Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом, відповідно до вимог якого прохає суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Кредитним договором №\~627915425 в розмірі 15\~948 грн 22 коп. та понесені судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що 14.01.2020 між ТОВ "Манівео\~швидка фінансова\~допомога"та [PERSON] було укладено кредитний договір №627915425. 28.11.2018 року між ТОВ "Манівео\~швидка фінансова\~допомога"та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу №28/1118-01 відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. 31.12.2020 Додатковою угодою №26 до Договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції. Відповідно до Реєстру боржників №85 від 23.06.2020 до Договору факторингу №28/1118-0 укладеного між ТОВ "Манівео\~швидка фінансова\~допомога"та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТО «ТАЛОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором №627915425. 20.10.2022 між ТОВ «ТАЛІЮН ПЛЮС» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «ТАЛІЮН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Прав: Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» Права Вимоги до Боржників вказаними у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 15\~948 грн 22 коп., з яких: ??5\~799 грн 32 коп. - сума заборгованості по основному боргу; ??10\~148 грн 90 коп. - сума заборгованості по відсоткам. З моменту отримання права вимоги до Відповідача не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК"ЄАПБ" за кредитним договором № 627915425 в розмірі 15\~948 грн 22 коп. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором та заборгованість за договором не погашає, представник позивача звернувся до суду за захистом прав ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів". Ухвалою судді Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 01.11.2023 дана позовна заява, відповідно до ст. 31 ЦПК України, передана за підсудністю на розгляд до Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27.12.2023 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. 24.01.2024 до суду від відповідача надійшов відзив, згідно вимог якого остання просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначено, що представником позивача не доведено факту підписання [PERSON] договору кредиту, основний зміст якого для позичальника при його укладенні був недоступний, оскільки умови та правила надання банківських послуг та тарифів знаходилися на сайті в мережі Інтернет. Надана позивачем копія Умов та правил не підписана відповідачем і тому не може бути належним чином ідентифікована в якості допустимого доказу укладення письмового договору на цих умовах. Також, представник позивача не надав до суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов`язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту у зазначених у розрахунку банка розмірах, чи в межах позовної давності позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. З позову та доданих до нього додатків можна встановити, що мікрокредит від ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" складає 5 800 грн від 14.01.2020 року, але позику у сумі коштів більшу ніж 4 723 грн захищає Закон України «Про споживче кредитування» та застосовуються наступні гарантії захисту прав споживачів, регламентовані ЗУ «Про споживче кредитування», а саме абз. 1,2 ч. 2 ст. 21: «Пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за договором не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу; Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін». Відповідач зазначає, що представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом після спливу строку позовної давності, що є підставою для відмови в його задоволенні. Після спливу трьох років з дня закінчення строку дії договору мікропозики, кредитор втрачає право стягнути з боржника заборгованість у судовому порядку. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, яка подана до винесення ним рішення (ч. 3 ст. 267 ЦК України). Враховуючи вищевикладене, відповідач просила відмовити у задоволенні позову. 05.02.2024 представником позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Чечельницькою А.О. через підсистему «Електронний суд» подано до суду відповідь на відзив відповідно до якого остання не погоджується з доводами відповідача, так як 14 січня 2020 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 627915425, який було підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором A3ZW9H94. Відповідно до умов вищевказаного Договору, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, що розміщені безпосередньо на сайті позикодавця, та зі змістом яких відповідач була ознайомлена на момент укладення Договорів, відповідач розуміла, що договори укладаються сторонами дистанційно, в електронній формі, з використанням Інформаційно-телекомунікаційної системи позикодавця, в результаті чого, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію», у