Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого 16 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., зареєстрованого в реєстрі за № 6007, та повернення стягнених за ним 14\~587,60 грн. як набутих відповідачем безпідставно. В позовній заяві (а.с. 3 10) викладено наступну позицію. 16 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. за заявою відповідача вчинений виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» (далі товариство) заборгованості за кредитним договором від 03 березня 2021 року № 1282359 в сумі 14\~587,60 грн. (яка складається: із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9 086 грн., заборгованості за процентами 5\~451,60 грн. та плати за вчинення виконавчого напису 50 грн.). При видачі виконавчого напису нотаріус не звернула уваги на те, що товариство не надіслало боржнику вимогу про усунення порушень та не пересвідчилася у безспірності заборгованості. У виконавчому провадженні з виконання цього виконавчого напису з позивача було стягнуто 14\~587,60 грн. Відповідачем поданий відзив та заяву (а.с. 68) про визнання позову в частині вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно із відзивом (а.с. 56 57), відповідач заперечує проти позовних вимог про повернення безпідставно набутих грошових коштів, вказуючи, що неспростована в установленому порядку дійсність кредитного договору та існування між сторонами відповідних договірних відносин виключають застосування ч. 1 ст. 1212 ЦК України. В судове засідання представники сторін не з`явилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Третя особа, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася вдруге, про причини неявки, їх поважність суд не оповістила; будь-яких заяв чи клопотань від неї не надходило. Судом ухвалено про розгляд справи за відсутності її учасників. Судом встановлено, що 16 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. вчинений та зареєстрований в реєстрі за № 6007 виконавчий напис (а.с. 15) про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» (як правонаступника ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів») за кредитним договором від 03 березня 2021 року № 1282359 (укладеним між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] ) заборгованості за період з 25 жовтня 2021 року по 16 грудня 2021 року в сумі 14\~587,60 грн. (яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 9 086 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами 5\~451,60 грн. та плати за вчинення виконавчого напису 50 грн.). Відомостей про нотаріальне посвідчення цього кредитного договору виконавчий напис не містить. 19 квітня 2022 року старшим державним виконавцем Бродівського ВДВС у Золочівському районі відкрите виконавче провадження № 68835843 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 16 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., зареєстрованого в реєстрі за № 6007, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» заборгованості на загальну суму 14\~587,60 грн. (а.с. 21 22). 16 листопада 2023 року виконавче провадження № 68835843 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» закінчене борг за виконавчим документом стягнуто в повному обсязі (а.с. 23 24). Як встановлено ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Згідно із ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Суд вважає, що на день вчинення оспорюваного виконавчого напису кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не являвся документом, за яким може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку, тобто умови, визначені ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», для вчинення відповідної нотаріальної дії були відсутні. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Як встановлено ч. 1 та ч. 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави (глави 83 ЦК України) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. У постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року (справа № 201/6498/20), викладено правовий висновок, відповідно до якого судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до ст. 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Суд вважає, що у зв`язку із визнанням виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відпала правова підстава для набуття стягнених на його виконання та, відповідно, набутих відповідачем грошових коштів, тому утримане з позивача за цим виконавчим написом підлягає поверненню. При зверненні до суду позивачем, відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» сплачений судовий збір за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру, в сумі 2\~422,40 грн., що підтверджується квитанціями від 04 лютого 2024 року № 5812-0057-9795-5912 та № 2908-5491-3168-6118 (а.с. 1, 2). Відповідач, посилаючись на визнання позову в частині позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, просив присудити на користь позивача 50 процентів сплаченого судового збору (а.с. 68). Визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті є передбаченою ч. 1 ст. 142 ЦПК України підставою для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову за вимогами немайнового характеру. Інші частина цього судового збору та судовий збір, яким оплачена позовна заява в частині вимог майнового характеру, згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають покладенню на відповідача. Відповідно до змісту позовної заяви та заяв з процесуальних питань (а.с. 35 37, 59), позивач просив стягнути на його користь витрати на правову допомогу в сумі 5 000 грн. Відповідач, посилаючись на незначну складність спору (а.с. 64), просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу, визначивши їх в 3\~000 грн. Як встановлено ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу надано договір про надання правової (правничої) допомоги від 29 січня 2024 року № 012903/24 (а.с. 40 41, 42), укладений між адвокатським бюро «АРТЕМА ПАЩУКА», акт виконаних робіт (а.с. 45), квитанцію (а.с. 44). Представництво відповідача в цій справі здійснював адвокат Пащук А.І. (а.с. 14). Згідно з цими документами, розмір витрат на професійну правничу допомогу в цій справі становить 5\~000 грн., які й були понесені позивачем, та які суд визнає реальними та достатніми.

Outcome: approved