Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту перебування на утриманні, заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] . В позові посилається на те, що 06.10.2023 року між заявником та [PERSON] , укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане Другим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відповідний актовий запис №89. [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , який був зареєстрований 09.12.2020 року, однак рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці від 31.01.2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано, а спільну дитину залишити проживати з матір`ю. Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] до досягнення ним повноліття. У свою чергу, [PERSON] свої батьківські обов`язки не виконує, жодної участі у вихованні дитини не приймає, зацікавленості не проявляє. Підтвердженням неналежного виконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків є наявність в нього заборгованості по сплаті аліментів на утримання малолітньої дитини, сума заборгованості останнього становить 98 414, 74 гривень. Звертає увагу суду на те, що [PERSON] батьківських обов`язків по утриманні малолітнього сина не виконує, а роль батька для [PERSON] виконує заявник. Як вбачається з довідки №224 від 13.12.2023 року наданою ПП «Чернівцікомунбуд» [PERSON] фактичне проживання без реєстрації разом із [PERSON] у будинку [ADDRESS] з жовтня 2022 року по теперішній час. Крім того підтверджено, що на утриманні [PERSON] знаходиться син дружини [PERSON] . Додатковим підтвердженням факту перебування дитини на утриманні [PERSON] є довідка КНП «Центр первинної медико - санітарної допомоги «Садгора» ЧМР « від 25.12.2023 року №999, в якій зазначено, що дитина [PERSON] перебуває під наглядом сімейного лікаря КНП « Центр ПМСД «Садгора». За медичною допомогою у разі хвороби та на профілактичні огляди звертається у супроводі включно [PERSON] . Крім цього, у відповідності до Виписки з банківського рахунку №090000-2024/0223 від 23.02.2024 року, який належить [PERSON] , встановлено, що [PERSON] стабільно перераховує кошти щомісячно на протязі 2023-2024 років в сумі не менше 20 000,00 гривень на утримання саме малолітнього [PERSON] . Очевидно, що дитина не має самостійного доходу та не в змозі самостійно про себе піклуватися, бути фінансово незалежним, а тому враховуючи викладене, підтверджується факт перебування малолітнього [PERSON] на утриманні саме [PERSON] . Звертає увагу суду, на те, що згідно нотаріальної заяви [PERSON] не заперечує щодо позбавлення в подальшому його батьківських прав та дає свою вільну та безумовну згоду на подальше усиновлення саме [PERSON] його малолітнього сина [PERSON] . Крім цього, у заяві [PERSON] підтвердив, що участі в утриманні та вихованні малолітнього сина [PERSON] не приймає, а утримує його та виховує саме [PERSON] . Просить суд, встановити факт, що має юридичне значення, а саме перебування малолітнього [PERSON] , [INFO] на утриманні [PERSON] , [INFO] . Заявник [PERSON] та його адвокат Черкез І.М. в судовому засіданні надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позовні вимоги. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заявила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак спрямував до суду заяву про визнання позовних вимог та проведення розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи у подружжя [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с.13). 31.01.2023 року рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано (а.с.14). 14.02.2023 року рішенням Сагірського районного суду м.Чернівці стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/8 всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно з дня пред`явлення позову, тобто з 09.09.2022 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.16). 06 жовтня 2023 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , який зареєстрований Другим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №89, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] (а.с.12). Розрахунком заборгованості за сплати аліментів встановлено, що станом на 23.02.2024 року у [PERSON] утворилась заборгованість 98 414,774 гривень (а.с.17-18). Витягом №597068 виданої Центром надання адміністративних послуг від 12.02.2024 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] та довідкою № 224 приватного підприємства «Чернівцікомунбуд» підтверджується, що [PERSON] фактично проживає без реєстрації за адресою [ADDRESS] (а.с. 19,20). Заявою засвідченою приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Прошина М.В., встановлено, що [PERSON] не заперечує проти здійснення утримання та виховання його сина [PERSON] - [PERSON] (а.с.30). Статтею 293 ЦПК України передбачено, що суд, серед інших, розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до приписів пункту 2 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд, зокрема, розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Правовідносини «утримання дітей», є предметом регулювання Сімейного кодексу України. Статтею ст.51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, Закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи розірвано їх шлюб. Обов`язок по утриманню зберігається також і у випадку позбавлення батьківських прав батьків (ч. 2 ст. 166 СК). У випадку невиконання батьками обов`язку утримувати неповнолітню дитину добровільно, аліменти можуть стягуватися за рішенням суду. При злісному ухиленні батьків від сплати аліментів вони підлягають притягненню до кримінальної відповідальності, відповідно до ст.164 КК України. Визнання батьків або одного із них недієздатними не припиняє їх обов`язку утримувати свою неповнолітню дитину. Водночас, смерть матері або батька чи оголошення їх померлими припиняє їх обов`язок по утриманню дитини. До спадкоємців померлих батьків обов`язок по утриманню дитини не переходить. Отже, аналізуючи викладене, суд доходить висновку, що у батьків дитини зберігається обов`язок утримання своєї дитини з моменту її народження до досягнення нею повноліття, при чому такий обов`язок не залежить від наявності зареєстрованого шлюбу між батьками, факту позбавлення батьківських прав, визнання батьків недієздатними, тощо, а припиняється лише фактом смерті батьків. Відповідно до ст. 268 СК України мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу. Отже вітчим має обов`язок утримувати своїх падчерку та пасинків, прямо передбачений законом, лише за сукупності таких обставин: - такі діти не мають матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер, або ж ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання; - вітчим може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено на підставі доказів, наданих заяником, [PERSON] являється вітчимом неповнолітнього [PERSON] . Вітчим - це чоловік (нерідний батько) рідної матері дитини, з яким мати й дитина постійно проживають однією сім`єю. Вітчим має особливий правовий статус, що істотно відрізняється від статусу батька, усиновлювача, опікуна та піклувальника, характеризується мінімально необхідним набором прав та обов`язків щодо пасинка, падчерки. Як було зазначено вище, сімейне законодавство передбачає права та обов`язки щодо утримання вітчимом падчерки, пасинка (ст.268 Сімейного кодексу України). Матеріали справи свідчать про те, що пасинок заявника має рідних батьків - [PERSON] та [PERSON] . Однак, суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь-які дані щодо відсутності у неповнолітнього [PERSON] рідних діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ж неможливості належного утримання ними неповнолітньої дитини. Що стосується долученої до матеріалів справи виписки за надходженнями по картковому рахунку [PERSON] . Акціонерного банку «Південний», то з цього розрахунку вбачається, що заявником надсилалися кошти у різних розмірах, однак, не має жодного доказу, який б підтверджував, що ці кошти були витрачені саме на утримання неповнолітнього [PERSON] . Суд також критично оцінює наявну у матеріалах справи письмову заяву [PERSON] про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] та щоб утримання та виховання здійснювалося [PERSON] , адже суд не вирішує питання про позбавлення його батьківських прав. Крім цього, суду не надано жодної довідки про доходи дружини заявника - [PERSON] , а також відомості про те, що його дружина ніде не працює та не має іншого джерела доходу. Будь-яких інших належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про перебування на утриманні заявника [PERSON] , неповнолітнього [PERSON] , окрім спільного місця проживання, матеріали справи не містять. Таким чином, суд оцінюючи надані заявником докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, вважає недоведеним факт перебування неповнолітнього [PERSON] на утриманні заявника - [PERSON] . З огляду на викладене, заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, є не обґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню. У відповідності до п. ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати понесені заявником на сплату судового збору в сумі 605,60 грн. не відшкодовуються. На підставі викладеного

Outcome: dismissed