Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

05.01.2024 року до суду звернувся позивач, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», представник позивача Титаренко В.В., з позовом до відповідача [PERSON] , про стягнення заборгованості . 18.01.2024 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. 19.01.2024 року ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі. Справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників розгляду справи на 26.03.2024 року. Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст. 247 ЦПК України Згідно поданої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача заборгованість : за кредитним договором № 014-RO-82-112460223 від 04.01.2021 року в розмірі 47\~490.88 грн., понесені судові витрати по сплаті судового збору та витрати за надання професійної правової допомоги. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 04.11.2021 між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та відповідачем було укладено заяву-Договір про відкриття поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-112460223, відповідно до якого Банк відкриває поточний рахунок «для виплат» та надає клієнту Послугу споживчого кредиту, під я ким розуміються грошові кошти, що надаються Клієнту шляхом зарахування коштів Кредиту на поточний рахунок Клієнта з метою придбання Клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних із підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків працівника. Відповідно до умов Кредитного договору, з дати надання кредиту, банк зобов`язаний надати клієнту кредит в сумі 36\~420.40 грн, а клієнт зобов`язаний повернути Банку кредит та сплатити проценти за його користування. Мета кредиту є придбання Клієнтом товарів (робіт, послу) для задоволення вланих потреб, не пов`язаних із підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника в розмірі 35\~000.00 грн., та оплата клієнтом страхового платежу в розмірі 1 420.40 грн. на користь ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА Життя». Строк Кредиту складає 72 місяці, що починається з 04.11.2021 року. Проценти за користування Кредитом - процентна ставка фіксована і становить 41.90% річних. Дата сплати щомісячного ануїтетного платежу - 20 числа кожного календарного місяця, згідно графіка. Факт надання Банком Позичальнику кредитних грошових коштів відповідно до умов кредитного договору № 014-RO-82-112460223 від 04.01.2021 року підтверджується копією виписки по рахунку, що підтверджує початок користування кредитом Банк свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором виконав, надавши позичальникові кредит в сумі та на умовах, передбачених Кредитним договором. Всупереч умовам кредитного договору, Позичальник припинив виконувати договірні зобов`язання, а саме припинив здійснювати щомісячне погашення кредитної заборгованості, сплачувати проценти за користування кредитом, згідно умов договору. 20.12.2022 року між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» був укладений договір № 114/2-57-F про відступлення прав вимоги з додатками до нього, відповідно до якого АТ«Райффайзен Банк» передає (відступає) за плату, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги за рядом договорів, у тому числі і за Кредитним договором № 014-RO-82-112460223 від 04.01.2021 року , укладеним між позичальником та АТ«Райффайзен Банк» , сума заборгованість за яким становить 47 490.88 грн., з яких - 42\~232.95 грн., сума заборгованості за кредитом; - 5\~257.93 грн., сума заборгованості за процентами. Після відступлення права вимоги відповідачем жодного платежу на погашення заборгованості а кредитним договором ні на рахунок первісного кредитора, ні на рахунок нового кредитора не здійснено. 28.10.2023 року позивач (Новий кредитор) направив відповідачеві Досудову вимогу про виконання грошових зобов`язань за кредитним договором. проте станом на дату подачі позову вказана досудова вимога відповідачем не виконана, що й стало підставою звернення до суду. Справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий. Про дату час і місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки від 07.02.2024 року Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. \~ \~ \~ Судом\~встановлено такі\~факти та\~відповідні їм\~правовідносини Судом встановлено, що 04.11.2021 між ТА «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та відповідачем було укладено Заяву-Договір про відкриття поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-112460223, відповідно до якого Банк відкриває поточний рахунок «для виплат» та надає клієнту Послугу споживчого кредиту, під я ким розуміються грошові кошти, що надаються Клієнту шляхом зарахування коштів Кредиту на поточний рахунок Клієнта з метою придбання Клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних із підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків працівника, що підтверджується копіями Заяви-Договору з додатком до неї, паспорту споживчого кредиту, опитувальника клієнта. Відповідно до умов Кредитного договору, з дати надання кредиту, банк зобов`язаний надати клієнту кредит в сумі 36 420.40 грн., а клієнт зобов`язаний повернути Банку кредит та сплатити проценти за його користування. Мета кредиту є придбання Клієнтом товарів (робіт, послу) для задоволення вланих потреб, не пов`язаних із підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника в розмірі 35 000.00 грн., та оплата клієнтом страхового платежу в розмірі 1 420.40 грн. на користь ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА Життя». Строк Кредиту складає 72 місяці, що починається з 04.11.2021 року. Проценти за користування Кредитом - процентна ставка фіксована і становить 41.90% річних. Дата сплати щомісячного ануїтетного платежу - 20 числа кожного календарного місяця, згідно графіка, що підтверджується копією заяви договору, копією паспорту споживчого кредиту . Відповідно до ч.1,2.3 ст. 207 ЦК України - Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Таким чином судом встановлено, що укладений кредитний Договір між сторонами відповідає формі, передбаченій ст. 207, 208,1047, 1055 ЦК України. Оскільки згідно з положеннями ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 30 травня 2018 року по справі № 191/5077/16-ц (провадження 61-17422св18). Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19 від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року у справі № 127/337824/18 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму, договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений в письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України). Відповідачем не надано жодного доказу того, що ним оспорювався зазначений вище кредитний договір раніше. Крім того згідно розрахунку заборгованості за у кладеним кредитним договором вбачається. що відповідач отримав кредитні кошти та частково вносив грошові кошти на погашення заборгованості за кредитним договором, тобто виконував його умови. Таким чином судом встановлено, що укладений між сторонами кредитний договір не оспорювався та не визнавався судом недійсним, частково виконувався відповідачем, тому є чинним оскільки відповідає формі, передбаченій ст. 207,208,1047, 1055 ЦК України. Судом також встановлено, що з відповідачем були погоджені всі істотні умови укладеного договору, в тому числі і розмір відсотків за користування кредитними коштами. У визначені статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У відповідності до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Судом встановлено, що кредитодавець АТ «Райффайзен Банк» свої зобов`язання за укладеним кредитним договором виконав надавши позичальникові кредит в сумі та на умовах, передбачених Кредитним договором, що підтверджується копіями виписок по рахунку. Відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту належним чином не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість за укладеним кредитним договором. Також судом встановлено, що 20.12.2022 року між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» був укладений договір № 114/2-57-F про відступлення прав вимоги з додатками до нього, відповідно до якого АТ«Райффайзен Банк» передає (відступає) за плату, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги за рядом договорів, у тому числі і за Кредитним договором № 014-RO-82-112460223 від 04.01.2021 року , укладеним між позичальником та АТ «Райффайзен Банк», сума заборгованість за яким становить 47 490.88 грн., з яких: - 42 232.95 грн., сума заборгованості за кредитом; - 5 257.93 грн., сума заборгованості за процентами Відповідно до ст. 214 ЦК України - До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1,2 ст. 516 ЦК України - Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Таким чином до позивача перейшло право вимоги за укладеним договором відступлення права вимоги і позивач є належним позивачем у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 518 ЦК України - Боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Наслідком неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у платі новому кредиторові. А може впливати на визначення боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредиторові за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання, не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора. Таким висновок відповідає правовій позиції, що викладена у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2019 року у справі № 555/2428/15-ц (провадження № 61-33585св18). Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вирішуючи яка заборгованість підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з наступного . За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В укладеному кредитному договорі сторонами погоджені умови щодо розміру та видів відсотків за користування кредитом, строк повернення кредиту, порядок та строк зарахування коштів на погашення кредиту, тобто всі істотні умови договору. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Доказів того, що відповідач виконав взяті на себе зобов`язання та сплатив заборгованість за укладеним кредитним договором суду не надано. Відповідно до ч.1 ст. 265 ЦК України - Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Станом на дату звернення позивача до суду заборгованість відповідача по кредитному договору складає - 47 490.88 грн., з яких: - 42 232.95 грн., сума заборгованості за кредитом; - 5 257.93 грн., сума заборгованості за процентами Відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки Первісного кредитора, що було б належним виконанням відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, та не надав суду доказів належного виконання зобов`язання, після відступлення прав вимоги позивачу по справі . Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторона відповідача не надала будь-яких доказів в розумінні положень ст. 76-81 ЦПК України на спростування обставин, на які посилається позивач, а тому, з врахуванням наданих позивачем доказів, суд вважає доведеними посилання позивача на існування заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором у сумі, зазначеній у розрахунку заборгованості. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий в сумі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири ) грн., оскільки судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог, а позивачем до позовної заяви не додано платіжного документу про сплату судового збору. Вирішуючи вимог про стягнення з відповідачки витрат за надання правої допомоги суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. \~ \~ До\~витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати: на професійну правничу допомогу; Відповідно до ч.1,2. 3, 4 , 5 ст. 137 ЦПК України - \~Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України - При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. З урахування зазначених вище правових норм, вирішуючи питання про відшкодування понесених відповідачем судових витрат за надання правової допомоги, оскільки позивачеві відмовлено у задоволенні позовних вимог , суд виходить з наступного. Представником відповідача надано суду копію договору про надання правничої допомоги № 14/06/2023 від 14.06.2023 року. Копію додатку до договору про надання правничої допомоги № 14/06/2023 від 14.06.2023 року з визначенням обсягу правової допомоги та вартості робіт, копію замовлення № 227 від 23.11.2023 року, копію платіжної інструкції № 2068 від 24.11.2023 року на суму 1 400.00 грн. з призначенням платежу оплата за послуги правничої допомоги за замовленням № 227 договору № 14/06/2023 від 14.06.2023 року. У постанові від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). При визначенні суми, що підлягає відшкодуванню судом враховується, що справа розглядалась протягом не значного періоду часу, справа не є складною. Також судом враховується що справа розглядалась без виклику учасників її розгляду. В свою чергу адвокатом зібрані всі необхідні матеріали для розгляду справи і ухвалення рішення. Виходячи з вищевикладений обставин суд дійшов до висновку, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу доведені, ці витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір є обґрунтованим та співмірним зі складністю спору. Відповідно понесені витрати на надання правової допомоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved