Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про виключення з актового запису відомостей про батьківство, в обґрунтування якого зазначив наступне. 07.07.2017 вони з відповідачем уклали шлюб, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] . З кінця березня 2022 року сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до того, що з вересня 2022 року вони фактично припинили шлюбні відносини. Оскільки шлюбні стосунки не склалися, рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.04.2023 шлюб між ними було розірвано. [INFO] відповідач народила доньку - [PERSON] , а 12 січня 2024 року було зроблено актовий запис про народження дитини № 20 в Уманському відділі державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Батьком народженої дитини, згідно ч. 1 ст. 122 СК України був записаний він, [PERSON] . З цим не згоден, враховуючи, що 25.02.2022 він був призваний на військову службу за мобілізацією та зарахований до списків особового складу Збройних Сил України. З 27.02.2022 по теперішній час він перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] [ADDRESS] . З вересня 2022 року вони з відповідачем припинили шлюбні відносини, тому [PERSON] , [INFO] не може бути його донькою. Після серйозної розмови між ним та відповідачем, він особисто від колишньої дружини дізнався, що донька [PERSON] , [INFO] , не є його дитиною. У зв`язку з цим він вимушений звернутися до суду з цим позовом. Просить суд виключити відомості про батька [PERSON] , [INFO] , рнокпп [NUMBER] , з актового запису про народження № 20 від 12 січня 2024 року, що складений Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Судові витрати покласти на відповідача [PERSON] . Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, від представника позивача адвоката Єременко І.В., надійшла заява, у якій просить суд розглядати вказану справу у її відсутність та у відсутність її довірителя, позовні вимоги підтримують та просять суд позов задовольнити. Відповідача [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, на адресу суду направила письмову заяву, у якій просить суд справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Також зазначила, що дійсно позивач [PERSON] не є батьком її доньки [PERSON] , [INFO] , а був записаний у акті про народження відповідно з вимогами чинного законодавства. Насправді батьком Рімми є інший громадянин, а позивач не має з дитиною кровної спорідненості. У зв`язку із зазначеним, просить не призначати у справі судово-генетичну експертизу, про яку ставить питання позивач. Суд, врахувавши позицію позивача, представника позивача та відповідача, викладену у заявах, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно з ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до приписів ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно приписів ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно положень ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] з 07.07.2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.04.2023. Вказане рішення набрало законної сили 18.05.2023, що підтверджується відміткою на цьому рішенні. В ході розгляду справи про розірвання шлюбу, судом було встановлено, що під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Крім того, згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] записані батьками [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження № 20 від 12.01.2024. Відповідно до статті 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Статтею 124 СК України визначено, що якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу або визнання шлюбу недійсним, але після реєстрації повторного шлюбу її матері з іншою особою, вважається, що батьком дитини є чоловік її матері у повторному шлюбі. Відповідно до пункту 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейних кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено. Згідно із частиною другою статті 136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно п.п. 2.13.1 п.п.2.13 Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12.01.2011 №96/5 підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Отже, в разі подання позивачем до Уманського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) рішення суду, яким виключені відомості про нього, як батька дитини з актового запису про народження, відділ на підставі вказаного рішення вносить зміни в актовий запис про народження. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінюючи в сукупності надані до суду докази, врахувавши встановлені обставини та те, що дії відповідача стосовно визнання позову не суперечать закону та не порушують прав, свобод та інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Проте, положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача. На підставі викладеного, оскільки до початку розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява про визнання позову, при подачі позову до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн, а суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, необхідно дійти висновку про наявність підстав для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову та стягнення з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved