Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Южного міського суду Одеської області від 26 червня 2017 року у справі №519/222/17, задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюб, яким розірвано шлюб між сторонами. [PERSON] після розлучення з позивачем, уклала новий шлюб з іншим чоловіком та змінила прізвище після державної реєстрації шлюбу на « [PERSON] ». Після розлучення відповідач звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з позивача. Судовим наказом Южного міського суду Одеської області від 16 квітня 2019 року, стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно, починаючи з 21.02.2019 в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , до досягнення ним повноліття, тобто до [INFO] . 14 червня 2019 року, заступником начальника відділу Южнеського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] , винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59362544 на підставі судового наказу № 519/226/19 виданого суддею Южного міського суду Одеської області від 16 квітня 2019 року щодо стягнення аліментів з позивача. В березні місяці 2020 року, між позивачем та відповідачем була домовленість щодо проживання з 01 квітня 2020 року, спільного сина [PERSON] , разом з позивачем за адресою [ADDRESS] , що не заперечувалось [PERSON] . Дана обставина підтверджується відсутністю подання відповідачем позову про визначення місця проживання [PERSON] до позивача. У зв`язку з проживанням [PERSON] з позивачем, останній припинив здійснювати оплату аліментів внаслідок чого утворилась заборгованість зі сплати аліментів з 01 квітня 2020 року у розмірі 165427,50 грн, відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 31 січня 2024 року. Факт зміни місця проживання дитини, як наслідок, спільної згоди позивача та відповідача, проти якої не заперечував наш спільний син, є обставиною яка припиняє обов`язок утримання дитини з боку позивача на користь відповідача. Обставиною, що має істотне значення у такому випадку слід вважати зміну [PERSON] місця проживання, оскільки з настанням цієї обставини [PERSON] , як батько, безпосередньо утримує сина в повному обсязі, що підтверджено матеріалами справи. За таких обставин, наявні законні підстави для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам на утримання сина, що утворилась за період з 01 квітня 2020 року та звільнення від сплати аліментів в подальшому, оскільки обставин, що свідчать про протилежне, відсутні. Позивач просить суд звільнити [PERSON] від сплати заборгованості по аліментам з 01 квітня 2020 року, які стягуються на підставі судового наказу, виданого Южним міським судом Одеської області від 16 квітня 2019 року у справі № 519/226/19 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; звільнити [PERSON] з 01 квітня 2020 року від сплати аліментів, які стягуються на підставі судового наказу, виданого Южним міським судом Одеської області від 16 квітня 2019 року у справі № 519/226/19 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; визнати судовий наказ від 16 квітня 2019 року, виданого Южним міським судом Одеської області у справі № 519/226/19 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 16.02.2024 відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного з повідомлення (викликом) сторін. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судовому засідання позовні вимоги не визнала в повному обсязі. Вислухавши позивача, відповідача, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Южного міського суду Одеської області від 26.06.2017 у справі №519/222/17 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.7). Судовим наказом Южного міського суду Одеської області від 16.04.2019 стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно, починаючи з 21.02.2019 в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , до досягнення ним повноліття, тобто до [INFO] (а.с.8). 14.06.2019 Южненським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59362544 на підставі судового наказу №519/226/19 виданого суддею Южного міського суду Одеської області від 16.04.2019 (а.с.21) Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеним 31.01.2024 Южненським відділом державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) станом на 31.01.2024 сума заборгованості складає 165427,50 грн (а.с.19). Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 03.01.2024 наданого Службою у справах дітей Южненської міської ради було проведено обстеження умов проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] та встановлено належні умови для виховання та розвитку дитини, [PERSON] перебуває на утриманні батька (а.с.16). Відповідно до Акту №384 про не проживання особи за місцем реєстрації від 18.01.2024 наданого Головою правління ОСББ «Приморська 11» зазначено, що акт складений на підставі заяви [PERSON] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , яка стверджує, що її онук [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). Відповідно до Акту про фактично проживаючих від 22.01.2024 наданого Головою правління ОСББ «Мирний-26» зазначено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично з квітня 2020 року по теперішній час проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.18). Відповідно до\~Акту №389\~про не\~проживання особи\~за місцем\~реєстрації від\~01.03.2024\~наданого Головою\~правління ОСББ\~«Приморська 11»\~зазначено,\~що акт\~складений на\~підставі заяви\~ [PERSON] ,\~зареєстрованої за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~яка стверджує,\~що її\~син [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~зареєстрований за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~але тимчасово\~фактично не\~проживає за\~даною адресою\~з січня\~2022\~року по\~теперішній час. [PERSON] , [INFO] , тимчасово фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи із змісту ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога диктується положеннями ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст.273 СК України додатково вказую на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст.273 СК України має на меті скасування їх присудження. З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Статтею 186 СК України передбачено, що за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Згідно із ч.4 ст.223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. В позові позивач зазначає, що між сторонами в березні 2020 року досягнута домовленість щодо проживання їх неповнолітнього сина з батьком з 01.01.2020, але в судовому засіданні позивач спростував що між сторонами була дана домовленість та підтвердив що син з ним проживає з 01.04.2020. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила факт, що її онук [PERSON] проживає постійно з батьком за адресою: [ADDRESS] з 20.07.2020 та перебуває на утриманні батька. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що проживає з батьком постійно з 14 років. У 2021 році проживав деякий час з батьком, а потім повернувся до матері. Відповідач в судовому засіданні пояснила, що син [PERSON] проживає постійно з батьком з 14.01.2022. У квітні 2020 року проживав з відповідачем постійно, наприкінці 2021 року у листопаді-грудні проживав і у неї, і у батька. Таким чином, позивачем не доведено в судому засіданні, що його син [PERSON] проживає з ним постійно з 01.04.2020, оскільки дані обставини спростовуються письмовими доказами, а також поясненнями свідків про допит яких заявлено позивачем. Суд на підставі наданих доказів позбавлений можливості встановити у судовому засіданні дату та час з якого [PERSON] проживає постійно з батьком, враховуючи суперечливість наданих до суду письмових доказів, також суперечливі показання свідків та пояснення сторін. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач в судовому засіданні, враховуючи встановлені обставини, наполягав на вимогах про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам та від сплати аліментів саме з 01 квітня 2020 року. Отже, враховуючи встановлені судом обставини, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed