Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

У листопаді 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" звернулося в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , уточнивши позовні вимоги представник позивача просив ухвалити рішення, яким стягнути 3%\~річних в\~сумі 17\~254\~грн.\~81\~коп., інфляційні\~втрати в\~розмірі 50\~255\~грн.\~29\~коп. та понесені судові витрати по справі. Обґрунтовуючи свої\~вимоги позивач\~зазначив,\~що між\~АКІБ «УкрСиббанк»\~та [PERSON] \~28\~квітня 2007\~року було\~укладено кредитний\~договір №11149800000,\~на забезпечення\~виконання умов\~кредитного договору\~№11149800000\~між АКІБ\~«УкрСиббанк» та\~ [PERSON] \~було укладено\~договір поруки\~№112103\~від 28.04.2007,\~згідно якого\~відповідальність поручителя\~та позичальника\~є солідарною.\~Рішенням Здолбунівського\~районного суду\~Рівненської області\~від 26\~серпня 2009\~року у\~справі №2-963/09\~позов АКІБ\~«УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість в розмірі 17708,74 доларів США. 13.02.2012 між ТОВ "Кей-Колект" та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір факторингу №2, згідно якого ТОВ "Кей-Колект" набуло право грошової вимоги до боржників. Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 09 жовтня 2012 року у справі №1708/1979/12 замінено стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ "Кей-Колект". Станом на момент звернення до суду заборгованість за кредитним договором відповідачами не погашена, рішення суду не виконане. Позивач зазначає, що відповідачі належним чином не виконують рішення суду, у зв`язку з чим, позивач за період з 24 листопада 2017 року по 23 лютого 2022 року нарахував 3% річних у розмірі 17 254,81 грн. а також інфляційні втрати за період з 24 листопада 2017 року по 23 лютого 2022 року в розмірі 50 255,29 грн., тому позивач звернувся до суду про стягнення заборгованості. Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 11 січня 2024 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 13 березня 2024 року задоволено клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" Терещука Юрія Олександровича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточненні позовні вимоги підтримав повністю, з підстав, викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] ,\~ [PERSON] на неодноразові виклики в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про що свідчать поштові повідомлення.\~Про причини неявки суд не повідомили та не подали відзив. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що 28 квітня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11149800000. Крім того, 28 квітня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір поруки №112103. Рішенням Здолбунівського\~районного суду\~Рівненської області\~від 26\~серпня 2009\~року у\~справі №2-963/09\~позов АКІБ\~«УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №11149800000 від 28.04.2007 в розмірі 17708,74 доларів США. та по 805,43 грн. судових витрат з кожного. Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 09 жовтня 2012 року у справі №1708/1979/12 замінено стягувача у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №2-963/09 від 16.09.2009 з ПАТ «Укрсиббанк» на ТОВ "Кей-Колект". На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, судом здійснено запит до ВОМІРМП УДМС України в Рівненській області, відповідно до наданої інформації: [PERSON] , змінив прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1 ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною ч. 2 ст.\~509\~ЦК України визначено, що зобов`язання виникають із підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. За вимогами ст.\~11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 598\~ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно вимог ст. 599\~ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями статті 611\~цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З огляду на вище наведені норми, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, зокрема, і факту наявності боргу, встановленого рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст.\~625\~ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст.\~625\~ЦК України\~є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Суд встановив, що відповідачі належним чином не виконували своїх зобов`язань за кредитним договором. У зв`язку із цим позивач звернувся до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості за кредитом і процентів за користування коштами з позичальника та поручителя. Судовим рішенням від 26 серпня 2009 року про стягнення заборгованості за кредитним договором підтверджено наявність грошового зобов`язання позичальника перед позивачем та його порушення. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625\~ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі №127/15672/16-ц, від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі №916/190/18 (провадження №12-302гс18). Рішення суду не є підставою для виникнення нового грошового зобов`язання у спірних правовідносинах, а лише підтверджує факт порушення відповідачем грошового зобов`язання, яке виникло до ухвалення судового рішення на підставі договору. Зазначене рішення суду не трансформує та не припиняє грошове зобов`язання. У розумінні наведених приписів, позивач, як кредитор, вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання. При цьому, виходячи зі змісту правової позиції наведеної у постанові Верховного суду від 12 березня 2018 року №914/712/16, базою (основою) для нарахування 3% річних та інфляційних втрат, згідно з вимогами наведеної норми, є сума основного боргу, необтяжена іншими нарахуваннями. Згідно наданого позивачем розрахунку за період з 24 листопада 2017 року по 23 лютого 2022 року нараховано 3% річних у розмірі 17 254,81 грн., інфляційних втрат за період з 24 листопада 2017 року по 23 лютого 2022 року в розмірі 50 255,29 грн. Щодо позовних вимог про стягнення інфляційних втрат за несвоєчасне виконання боргового зобов`язання, суд приходить до наступного висновку. Інфляція - це знецінення грошей, зниження їхньої купівельної спроможності, дисбаланс попиту і пропозиції. Законом України\~«Про індексацію\~грошових доходів\~населення» визначено правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України. Згідно зі статтею 1 Законом України «Про індексацію грошових доходів населення»\~\~індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625\~ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Інфляційний показник не поширюється на випадки стягнення боргу в еквіваленті до іноземної валюти. Ураховуючи зазначене, положення частини другої статті 625\~ЦК України\~в частині інфляційних втрат не можуть бути застосовані до боргового зобов`язання в доларах США, а тому позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат не підлягають задоволенню. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27.05.2021 у справі № 369/12376/17 (провадження № 61-4966св20). Отже, враховуючи вищевикладене, з відповідачів на користь позивача слід солідарно стягнути 3% річних за прострочення виконання зобов`язання за період з 24 листопада 2017 року по 23 лютого 2022 року в сумі 17\~254 грн. 81 коп. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України\~з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 685 грн. 99 коп. (17 254 грн. 81 коп. х 2 684 грн. 00 коп. /67 510 грн. 10 коп.).

Outcome: partial