сторін договору виникають цивільні права та обов`язки. Порядок укладення (підписання) договорів передбачає направлення електронного повідомлення про прийняття (Акцепт) пропозиції (Оферти) укласти Договір в електронній формі та його підписання Сторонами шляхом використання електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Укладений (підписаний) таким чином Договір прирівнюється до укладеного договору в письмовій формі. Підписуючи Електронне повідомлення Одноразовим ідентифікатором, Позичальник засвідчує, що його Акцепт є повним та безумовним, тобто він погоджується з усіма без виключення умовами Оферти. Сформовані таким чином електронні підписи накладаються на Договір. Після підписання такими електронними підписами Договору його умови вважаються прийнятими, а Договір позики є укладеним. На підписаний Договір накладається кваліфікована електронна печатка Товариства з кваліфікованою електронною позначкою часу. Договір позики зберігається в електронному вигляді в Особистому кабінеті Позичальника, а також направляється Позичальнику на електронну пошту. У відповідності до умов кожного з договорів, їх підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні договорів. Порядок отримання кредитних коштів є наступним: вибирається сума коштів, яку позичальник бажає взяти у кредит та строк на який береться такий кредит; оформлюється заявка; обирається персональний логін і пароль для входу в Особистий Кабінет, при підписанні документів на телефонний номер Клієнта, направляється повідомлення з одноразовим ідентифікатором у вигляді коду, який Клієнт зобов`язаний ввести на веб-сторінці (далі - «електронний підпис одноразовим ідентифікатором»), Електронний підпис одноразовим ідентифікатором як аналог власноручного підпису є підтвердженням особи Клієнта, при цьому, Сторони домовилися, що всі документи щодо надання Кредиту підписуються Клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором; проводиться погодження та перевірка банківської карти; у разі прийняття рішення про отримання кредиту Клієнт ознайомлюється з індивідуальною частиною договору про надання фінансового кредиту в Особистому Кабінеті, у разі згоди із запропонованими умовами кредитування, Клієнт підписує індивідуальну частину договору за допомогою отриманого одноразового ідентифікатора; отримуються кошти на розрахункову карту позичальника. Тобто, укладання угоди без заповнення Заявки Клієнтом є неможливим. Зауважує, що для укладення вищевказаного договору в електронному вигляді дані вносились шляхом заповнення відповідних форм на сайті товариства позичальником власноруч. Кредитний договір був укладений з позичальником [PERSON] в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. [PERSON] через особистий кабінет на веб-сайті позикодавця подала заявку на отримання позики за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання позики, після чого позикодавець надіслали відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний нею номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання договору. Звертає увагу суду, що без здійснення вказаних дій відповідачем зазначений договір не був би укладений між сторонами. На підтвердження суми заборгованості додано Розрахунок заборгованості по кредитному договору № 627915425 від 14.01.2020, який розроблений первісним кредитором. В ньому зазначена сума основного боргу на початок кожного дня, нараховані проценти за користування кредитом за кожен день, прострочення виконання зобов`язань за кожен день. Крім того, міститься інформація про оплату боргу на суму 3 812,00 грн. На підтвердження суми заборгованості додано Розрахунок заборгованості по кредитному договору, який розроблений директором ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС». Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких, відповідно до законодавства. Жодних заперечень з приводу того, що Відповідач не погодилася з умовами та правилами надання кредиту під час укладення та підписання договору чи про зарахування та розподілення сплачених коштів Відповідачем висловлено не було. Позивачем до позовної заяви надано саме витяг Договору факторингу та реєстр боржників за кредитним договором, оскільки реєстр боржників по кредитному договору містить інформацію щодо заборгованості інших фізичних осіб, що є персональними даними та не підлягають розголошенню відповідно до законодавства. Водночас Позивач разом з позовною заявою надав суду належним чином завірені копії документів, що свідчать про належні правові підстави для переходу права вимоги до Відповідача. Всі наведені твердження Відповідача як і сам Відзив в цілому являються викладенням суб`єктивних міркувань сторони Відповідача щодо даної цивільної справи та намаганням уникнути Відповідачем виконання взятих на себе зобов`язань. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання,строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Закон від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» вніс зміни до Цивільного кодексу, щодо строків давності. Таким чином, на сьогодні строки позовної давності, передбачені ЦК України, продовжуються на період воєнного стану. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14.02.2024 витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо наявності у [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) карткового рахунку, відкритого у АТ КБ «ПриватБанк» станом на 14.01.2020; інформацію щодо належності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) карткового рахунку № [NUMBER] , відкритого у АТ КБ «ПриватБанк»; інформацію щодо надходження на картковий рахунок № [NUMBER] 14.01.2020 грошових коштів у розмірі 4 000 грн за кредитним договором №627915425 та 07.02.2020 грошових коштів у розмірі 1 800 грн за кредитним договором №627915425. 29.02.2024 до суду надійшло заперечення від відповідача відповідно до яких остання вказала, що максимальна сукупна сума штрафів і пені за порушення споживачем виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розмір подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Якщо нею 14.01.2020 була отримана позика в розмірі 4 000 грн, що вона й підтверджує, то відповідно розмір подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором складає 8 000 грн, але максимальна сукупна сума штрафів і пені не може перевищувати цю суму. Також, згідно до ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» зазначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Надзвичайно важливим для споживачів мікрокредитів є закріплення на законодавчому рівні заборони зміни процентної ставки за кредитом, порядку її обчислення, порядку сплати відсотків у бік погашення умов для споживача. Оскільки дуже поширеною проблемою є нерозуміння повної вартості кредиту та санкцій у випадку прострочення, які могли потроїти чи навіть збільшити борг людини в десятки разів і, як наслідок, людина неспроможна його повернути. В свою чергу позивач не довів отримання відповідачем оригіналу договору та додатків до нього. Також, відповідач визнає, що нею повернуто 13.02.2020 1700 грн 40 коп. та 12.03.2020 2110 грн 92 коп. в рахунок погашення тіла кредиту та позивач не врахував ці вимоги закону. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, при цьому надав суду заяву згідно якої просить справу розглядати без участі представника позивача, позов підтримує повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату час та місце судового засідання повідомлена належним чином, завчасно подала заяву про розгляд справи без її участі. В судовому засідання, яке відбулось 14.02.2024 остання вказала, що не заперечує, що користувалась сервісом ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" з 2019 року та отримувала від вказаної організації грошові кошти в кредит. Представник відповідача [PERSON] адвокат Шамшурін Ю.В. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову в частині стягнення з [PERSON] суми заборгованості за відсотками. Вказав, що відповідно до ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, тобто при нарахуванні суми заборгованості суд має це враховувати. [PERSON] вказав, що відповідач дійсно отримала кредит в розмірі 5\~800 грн. Зазначив, що договором передбачено розмір процентної ставки 1,3%, однак відповідно до розрахунків, наданих представником позивача, процентова ставка становить 1,7%. Вказав, що відповідач погашала суму кредиту, що й не заперечується позивачем. Однак, в порушення положень ст. 19 ЗУ «Про споживче кредитування» грошові кошти були зараховані не на погашення суми основного боргу, а на погашення процентів. Власний розрахунок не робив і не бажає скористатися цим правом. Також, у відповідності до вказаного вище закону сума штрафів та пені не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної відповідачем, тобто максимальна сума заборгованості не може перевищувати 8\~000 грн. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов таких висновків. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електрону комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до ЗУ "Про електронний цифровий підпис". Тобто лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. У ст. 11 ЗУ "Про електронну комерцію" визначено порядок укладення електронного договору, зокрема пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ст. 12 ЗУ "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У Постанові КЦС ВС від 16.12.2020 року у справі № 561/77/19 зроблено висновок, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Згідно ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст. 640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 14.01.