Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання. Позов мотивований тим, що сторони проживали у зареєстрованому шлюбі та мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . На даний час [PERSON] виповнилося 18 років, але вона продовжує навчання у Кропивницькому інституті Приватного вищого навчального закладу ''Університет сучасних знань'', термін навчання до 30.06.2027р. [PERSON] самостійного заробітку не має, а тому потребує матеріальної допомоги. Відповідач має постійне місце роботи та стабільне джерело доходу, а тому може надавати матеріальну допомогу доньці на період її навчання. Ухвалою суду від 29.11.2023р. відкрито спрощене позовне провадження у справі. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце його проведення повідомлялася належним чином. У клопотанні від 11.03.2024р. позивач просить суд провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлявся належним чином. Заяв, клопотань, відзив до суду не подавав. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясував наступне. [INFO] народилася [PERSON] , батько [PERSON] , мати [PERSON] , що відповідно до копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 03.12.2005р. Петрокорбівською сільською радою Новгородківського району Кіровоградської області (а.с.9). З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 21.04.2009р. слідує, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.10). [PERSON] навчається у Кропивницькому інституті Приватного вищого навчального закладу ''Університет сучасних знань'' на 1 курсі денної форми навчання за спеціальністю 053 Психологія, освітнього ступеня бакалавр з 01.09.2023р. Навчання здійснюється на контрактній основі. Виплата стипендії на період навчання не передбачається. Очікуваний термін закінчення навчання 30.06.2027р., що відповідно до копії довідки №1-07/42-і вказаного навчального закладу від 04.09.2023р. (а.с.11). Статтею 199 СК України\~передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі\~ст.200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Вимогами\~ст.182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідно до п.20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 ''Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів'' від 15 травня 2006 року\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. У постанові від 17.04.2019 року в справі № 644/3610/16-ц Верховний Суд вказав, що батьки зобов`язані утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання до досягнення нею віку, що є меншим 23 років. Необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своїй повнолітній дитині, яка її потребує. Отже, судом встановлено, що повнолітня [PERSON] на даний час потребує утримання на період навчання. Доказів того, що відповідач не має можливості надавати допомогу на утримання доньки, яка продовжує навчання, до суду він не надав. Суд, враховуючи обставини, передбачені ст.ст.182, 200 СК України, вважає, що відповідач має сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки до закінчення навчання, але не довше ніж досягнення нею 23 років в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно\~з ст.201 СК України\~до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей\~187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При вирішенні питання розподілу судових витрат суд керується наступним. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Тому, витрати, пов`язані із сплатою судового збору у розмірі 1073,60 грн. (а.с.1), підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно з\~п.1\~ч.3\~ст.133\~ЦПК України\~до витрат,\~пов`язаних\~з\~розглядом справи,\~належать\~витрати на професійну правничу допомогу. Позивач просить суд стягнути з відповідача також судові витрати витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 1000 грн. На підтвердження надання правничої допомоги позивач надала квитанцію про сплату коштів за надання правової допомоги за складання позовної заяви (а.с.13). Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем правничої допомоги адвоката та понесення нею витрат, а саме адвокатом складено позовну заяву, за що позивач сплатила 1 000 грн. Тому, суд дійшов висновку, що в даній справі витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн. є реальними та підтверджені матеріалами справи. Також судом враховується, що відповідно до вимог ч.5 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Проте, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, Великої Палат Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц). Таким чином, з огляду на те, що відповідач не заявляв про необхідність зменшення розміру відшкодування судових витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, а позивач подав належні докази на підтвердження розміру понесених витрат на таку допомогу, суд дійшов висновку, що розмір судових витрат (витрати на професійну правничу допомогу) у сумі 1 000 грн є співмірним із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом виконаної адвокатом роботи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved