Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом до відповідача Путильської селищної ради Вижницького району Чернівецької області. Свої позовні вимоги обґрунтувала наступним. [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , який, відповідно до заповіту від 16.12.2013 року, все своє майно заповів позивачці. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивача своєчасно, протягом шестимісячного строку прийняла спадщину, звернулася до нотаріуса Путильської державної нотаріальної контори Чернівецької області Кокаревої Н.М. із відповідною заявою. Постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на вищевказане нерухоме майно та через відсутність доказів родинних відносин між нею та померлим спадкодавцем. Просить встановити факт родинних відносин між нею та спадкодавцем та визнати за нею право власності на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , що належав померлому [INFO] [PERSON] . В судове засідання позивачка не з`явилися, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, заперечень щодо позовних вимог немає. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки від відповідача до суду надійшла заява про визнання позовних вимог, яка не суперечить закону та інтересам сторін, суд вважає, що необхідно ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. В силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів . На підставі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серія [NUMBER] (а.с.15). [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 19.12.2013 року виконавчим комітетом Киселицької сільської ради Путильського району Чернівецької області, актовий запис № 27 (а.с.13). Відповідно до копії свідоцтва про народження позивачки [PERSON] , батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с.36) Згідно довідки Киселицького старостинського округу Путильської селищної ради Вижницького району Чернівецької області №06-18/21 від 16.01.2024 вбачається, що [PERSON] і [PERSON] , який помер [INFO] , дійсно був однією і тією ж особою та доводився батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.6). З копії довідки Киселицької сільської ради №2220 від 02.10.2014 року вбачається, що [PERSON] була зареєстрована та проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] (а.с.34). Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. З матеріалів справи вбачається, що встановлення юридичного факту родинних відносин необхідне позивачці для звільнення від оподаткування при оформленні останньою спадщини після смерті батька. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що факт родинних відносин між померлим [PERSON] та [PERSON] , як батьком та дочкою, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Щодо позовної вимоги про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом суд виходить з наступного: Судом встановлено, що [INFO] помер батько позиваки - [PERSON] . 16.12.2013 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого усе своє майно заповів дочці [PERSON] . Даний заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Киселицької сільської ради Бубряк Г. В., зареєстрований в реєстрі за №150 (а.с. 14). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку 1989 року побудови з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вартістю 181030 грн., що підтверджується копією технічного паспорта виданого ФОП [PERSON] (а.с.8-11). З копії витягу про реєстрацію в спадковому майні № 38537453 від 03.10.2014 року вбачається, що після смерті [PERSON] в Путильській державній нотаріальній конторі зареєстрована спадкова справа. (а.с.23) З виписки з погосподарської книги №06-18/16 від 15.01.2024 року вбачається, що за померлим [PERSON] числився житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, 1960 року побудови, який розташований в [ADDRESS] (а.с.7). Відповідно до матеріалів спадкової справи №107-2014 Путильської державної нотаріальної контори Чернівецької області позивачка прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори у передбачений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини. Дружина спадкодавця, [PERSON] , відмовилася від обов`язкової частки у спадковому майні та від отримання свідоцтва про право на спадщину у спільному майні подружжя. (а.с. 32-43). Згідно копії постанови державного нотаріуса Путильської державної нотаріальної контори Чернівецької області Кокаревої Н.М. № 29/02-31 від 01.02.2024 року, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із ненаданням останньою належним чином оформлених документів, що посвідчують право власності спадкодавця на вищевказане нерухоме майно та документів, що підтверджують родинні відносини із спадкодавцем, як дочкою і батьком, з метою уникнення оподаткування після отримання свідоцтва про право на спадщину у розмірі 5% податку від суми успадкованого майна (а.с. 4). Згідно ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини подав заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за заповітом відповідно до ст. 1217 ЦК України. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як видно з представлених доказів, на житловий будинок з господарськими будівлями, 1989 року побудови, який знаходиться адресою: [ADDRESS] , інші особи на володіння та користування даним житловим будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність житлового будинку для проживання ніким не оспорюється. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 344, ст. 382 ч. 2, ст. 392 ЦК України). Відповідно до ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: 9) судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно; Відповідно до ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приймаючи до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріуса, суд вважає позовні вимоги позивачки [PERSON] про визнання за нею права власності на вищевказане нерухоме майно житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , такими, що підлягають до задоволення, оскільки відсутність здійснення спадкодавцем за життя державної реєстрації права власності на нерухоме майно унеможливлює для позивачки оформлення права на спадщину у нотаріальному порядку. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Outcome: approved