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір №627915425 про надання кредиту, відповідно до якого останній надано кредит в розмірі 4\~000 грн на умовах строковості, зворотності та платності. Відповідно до п. 4.5 договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Товариством в якості підпису Позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Згідно положень п. 4.11 договору сторони засвідчують, що укладення цього Договору відповідає вільному волевиявленню Сторін, жодна зі Сторін не знаходиться під впливом тяжких обставин, не помиляється стосовно обставин, що мають суттєве значення (природа Договору, права та обов`язки Сторін, інші умови Договору), та умови Договору є взаємовигідними для кожної із Сторін. У разі істотної зміни обставин, якими Сторони керувалися при укладенні Договору, Договір може бути змінений або розірваний тільки за згодою Сторін. Пунктом 4.16 договору передбачено, що Цей Договір є електронним документом створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та перетвореним електронними засобами у візуальну форму. У Постанові ВСУ від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 зроблено висновок, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Як встановлено судом, кредитний договір №627915425 від 14.01.2020 укладений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" шляхом направлення комерційного електронного повідомлення (оферти) щодо можливості укладення кредитного договору та наданням [PERSON] згоди (акцепту) на укладення такого договору. Письмова форма кредитного договору, укладеного в електронному вигляді, містить реквізити підпису [PERSON] , зробленого за допомогою одноразового ідентифікатора A3ZW9H94. Окрім того, в судовому засіданні [PERSON] та її захисник не заперечували того, що дійсно між нею та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 14.01.2020 було укладено договір №627915425 про надання кредиту. Враховуючи вищевикладене, суд не бере до уваги доводи представника відповідача про те, що позивачем не доведено підписання між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] кредитного договору. Положеннями п. 1.1-1.4 договору передбачено, що за цим Договором Товариство зобов`язується надати Позичальникові Кредит без конкретної споживчої мети, на суму 4000 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, нараховані згідно п. 1.4. цього Договору. Строк дії Договору починається з моменту його укладення та становить 30 (тридцять) днів. Кредит надається строком на 30 (тридцять) днів. Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється у розмірі 1,30 процентів від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом (далі - «Процентна ставка»), починаючи з першого дня перерахування суми Кредиту до закінчення строку Кредиту, визначеного в п.1.3. цього Договору. Пунктами 3.1-3.9 договору визначена відповідальність за порушення умов цього договору. Згідно п. 4.1 вбачається, що невід`ємною частиною цього Договору є «Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога". Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Товариства www.moneyveo.ua. Пунктом 4.2 договору передбачено, що сторони погоджуються, що у випадку користування Позичальником Кредитом понад строк, встановлений п.1.3 Договору, або додатковими угодами між Сторонами,зобов`язання Позичальника за цим Договором продовжуються на весь період фактичного користування Кредитом, при цьому у випадку, якщо встановлена п. 1.4 цього Договору Процентна ставка менша ніж 1,70 відсотків від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, то правила нарахування процентів за Процентною ставкою визначеною п.1.4 - 1.5 Договору скасовуються з моменту початку їх застосування і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування Кредитом, а саме 1,70 (одна ціла сім десятих) відсотків за кожен день користування Кредитом, починаючи з дати укладення Договору і до дня повного повернення Кредиту. Відповідно до Графіку розрахунків, що є Додатком № 1 до Договору №627915425 від 14.01.2020, дата повернення кредиту 13.02.2020, сума кредиту 4\~000 грн, нараховані проценти 1\~560 грн. 07.02.2020 між [PERSON] та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" було укладено додаткову угоду до договору №№627915425 від 14.01.2020. Положеннями п. 1. додаткової угоди передбачено, що сторони домовилися збільшити суму Кредиту на суму 1 800 грн 00 коп. з 07.02.2020 на строк дії Договору № 627915425 від 14.01.2020 на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути грошові кошти, надані у кредит, та сплатити проценти за користування Кредитом на умовах Договору. Також, відповідно до п.2-3 додаткової угоди сторони домовилися викласти Графік розрахунків (Додаток №1 до Договору) в новій редакції (Додаток №1 до цієї Додаткової угоди) та відобразити у Графіку розрахунків єдиний порядок сплати непогашеної суми Кредиту, збільшеної на суму, зазначену п. 1 Додаткової угоди. Всі інші умови Договору, не змінені цією Додатковою угодою, залишаються чинними Сторони підтверджують свої зобов`язання щодо їх виконання. Згідно з Графіком розрахунків, що є Додатком № 1 до Додаткову угоди від 07.02.2020 Договору №627915425 від 14.01.2020, дата повернення кредиту 13.02.2020, сума кредиту 5 800 грн, нараховані проценти 1 700 грн 40 коп. З огляду на вказане, в даному випадку сторонами погоджено умови кредитування, зокрема сума кредиту, розмір та порядок нарахування відсотків, строк повернення кредитних коштів. Як встановлено судом, свій обов`язок згідно Договору про надання кредиту №627915425\~від 14.01.2020 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" виконало у повному обсязі, шляхом перерахування грошових коштів [PERSON] в розмірі 5\~800 грн за реквізитами платіжної картки відповідача № [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням №25ce2654-ec13-4962-907c-d961db6df718 від 14.01.2020 та платіжним дорученням №cb02fb0f-4edd-4e3b-adf2-586206e7d8b2 від 07.02.2020. Факт перерахування кредитних коштів відповідачу підтверджується листом АТ КБ "ПриватБанк" від 21.02.2024 №20.1.0.0.0/7-240216/56019 відповідно до якого картковий рахунок № [NUMBER] належить [PERSON] та 14.01.2020 на вищезазначений картковий рахунок були зараховані грошові коштів у розмірі 4\~000 грн, а 07.02.2020 в розмірі 1\~800 грн. Таким чином, ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" виконало свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, а саме надало відповідачу [PERSON] кредит у розмірі та на умовах, встановлених Договором. Також, відповідач не спростовувала факт отримання від позивача на свій картковий рахунок кредитних коштів в розмірі 5\~800 грн. Суд встановив, що після отримання кредитних коштів у сумі 5 800 грн [PERSON] у визначений 30-денний строк кредитні кошти кредитодавцю не повернула. Тому, 13.02.2020 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] укладено додаткову угоду до Договору №627915425 від 14.01.2020, відповідно до якої у зв?язку з неможливістю виконання Позичальником умов Договору та на підставі звернення позичальника, продовжено строк, на який був наданий Кредит за Договором № 627915425 від 14.01.2020 на 29 днів. Положеннями п.2-3 додаткової угоди передбачено, що на дату укладання цієї Додаткової угоди Позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування Кредитом. Починаючи з 13.02.2020, Позичальник сплачує за користування Кредитом 1,30 відсотків в день від суми Кредиту за Дисконтною процентною ставкою згідно даної Додаткової угоди. Окрім того, встановлено, що 12.03.2020 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] повторно уклали додаткову угоду до Договору №627915425 від 14.01.2020 відповідно до якої у зв`язку з неможливістю виконання Позичальником умов Договору та на підставі звернення Позичальника, продовжено строк, на який був наданий Кредит за Договором № 627915425 від 14.01.2020 на 29 днів. Пунктами 2-3 додаткової угоди встановлено, що на дату укладання цієї Додаткової угоди Позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування Кредитом. Починаючи з 13.03.2020, Позичальник сплачує за користування Кредитом 1,30 відсотків в день від суми Кредиту за Дисконтною процентною ставкою згідно даної Додаткової угоди. З вищезазначених додаткових угод вбачається, що вони були укладені на підставі звернення відповідача у зв`язку з неможливістю виконання умов договору. 28.11.2018 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) було укладено Договір факторингу №28/1118-01. Пунктом 2.1. Договору передбачено, що згідно умов Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених Договором. Відповідно до п.п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, зокрема, права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Таким чином, Договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 встановлено, що предметом відступлення за ним є, в тому числі вимоги, які виникнуть у Клієнта в майбутньому (майбутня вимога). Пунктом 1.2. Договору визначено, що Перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.4. Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 «Борг» - означає суми грошових коштів, належні до сплати Клієнту Боржниками за Кредитними договорами, включаючи суми кредиту, процентів за користування кредитом, та будь-які інші суми, що належать до сплати Клієнту за Кредитними договорами, які нараховані або можуть бути нараховані Клієнтом на день набуття цим Договором зобов`язальної сили. В той же час, відповідно до п. 1.5. Договору факторингу встановлено, що Реєстр прав вимоги означає перелік Прав вимоги до Боржників, що відступається за Договором. Форма вказаного Реєстру наведена в Додатку №1 до Договору. 23.06.2020 на виконання Договору факторингу №28/1118-01 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ «Таліон Плюс» було складено та підписано Реєстр прав вимоги № 85, за яким передані (відступлені) права вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №627915425 від 14.01.2020, а саме ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до [PERSON] в розмірі 15\~258, 09 грн., з яких 5\~799,32 грн. заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) та 9\~458,77 грн заборгованість по відсоткам на дату такого відступлення. На підтвердження факту укладення даного Реєстру та відступлення прав вимоги до відповідача на користь ТОВ «Таліон Плюс», Первісним кредитором були передані останньому документи, які підтверджують видачу кредиту [PERSON] , що були долучені позивачем до позовної заяви. Надана копія договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" до Фактора - ТОВ «Таліон Плюс». Відповідно до п.п. 5.3.3 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року визначено, що Фактор (ТОВ «Таліон Плюс») має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, зокрема, відступати Право вимоги на користь третіх осіб. 31.12.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" було укладено Додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01, відповідно до якої сторони дійшли згоди викласти договір у новій редакції. 20.10.2022 між ТОВ "Таліон плюс" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 20102022, за яким ТОВ "Таліон плюс" передає (відступає) ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" за плату права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Згідно п. 4.1. договору факторингу сторони погодили, що право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимоги, по формі встановленій у додатку до цього договору. Отже, до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зокрема і за кредитним договором №627915425, який укладено 14.01.2020 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] , що також підтверджується Реєстром прав вимоги №2 від 06.03.2023 та платіжною інструкцією 319474 від 10.03.2023 (призначення платежу: плата права за відступлення вимоги згідно Реєстру прав вимоги №2 від 06.03.2023 до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022). Факт укладання Договору факторингу між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" у 2018 році не спростовує даних обставин, оскільки ним було передбачено можливість відступлення прав вимоги, які виникнуть в майбутньому (майбутня вимога). Аналогічний висновок викладено в постанові Полтавського апеляційного суду від 07.03.2024 справа № 541/3027/23. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №627915425 від 14.01.2020, за період з 14.01.2020 по 23.06.2020 (дата відступлення прав вимоги) вбачається, що заборгованість за вказаним кредитним договором не погашена, загальна сума заборгованості становить 15\~948 грн 22 коп., з яких: 5\~799 грн 32 коп. (п`ять тисяч сімсот дев`яносто дев`ять грн 32 коп.) сума заборгованості за основною сумою боргу; 10\~148 грн 90 коп. (десять тисяч сто сорок вісім грн 90 коп.) сума заборгованості за відсотками. Як вбачається з вищезазначеного розрахунку на суму заборгованості за кредитним договором №627915425 від 14.01.2020 не була нарахована сума неустойки (штраф, пеня). Тому, суд не приймає до уваги доводи відповідача та її представника, що позивачем порушені вимог ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування», а саме те, що сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Також, на переконання суду, не заслуговують на увагу доводи представника відповідача з посиланням на приписи ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" в частині законодавчої заборони встановлення денної процентної ставки вище 1 %. Так, згідно з ч.5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" (у чинній редакції) максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Проте, суд звертає увагу на те, що ст. 8 цього Закону доповнено частиною п`ятою відповідного змісту згідно із ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023 (набув чинності 24.12.2023). Своєю чергою Договір та Додаткові угоди були укладені у 2020 році, тобто на час укладення Договору і визначення у ньому фіксованої процентної денної ставки на рівні 1,3 % відповідного обмеження законодавчо не було передбачено. З розрахунків долучених представником позивача до відповіді на відзив вбачається, що відповідач погашав суму заборгованості, тобто користувався кредитними коштами, що й не заперечується відповідачем [PERSON] . Не заслуговують на увагу суду доводи представника відповідача, що відповідно до ст. 19 "Про споживче кредитування" кошти, які сплачувала [PERSON] мали погашати суму тіла кредиту, а не нараховані проценти. Згідно ст. 534 ЦК України, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом:1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 19 "Про споживче кредитування" у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит. При цьому суд звертає увагу на те, що відповідно до погоджених між Кредитодавцем і Позичальником положень п. 2 Додаткових угод від 13.02.2020 та 12.03.2020 продовження строку користування кредитом було б неможливим, вразі несплати [PERSON] фактично нарахованих процентів за користування кредитом. Також умови кредитування, з якими погодився відповідач, вказані безпосередньо в кредитному договорі №627915425 від 14.01.2020 та в додаткових угодах до договору №627915425 від 14.01.2020, укладених 07.02.2020, 13.02.2020 та 12.03.2020 та передбачають строк погашення кредиту, суму кредиту 5\~800 грн, процентну ставку 1,30% від суми кредиту за добу, проценту ставку 1,7% від суми кредиту за понадстрокове користування кредитом. Як було встановлено судом Кредитодавець і Позичальник неодноразово продовжували строк, на який був наданий Кредит за договором №627915425 від 14.01.2020, зокрема останній раз 12.03.2020 під час укладання Додаткової угоди строк продовжено на 29 днів, починаючи з 13.03.2020. Погоджено, що позичальник сплачує за користування Кредитом 1,30 відсотків в день від суми Кредиту за Дисконтною процентною ставкою згідно даної Додаткової угоди (п.3 Угоди) Тобто строк повернення кредитних коштів погоджено до 11.04.2020 включно, та до вказаної дати нарахування відсотків проводилося у розмірі 1,30% в день від суми Кредиту. Доводи представника відповідача про те, що ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" в порушення умов договору здійснювалось нарахування відсотків за користування кредитом в розмірі 1,7% спростовуються розрахунками заборгованості по кредитному договору №627915425 від 14.01.2020, з яких вбачається, що з 14.01.2020 по 15.04.2020 включно кредитодавцем нараховувались відсотки за користування кредитом в розмірі 1,30%, а вже з 16.04.2020, тобто з початку понадстрокового користування кредитними коштами в розмірі 1,70%, у відповідності до п. 4.2-4.3 Договору №627915425 від 14.01.2020. Тобто судом не встановлено порушення ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" умов договору №627915425 від 14.01.2020 під час проведення нарахувань відсотків за користування відповідачем кредитом, а відповідачем таких доказів суду не надано, зокрема не надано відповідного розрахунку, який спростовує нарахований позивачем розмір заборгованості. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон не вимагає, щоб при заміні кредитора, новий кредитор укладав з боржниками договір. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Згідно ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629\~ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК, якщо інше не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ст. 536 ЦПК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, а також те, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання по кредитному договору №627915425 від 14.01.2020 виконує неналежним чином і заборгованість за кредитним договором склала 15\~948, 22 грн, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими. При обґрунтуванні відзиву на позов відповідач також просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку із спливом строку позовної давності. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. (ст.ст. 256-257 ЦК України). Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною, є підставою для відмови у позові. Якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму). Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники. Відповідно до ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Наслідки\~ прострочення\~ позичальником повернення позики визначено ч.2 ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем. Як встановлено судом, позичальник зобов`язався забезпечити повернення одержаної суми кредиту згідно з умовами Договору №627915425 від 14.01.2020 та додаткових угод до договору, укладених 07.02.2020, 13.02.2020 та 12.03.2020, не пізніше 11.04.2020 включно. Тобто перебіг трирічного строку давності розпочався з 12.04.2020 та за звичайних обставин мав закінчитися 12.04.2023. Разом з тим, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який було продовжено та діє на теперішній час. Законом України\~від 15\~березня 2022\~року №\~2120-Х1\~«Про внесення\~змін до\~Податкового кодексу\~України та\~інших законодавчих\~актів України\~щодо дії\~норм на\~період дії\~воєнного стану» (який набув чинності 17 березня 2022 року) внесено зміни до трьох нормативних актів, що стосуються регулювання кредитних правовідносини: ЦК України, Закону України\~«Про іпотеку» та Закону України «Про споживче кредитування». Зокрема, внесено зміни до розділу «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» Цивільного\~кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 40-44, ст. 356), доповнено пунктом 19 такого змісту: У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії". Наведене положення Закону слід тлумачити таким чином: якщо за станом на 17 березня 2022 року строк позовної давності не сплинув, то його дія продовжується до закінчення воєнного стану в Україні. З огляду на наведене слід дійти висновку, що позивач з урахуванням приписів Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» звернувся до суду з позовом у межах встановленого трирічного строку давності, тому, зважаючи на доведеність і обгрунтованість заявлених вимог позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 2\~684 грн.

Outcome: approved