Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

30.11.2023 Житлово-будівельним Кооперативом «Дарниця - 2» (далі - позивач, ЖБК «Дарниця - 2») подано до суду позов до [PERSON] (далі - відповідач), у якому позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 66357,60 грн та судові витрати. Вимоги позову обґрунтовано наступним. ЖБК «Дарниця - 2» був створений на основі Закону України «Про кооперацію», а також Статуту ЖБК «Дарниця -2» для утримання будинків та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є членом ЖБК «Дарниця - 2» на підставі розпорядження Київської міської державної адміністрації від 14.10.1994 за № 969. Відповідач проживає у квартирі [ADDRESS] , який знаходиться на балансі у позивача. Боржник систематично користується наданими комунальними послугами, проте не сплачує за них, у зв`язку із чим, станом на 01.11.2023 за нею утворилась заборгованість у розмірі 81179,68 грн. Враховуючи те, що відповідач в добровільному порядку заборгованість не сплачує, позивач був змушений звернутись з позовом до суду за захистом своїх прав та просить стягнути заборгованість з відповідача за період квітня 2017 року по жовтень 2023 року в сумі 66357, 60 грн. Ухвалою від 11.12.2023 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Роз`яснено сторонам порядок, строк для подання заяв по суті справи та доказів. У встановлений судом строк відповідачем відзив на позов не подано. Ухвалою від 16.01.2024 суд відмовив в задоволенні заяви відповідача [PERSON] про розгляд вказаної справи в судовому засіданні за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 26.01.2024 суд відмовив у задоволенні клопотання відповідачки [PERSON] про зупинення провадження у вказаній справі. 12.02.2024 відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності, яка долучена до матеріалів справи. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що ЖБК «Дарниця - 2» був створений на основі Закону України «Про кооперацію», а також Статуту ЖБК «Дарниця -2» для утримання будинків та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] /а.с. 8-21/. Відповідно до п 1.8.1, п. 1.8.3. Статуту ЖБК «Дарниця -2» (редакція від 24.12.2022 року) Кооператив забезпечує належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем, утримання ліфтів, поточний ремонт спільного багатоквартирного будинку. Відповідно до п.7.1 Статуту ЖБК «Дарниця -2» (редакція від 24.12.2022 року) члени Кооперативу та власники/співвласники квартир та/або нежитлових приміщень зобов`язані виконувати вимоги Статуту Кооперативу, рішення Загальних зборів (Зборів уповноважених) членів Кооперативу і Правління Кооперативу. Відповідно до п.7.3. Статуту ЖБК «Дарниця -2» (редакція від 24.12.2022 року) члени Кооперативу та власники/співвласники квартир зобов`язані своєчасно здійснювати оплату послуг, отриманих від Кооперативу. Відповідно до попередньої редакції Статуту затвердженого загальними Зборами ЖБК «Дарниця -2» від 27.05.2004, Протокол № 17: метою діяльності ЖБК є забезпечення належного утримання будинків та прибудинкової території, забезпечення належної експлуатації будинків. Забезпечення мешканців будинків комунальними та іншими послугами. (п.п. 2.1; 2.2;2.3). Відповідно до п.6.5.1 вищезазначеної редакції Статуту Кооперативу член Кооперативу зобов`язаний виконувати вимоги цього Статуту. Рішення загальних зборів або зборів уповноважених та рішення правління ЖБК. Відповідно до п. 6.5.3 вищезазначеної редакції Статуту Кооперативу член Кооперативу зобов`язаний своєчасно вносити платежі за комунальні послуги та на покриття витрат Кооперативу по експлуатації, капітальному ремонту житлового будинку, утримання прибудинкової території, внески до спеціальних фондів. Згідно довідки № 77 від 29.11.2023, виданої ЖБК «Дарниця-2» [PERSON] є членом ЖБК «Дарниця - 2» на підставі розпорядження Київської міської державної адміністрації від 14.10.1994 за № 969. Відповідач проживає у квартирі [ADDRESS] у будинку, який належить ЖБК «Дарниця -2» /а.с. 23/. Обслуговування квартир у будинку [ADDRESS] здійснює ЖБК «Дарниця-2» на підставі відповідних договорів із виконавцями та постачальниками житлово-комунальних послуг /42-47, 51-75/. Відповідно до статей 64, 66, 67, 162 ЖК України, власники квартир, наймачі повинні своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги відповідно до умов договору з організацією, яка обслуговує будинок, а також приймати участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність. Відповідно до положень пункту 5 статті 13 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VIII співвласники багатоквартирних будинків, утримання яких до дня набрання чинності цим Законом здійснювали житлово-будівельні (житлові) Кооперативи, продовжують відшкодовувати витрати на утримання відповідних будинків і споруд та прибудинкових територій таким Кооперативам до моменту створення в багатоквартирному будинку об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (у тому числі шляхом реорганізації Кооперативу) або прийняття співвласниками рішення про форму управління багатоквартирним будинком. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VIII співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV (у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) та Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII (який набрав чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та введений в дію з 1 травня 2019 року, крім: статті 1, частини першої статті 2, статей 3-7, 9, 11, 12, частини другої статті 26, статей 27 та 29 (в частині регулювання послуги з управління багатоквартирним будинком), частини другої статті 2, частин третьої та четвертої статті 8, частин другої та третьої статті 10, статті 15, частин першої, третьої та п`ятої статті 16, статті 18, частини п`ятої статті 28, пунктів 2, 3-1, 6, підпункту 1, підпункту «б» підпункту 2, підпунктів 5 та 11 пункту 8 цього розділу, які вводяться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Законом; частини третьої статті 11, абзаців першого та другого частини п`ятої статті 18, які вводяться в дію з 1 січня 2019 року.). Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно із ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Частиною 1 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV та ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Водночас такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV та п. 5 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц. Судом встановлено, що відповідач є зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] , а відтак є споживачами наданих позивачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За приписами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У позовній заяві позивач зазначає, що відповідач впродовж певного періоду споживала та споживає послуги, що надаються без укладеного з позивачем договору про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, при цьому, не сплачує за надані їй житлово-комунальні послуги, у зв`язку із чим за нею утворилась заборгованість за період з квітня 2017 року по жовтень 2023 року в сумі 66357, 60 грн., що є предметом позовних вимог Разом з тим, в матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості за період з квітня 2017 року по серпень 2019 року включно, що в свою чергу виключає можливість суду перевірити та встановити чи дійсно у відповідача наявна заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за заявлений період та заявленою сумою боргу. Надану стороною позивача копію довідки про нарахування по особовому рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) за період з 01.09.2010 по 01.09.2019 суд не приймає як належний доказ, оскільки вона не містить ні переліку послуг, які надавалися позивачем, ні відомостей про затверджений розмір внесків на утримання будинків та прибудинкової території. Крім того, з копії виписки по особовому рахунку: № [NUMBER] ( [NUMBER] ) відкритого на ім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] вбачається, що за період з вересня 2019 по червень 2020 року при нарахуванні послуг за утримання будинку та прибудинкової території застосовувався тариф у сумі 3 грн за кв/м, разом з тим, в матеріалах справи відсутнє рішення членів ЖБК «Дарниця-2» про затвердження розміру внесків на утримання будинків в цей період. Отже, враховуючи те, що заявлена позивачем сума боргу у період з квітня 2017 року по червень 2020 року включно, жодним доказом не підтверджена, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у вказаний період, у зв`язку із тим, що позивачем не доведені ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог. Разом з тим, з копії виписки по особовому рахунку: № [NUMBER] ( [NUMBER] ) відкритого на ім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] вбачається, що за період з липня 2020 року по листопад 2023 року за відповідачем рахується заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 46001,87 грн. В матеріалах справи наявний витяг з протоколу № 1/20 від 07.07.2020 членів уповноважених осіб кооперативу ЖБК «Дарниця-2», яким було встановлено розмір внесків на утримання будинків - 7 грн. за м/кв, перші поверхи 6,50 грн зам/кв з 01.07.2020 та затверджений кошторис доходів та витрат грошових коштів ЖБК «Дарниця-2» /а.с. 24-25/. Визначаючи розмір заборгованості відповідача за оплату житлово-комунальних послуг за період з липня 2020 року по листопад 2023 року, суд покладає в обґрунтування свого рішення надану позивачем виписку по особовому рахунку як об`єктивний і належний доказ, у якому містяться відомості про види наданих послуг і складові нарахувань, здійснений на основі затверджених в установленому порядку тарифів та пропорційно до загальної площі належної відповідачу квартири. Жодних доказів на спростування наявної заборгованості в сумі 46001,87 грн. відповідачем не надано. Даючи оцінку заяві відповідачів про застосування до спірних правовідносин позовної давності, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки. Статтею 258 Цивільного кодексу України визначено вимоги до яких застосовується спеціальна позовна давність, серед іншого, позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, обмежене строком давності право на позов у матеріальному розумінні означає право позивача на судовий захист протягом певного часу, поза межами якого цей захист, за загальним правилом, є неможливим. Постановою КМУ від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», установлено з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України карантин, який продовжено до 30.06.2023. Згідно з перехідними положеннями Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Таким чином строк позовної давності у даній справі має бути відраховано з моменту запровадження карантину на території України, а саме з 12.03.2020. За наведених обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з квітня 2017 року по жовтень 2023 року, заявлені в межах позовної давності. Таким чином, ураховуючи, що відповідач, яка зареєстрована та проживає в квартирі [ADDRESS] , споживає послуги, які надаються ЖБК «Дарниця - 2», однак не здійснює їх оплату, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за період з липня 2020 року по листопад 2023 року, в сумі 46001,87 грн. Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1851,96 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial