Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулося до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог ТОВ «ГК «Нафтогаз України», як суб`єкт ринку газу, з 01.11.2018 року здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам які використовують його (природний газ) для власних потреб та відповідно Постанови Кабінету\~Міністрів України\~№ 867\~від 19.10.2018\~року «Про\~затвердження Положення\~про покладення\~спеціальних обов`язків\~на суб`єктів\~ринку природного\~газу для\~забезпечення загальносуспільних\~інтересів у\~процесі функціонування\~ринку природного\~газу» і є постачальником, на якого покладені спеціальні обов`язки. Правилами постачання природного газу, що затверджені постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) № 2496 від 30.09.2015 року та ст. cт. 6, 7, 9 Закону України\~«Про\~житлово-комунальні\~послуги» компанія зобов`язана постачати природний газ споживачам, які використовують його (природний газ) для власних потреб, а споживачі зобов`язані здійснювати оплату за отриманий природний газ, згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Постановою НКРЕКП\~№ 2500\~від 30.09.2015\~року «Про\~затвердження типового\~договору постачання\~природного газу\~побутовим споживачам» визначено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання, відповідно до статей 633, 634, 641, 642\~Цивільного кодексу\~України та укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Позивачем за адресою: [ADDRESS] здійснюється постачання природного газу. За період з квітня 2020 року по жовтень 2023 року (включно) було спожито природний газ на загальну суму 4 995,22грн. При цьому, власником вказаної квартири до 27.11.2020 року був [PERSON] і ним в період з квітня 2020 по листопад 2020 року було спожито 172,48 куб.м. природного газу на загальну суму 408,86 грн, яка залишилась останнім неоплаченою. 27.11.2020 року [PERSON] на підставі договіру купівлі-продажу стала власником квартири [ADDRESS] . Новим власником квартири [PERSON] за період з грудня 2020 року по жовтень 2023 року спожито 754,60 куб.м. природного газу на загальну суму 4 586,36грн, вартість якої також залишається неоплаченою. В порядку досудового врегулювання спору позивачем в адресу [PERSON] було направлено вимогу про сплату заборгованості за спожитий природний газ, яка залишилась незадоволеною відповідачем. Заперечення щодо сплати боргу відповідачем не надано. Борг не сплачено. Позивач також звертався до Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за природний газ, однак ухвалою суду від 04.08.2022 року позивачу було відмовлено у видачі судового наказу. Про укладення між відповідачами договору купівлі-продажу від 27.11.2020 року позивач дізнався лише після звернення до суду з позовом до [PERSON] . Враховуючи викладене, оскільки відповідачі не виконують належним чином покладені на них обов`язки по сплаті комунальних послуг, позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за оплату спожитого природного газу та понесені судові витрати. Рух справи у суді 14.04.2023 ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом, відповідно до якого просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за спожитий природний газ за період з квітня 2020 року по жовтень 2022 року в сумі 4 024,61грн. Ухвалою суду від 19.06.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 19.12.2023 року за клопотанням представника позивача до участі у справі в якості співвідповідача залучено [PERSON] , яка починаючи з 27.11.2020 року є новим власником квартири, де виникла заборгованість, яку просить стягнути позивач. Позиція учасників справи В позовній заяві позивачем просить розгляд справи проводити без участі його представника, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином шляхом направлення судових повісток за місцем їх проживання, зареєстрованим в установленому порядку, однак поштові відправлення повернулись на адресу суду з відмітками про невручення у зв`язку з відсутністю адресатів за вказаними адресами. Враховуючи викладене, виклик відповідачів також було здійснено шляхом розміщення оголошень на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідачі причини неявки не повідомили, будь-яких заяв та клопотань не подали, відзив на позов від них на адресу суду не надходив. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито заходів щодо повідомлення відповідачів про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 8 статті 178 ЦПК України. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. 21.03.2024 року на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши позовну заяву та письмові докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування Судом встановлено, що відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 03.08.2021 вбачається, що 13.11.2015 зареєстровано юридичну особу ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», код ЄДРПОУ 40121452, вид економічної діяльності торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи (основний). Відповідно до архівної довідки №442 від 09.10.2023 року право власності на квартиру [ADDRESS] за архівними даними КП «ОМБТІ» належало: 1/2 частина - [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.03.2007 року, виданого Олександрійською міською радою згідно розпорядження №19182 від 26.03.2007 року, зареєстроване в КП «ОМБТІ» 21.05.2007 року №9687/76; 1/2 частина [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.12.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Кібальник О.Ф., р№1430, зареєстроване в КП «ОМБТІ» 05.01.2012 року за р№9687/76. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №353905268 від 10.11.2023 власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 27.11.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Приходько О.М., зареєстрованим в реєстрі за №1362, є [PERSON] . Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 27.11.2020 року суду не надано. Із довідки про фінансовий стан споживача, виданої по рахунку 208000986, відкритому на ім`я [PERSON] вбачається, що відповідачем за період з квітня 2020 року по листопад 2020 року спожито обсяг природного газу 172,48куб.м. загальною вартістю 408,86 грн. Із довідки про фінансовий стан споживача, виданої по рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] вбачається, що відповідачем за період з грудня 2020 року по жовтень 2023 року спожито обсяг природного газу 754,60 куб.м загальною вартістю 4 586,36 грн. Окрім того, у вказаних довідках, крім зазначеного обсягу спожитого газу, зазначено тарифи за використання газу. Відповідно до 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. За змістом ст.ст. 319, 322 ЦК України власність зобов`язує, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок постачання природного газу споживачам визначений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 «Про затвердження правил постачання природного газу»\~та іншими нормативно-правовими актами. Також, взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, в тому числі із побутовими споживачами, регулюються Кодексом газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30.09.2015. Частини 1, 2 ст. 714 ЦК України передбачають, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, послуги з постачання та розподілу природного газу (п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на споживача покладено обов`язок, серед іншого, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. При цьому, ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За змістом ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитого споживачем природного газу визначається правилами постачання природного газу, що затверджуються уповноваженим законом органом. Постачання та розподіл природного газу мають забезпечуватися безперервно, з гарантованим рівнем безпеки та якості. Параметри якості природного газу та величини його тиску повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Величина тиску газу не може бути меншою за мінімально допустиме значення, визначене нормативними та технічними документами на газові прилади і пристрої. Частиною 1 статті 509 ЦК України, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). За змістом ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У зв`язку з несплатою відповідачами вартості спожитого природного газу, за період з квітня 2020 року по жовтень 2023 року (включно), виникла заборгованість в розмірі 4 995,22 грн., що складається з заборгованості за спожитий природний газ. При цьому, заборгованість за період з квітня 2020 року по листопад 2020 року в сумі 408,66 грн виникла коли співвласником квартири був [PERSON] , а заборгованість за період з грудня 2020 року по жовтень 2023 року в сумі 4586,36 грн виникла коли власником квартири стала [PERSON] . З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі по 1342,00 грн з кожного.

Outcome: approved