Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

Позивач в позові вказує, що [INFO] померла його мати, [PERSON] , 1941 року народження, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яка мешкала в с. Павлівка Калинівського району Вінницької області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складалася з житлового будинку з господарськими будівлями та присадибної земельної ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських будівель, ведення особистого селянського господарства площею 0,2866 га,\~ що розташовані по [ADDRESS] . Житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] належав на праві власності спадкодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності виданого виконкомом Павлівської сільської ради 11.07.1989 року, зареєстрованого Вінницьким обласним бюро технічної інвентаризації 11.07.1989 року в реєстровій книзі № 4/870 .\~ Вказану спадщину прийняв позивач, як єдиний спадкоємець першої черги, подавши заяву про прийняття спадщини державному нотаріусу Калинівської державної нотаріальної контори, що вбачається із Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 47419482 від 12.04.2017 року. 18 грудня 2018 року позивач отримав свідоцтво на право на спадщину на присабидну земельну ділянку в державній нотаріальній конторі, реєстр № 4082. Однак, оформити спадщину на зазначений вище будинок позивач не має можливості, в зв`язку з тим, що записи в свідоцтві про право власності на будинок виданому на ім`я померлої матері не свідчать про перебування його у власності спадкодавця, так як вказує, що двір є колгоспним, головою якого була остання та потрібно встановити факт належності правовстановлюючого документа.\~ Тому позивач звертається до суду з даним позовом. Представник позивача адвокат Тарасюк Н.Г. надала до суду заяву, відповідно до якої позов підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві, справу розглянути за її відсутності.\~\~ Відповідач уповноважений представник Калинівської міської ради Вінницької області Трохименко М.В. в підготовче засідання не з`явився, надавши письмову заяву, де просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Так, судом достовірно встановлено, що [INFO] померла мати позивача, [PERSON] , 1941 року народження, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яка мешкала в с. Павлівка Калинівського району Вінницької області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складалася з житлового будинку з господарськими будівлями та присадибної земельної ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських будівель, ведення особистого селянського господарства площею 0,2866 га,\~ що розташовані по [ADDRESS] . Житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] належав на праві власності спадкодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності виданого виконкомом Павлівської сільської ради 11.07.1989 року, зареєстрованого Вінницьким обласним бюро технічної інвентаризації 11.07.1989 року в реєстровій книзі № 4/870 .\~ Вказану спадщину прийняв позивач, як єдиний спадкоємець першої черги, подавши заяву про прийняття спадщини державному нотаріусу Калинівської державної нотаріальної контори, що вбачається із Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 47419482 від 12.04.2017 року. 18 грудня 2018 року позивач отримав свідоцтво на право на спадщину на присабидну земельну ділянку в державній нотаріальній конторі, реєстр № 4082. Однак, оформити спадщину на зазначений вище будинок позивач не має можливості, в зв`язку з тим, що записи в свідоцтві про право власності на будинок виданому на ім`я померлої матері не свідчать про перебування його у власності спадкодавця, так як вказує, що двір є колгоспним, головою якого була остання. Однак, поняття «колгоспний двір» припинило своє існування в зв`язку з набранням чинності ЗУ «Про власність» від 07.02.1991 року. Згідно до вимог ст. 7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці. Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлювався виходячи з рівності часток усіх членів двору. Таким чином, членами колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року були лише спадкодавець - мати позивача, прізвище якої помилково було записано - КОСОБУЦЬКА, на дошлюбне її прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб спадкодавця серії [NUMBER] , шлюб на день смерті останньої розірваний не був, і\~ тому прізвище її правильно на день видачі свідоцтва про власність СВІРГУН. Вказані\~ обставини, що свідоцтво про право власності, видане виконкомом Павлівської сільської ради 11.07.1989 року, зареєстроване Вінницьким обласним бюро технічної інвентаризації 11.07.1989 року в реєстровій книзі № 4/870, належить матері позивача [PERSON] , 1941 року народження, яка померла [INFO] підтверджується довідкою Павлівського старостинського округу № 1042 від 29.12.2023 року та свідоцтвом про шлюб батьків позичача серії [NUMBER] , виданого Павлівською сільською радою 02.03.1962 року, виписками з погосподарської книги Павлівської сільської ради\~ .\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року.\~ Відповідно до положень ч.1 ст. 392 ЦК України, особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами. Тобто передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Згідно до ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від прийняття - відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Враховуючи, що відповідач позов визнає, не заперечує проти визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом, тому, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності іх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. За вказаних обставин суд вважає за можливе встановити факт належності правовстановлюючого документа та визнати за позивачем право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved