонами в судовому засіданні, що 19.09.2022р. батьком позивачки [PERSON] надано автомобіль позивачки відповідачу для ремонту турбіни, вартість якого складає 17 620 (сімнадцять тисяч шістсот двадцять) гривень 00 коп., що підтверджується актом MRD-6110-867437, датованим 19.09.2022р. Згідно цього ж акту, автомобіль Jeep Grand Cherokee д.н.з. [NUMBER] знаходиться в ремонті з 19.09.2022р. Факт передачі автомобіля відповідачу у робочому стані підтверджується також поясненнями допитаного в судовому засіданні [PERSON] - батька позивачки. Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України чітко визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 3, 6, 11, 525, 627 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Відповідно до ч. 1, 2 ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі,якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно ст.640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. В силу вимог ч.1, 2 ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони(замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатись на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Відповідно до ч.1,2 ст.839 ЦК України, підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договром підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договром. Підрядник відповідає за неналежну якість наданих ним матеріалу і устаткування, а також за надання матераілу або устаткування, обтяженого правами третіх осіб. В силу вимог ст.857 ЦК України, робота виконана підрядником, має відповідати умовам договру підряду, а в разі їх відсутності або неповноти вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договрі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договру підряду або для звичайного використання роботи такого характеру. В судовому засіданні встановлено, що першочерговим предметом договірних відносин між позивачкою та відповідачем був ремонт турбіни автомобіля Jeep Grand Cherokee д.н.з. [NUMBER] . Однак, в подальшому, без будь - яких погоджень з позивачкою, відповідачем виконано ряд робіт, що призвело до неможливості функціонування транспортного засобу, та відповідно виставлення рахунку за надані послуги, що значно перевищує їх первинний розмір, визначений за домовленістю сторін. У відповіді на письмові вимоги позивачки повернути автомобіль, відповідач вказав, що для належного функціонування автомобіля необхідним є ремонт двигуна, а відтак відповідні ремонтні роботи можуть бути виконані після погодження вартості робіт/послуг та матеріалів щодо такої заміни. З відповіді вбачається, що загальна вартість робіт складає 59\~970, 00 грн. При цьому, суд звертає увагу, що сторони в судовому засіданні визнали той факт, що 19.09.2022р. позивачка надала відповідачу автомобіль у робочому стані, здатному самостійно технічно пересуватися. Відтак, суд вважає встановленим, що відповідачем не належно виконано умови договору підряду, який укладений між сторонами, про що свідчить передача автомобіля для виконання відповідачем ремонтних робіт. Відповідач не виконав роботу, обумовлену першочергово, а в подальшому не узгодив з позивачкою інші роботи, які на думку відповідача, необхідно було виконати. Суд не бере до уваги долучені стороною відповідача акти щодо виконання робіт, оскільки такі не підписані позивачкою, а крім того, позивачка в судовому засіданні стверджує, що жодні ремонтні роботи з нею не узгоджувалися. Відповідно до ч.1, 3 ст.858 ЦК України, якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договру підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договру або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договром або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: 1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; 2) пропорційного зменшення ціни роботи; 3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договром. Якщо відступи у роботі від умов договру підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розупний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків. Як передбачено статтею 42 Конституції України, держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг іробіт,сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Законом, який регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг є Закон України «Про захист прав споживачів» (ч.1 ст.1-1). Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», (надалі Закону) у редакції чинній на момент виникнення правовідносин, виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги. Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону - це фізична особа, яка придбаває. замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно із п.17 с.1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», послугою вважається діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Пунктом 7 зазначеної статті Закону передбачено, що договором є усний чи письмовий правочин укладений між споживачем і виконавцем про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном розрахунковим документом, передбаченим Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», або іншими документами. Згідно із вимогами ч.3 ст.10 вказаного Закону, у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі), споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди). Відповідно до положень статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих відносин через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У пункті 5 цієї ж постанови Пленуму зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При визначенні розміру моральної шкоди, суд оцінює ступінь моральних страждань позивача, враховує, що наявність у позивача моральних (душевних) страждань, що були викликані вимушеними діями щодо доведення відсутності в своїх діях правопорушення з метою захисту свого порушеного права, відчуття несправедливості, було вирішено у досить короткий строк після того, як він позивач, дізнався про порушення своїх прав. В рішенні ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин. Суд вважає, що внаслідок неправомірних дій відповідача, які полягають у ненаданні якісних послуг з ремонту речі та яка на даний момент є непридатною до використання, позивачці було завдано моральної шкоди, яка полягала в її переживаннях, душевних стражданнях щодо ремонту дороговартісного транспортного засобу та його неповернення відповідачем, як наслідок неможливості його використовувати за своїм призначенням. Суд враховує конкретні фактичні обставини справи, глибину завданої моральної шкоди, характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав позивач, вимоги розумності і справедливості, тривалості моральних страждань та вважає, що розмір моральної шкоди у сумі 67100 ( шістдесят сім тисяч сто) гривень є достатнім для відшкодування завданої моральної шкоди. За ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.263 ЦПК України,\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим.\~Законним є\~рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права.\~Обґрунтованим є\~рішення,\~ухвалене на\~підставі повно\~і всебічно\~з`ясованих\~обставин,\~на які\~сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Пунктом 2\~Постанови пленуму\~Верховного суду\~України №\~14\~від 18\~грудня 2009\~року «Про судове рішення у цивільній справі»\~встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,\~може бути\~визначено тільки\~у світлі\~конкретних обставин\~справи (рішення\~ЄСПЛ від\~18\~липня 2006\~року №\~63566/00\~«Проніна проти\~України (Pronina\~v.\~Ukraine)»,\~§ 23). Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved