Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 21 листопада 2006 року між ним та [PERSON] , було укладено шлюб. Від шлюбу у них народились двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , та син - [PERSON] , [INFO] . 26.02.2019 року рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області шлюб між ним та відповідачкою розірвано. Ініціатором розірвання шлюбу була відповідачка, оскільки проживала окремо від сім`ї, а саме в Італійській Республіці, сімейні стосунки не підтримували, не вели спільного господарства, так як [PERSON] влаштовувала своє особисте життя із іншим чоловіком. При розірванні шлюбу місце проживання дітей не визначено. У жовтні 2022 року відповідачка забрала дітей проживати разом із нею в Італійській Республіці, однак п`ятнадцятирічний син [PERSON] , побачивши аморальний спосіб життя матері, наполіг на поверненні до України та виявив бажання проживати з батьком. Малолітній син [PERSON] , проживав із відповідачкою ще сім місяців, після чого [PERSON] привезла його в Україну, передала йому та повернулась в Італійську Республіку. Станом на сьогоднішній день сини проживають з ним за адресою його місця проживання ( [ADDRESS] ) у квартирі, яка належить на праві приватної власності йому. У вказаній квартирі є всі необхідні умови для проживання дітей, для них облаштована окрема кімната із усіма необхідними зручностями та умовами для успішного навчання та розвитку. Починаючи з дня розірвання шлюбу і до сьогодення, за виключенням періоду протягом якого діти знаходились в Італійській Республіці, він утримує та доглядає дітей самостійно, так як відповідач - мати дітей виїхавши за кордон, припинила займатися їхнім вихованням, цікавитися дітьми та матеріально дбати про них. Син [PERSON] , [INFO] , навчається у Самбірському фаховому коледжі економіки та інформаційних технологій, на денній формі навчання, за спеціальністю «Підприємництво та торгівля». Син [PERSON] , [INFO] , навчається у Загальноосвітній середній школі №4. Крім цього діти відвідують заклади для загального розвитку та спортивні секції. Він як батько постійно опікується ними, дбає про їхнє здоров`я, харчування, зовнішній вигляд, розвиток, виховує та піклується про них, постійно цікавиться їхнім навчанням, відвідує батьківські збори, бере активну участь в їхньому житті. У зв`язку із небажанням відповідачки добровільно матеріально утримувати дітей, він змушений був звернутись до Самбірського міськрайонного суду Львівської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення із [PERSON] на свою користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей, у розмірі 1/3 частки із усіх видів заробітку (доходу). Зазначена заява Самбірським міськрайонним судом Львівської області була задоволена та 10.07.2023 року видано судовий наказ №452/2817/23, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей, сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки із усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 07.07.2023 року і до досягнення дітьми повноліття. Вказаний судовий наказ був пред`явлений до Самбірського відділу державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що 08.08.2023 року року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження [NUMBER]. Однак відповідач ні в добровільному, ні в примусовому порядку своїх батьківських обов`язків не виконує, що підтверджується довідкою про неотримання аліментів. У силу обставин, які склалися між ним та відповідачкою, у зв`язку із тим, що остання проживає за межами України та декілька разів змінювала свої погляди щодо проживання дітей з ним, у наслідок чого виникають суперечки щодо місця проживання та виховання дітей, а також з метою запобігти негативного впливу на дітей, оскільки переїзди, відсутність стабільності, звичного режиму життя та повноцінного навчального процесу, завдаватимуть шкоди інтересам дітей, змушують його дійти до висновку, про те, що йому як батькові, з урахуванням інтересів дітей слід звернутись до суду з позовом про визначення місця проживання дітей з ним, у зв`язку з чим, позивач просить визначити місце проживання малолітніх дітей, а саме: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , разом із ним, за місцем його проживання або перебування. Позивач зазначає, що діти звикли до своїх навчальних закладів, де в них є друзі, а тому зміна навчальних закладів не відповідатиме їхнім інтересам і є травматичними для них. Визначення місця проживання дітей з батьком, є єдиним виходом для сторін у справі побудувати нове щасливе життя та зберегти адекватне сприйняття дитиною сімейних цінностей. Зважаючи на наведені фактичні обставини справи та чинні норми законів позивач вважає, що проживання дітей разом з ним відповідатиме їхнім інтересам, оскільки ним створені всі належні умови для їхнього фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку та матеріального забезпечення. Враховуючи викладене, просить суд визначити місце проживання, виховання та самостійне утримання малолітніх дітей, а саме: сина - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] , разом з батьком - [PERSON] , [INFO] , за місцем його проживання або перебування. Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 09 січня 2024 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 05 березня 2024 року підготовче судове засідання закрито та призначено розгляд справи по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлений позов з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити повністю. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, у встановлений судом строк відзив не подала, тому це не перешкоджає вирішенню спору в порядку ч.1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач проти цього не заперечує, а відповідачка була належно повідомлена про дату, час і місце судового засідання. Представник третьої особи Служба у справах дітей виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області Брона Л.В. в судовому засіданні Висновок виконавчого комітету Самбірської міської ради щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей підтримала; проти задоволення позовних вимог не заперечує. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. У відповідності до ст.4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа. Згідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 лютого 2019 року (а.с. 13). За час шлюбу в сторін народилися спільні діти. У відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану міста Самбора Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області 15.01.2008 р., [PERSON] , народився [INFO] , в графі «батько» вказано « [PERSON] », в графі «мати» зазначено « [PERSON] » (а.с. 11). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Самбору реєстраційної служби Самбірського міськрайонного управління юстиції у Львівській області 28.01.2015 р., [PERSON] народився [INFO] , в графі «батько» вказано « [PERSON] », в графі «мати» зазначено « [PERSON] » (а.с. 12). Як вбачається зі змісту позовної заяви, після розірвання шлюбу їхні спільні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , за усною домовленістю проживали з позивачем, а відповідачка проживає за кордоном. Службою у справах дітей Самбірської міської ради Львівської області 24.11.2023 було проведено обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] за адресою [ADDRESS] та було встановлено, що діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] дійсно проживають разом із батьком [PERSON] . Для виховання та розвитку малолітніх дітей батьком створено умови для навчання. Старший син [PERSON] , 2008 року народження має окрему кімнату. Мати тривалий час проживає в іншій країні (а.с.17). Питання про визначення місця проживання дітей 05.03.2024 року було розглянуто органом опіки і піклування. У вищевказаному висновку зазначено, що орган опіки і піклування вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Статтею 141 СК України передбачено, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно із ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. Згідно із вимогами ч. 1 ч. 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно із ч.3, ч. 4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч. 4). Відповідно до ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або, у відповідних випадках, законні опікуни, - несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п.1 ст.9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують право дитини не розлучатися з обома батьками усупереч їх бажанню, за винятком випадків, якщо в разі компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно ухвалити рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що вирішують питання соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України вбачається висновок, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Судом встановлено, що, як вбачається, із висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області від 05.03.2024 р. № Т-934/2-17, відповідно до рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26.02.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Після чого діти залишились проживати із батьком, оскільки мати дітей проживає за межами України. З огляду на наведені обставини, зокрема, ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, проживання малолітньої дитини на даний час із батьком, який піклується про навчання та виховання дитини [PERSON] , виявляє до нього увагу та турботу, відсутність обставин, які б свідчили, що таке бажання дитини суперечить його інтересам, суд доходить висновку, що з метою забезпечення умов, необхідних для повноцінного фізичного, психічного і духовного розвитку малолітньої дитини, слід визначити її місце проживання із батьком. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] за місцем проживання батька [PERSON] підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] за місцем проживання батька [PERSON] , суд зазначає, що при вирішенні вказаного питання, слід керуватися ч.3 ст.160 СК України та положеннями ст. 29 ЦК України. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25.01.2018 р. у справі № 537/5119/15-ц. Відповідно до ч.3 ст.160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Вказана норма узгоджується з положеннями ст. 29 ЦК України, відповідно до якої фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання. Після досягнення дитиною чотирнадцяти років, відповідно до ч.3 ст.160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини визначається нею самою, а тому суд при вирішення даного спору враховує дану норму, й вважає, що при досягненні дитиною 14 років, вона вправі визначати самостійно місце свого проживання. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , який народився [INFO] , досягнув 16 років, він є студентом Самбірського фахового коледжу економіки та інформаційних технологій, на денній формі навчання, за спеціальністю «Підприємництво та торгівля». Оскільки, син сторін [PERSON] досяг 16 років, має право сам обирати місце свого проживання, на даний час він проживає за місцем проживання позивача, через що з матеріалів справи не вбачається будь-якого порушення житлових чи інших прав дитини, як і не вбачається порушень права позивача як батька дитини. Відтак, відсутні правові підстави для визначення місця проживання [PERSON] , 2008 року народження, в судовому порядку, а тому в цій частині позову слід відмовити. Вимоги про відшкодування судових витрат позивачем не заявлено.

Outcome: partial