Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Київської міської ради з вимогою про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Вимоги позову мотивовано тим, що [INFO] померла його мати - [PERSON] . Після смерті відкрилась спадщина, яка складається з грошових коштів померлої на рахунку Головного управління Пенсійного фонду України у Херсонській області. До моменту окупації мати отримувала пенсію готівкою через відділення Укрпошти в м.Нова Каховка, при цьому банківської карти для отримання пенсії не мала. Після окупації міста отримання пенсії стало неможливим. Позивач є єдиним спадкоємцем першогї черги за померлою матір`ю, разом з нею не проживав, але матеріально та фінансово забезпечував. Оскільки смерть матері настала на тимчасово окупованій території, то свідоцтво про смерть державного зразка було отримано позивачем лише 15.08.2023 на підставі рішення Деснянського районного суду м.Києва. Далі позивач звернувся до Деснянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві для отрмання свідоцтва про його народження повторно, оскільки оригінал свідоцтва зберігався у батьків і залишився на тимчасово окупованій території, але отримав відмову. За сімейними обставинами позивач вимушений був виїхати за кордон, однак після повернення одразу звернувся до державного нотаріуса Щербенко О.В., однак отримав відмову про вчинення нотаріальних дій, у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують родинні відносини та пропуском строку для прийняття спадщини. Позивач вважає, що пропустив строк з поважної причини, перебуваючи за межами України, тому за захистом своїх законних прав звернувся до суду. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. від 30.01.2024 відкрито провадження по вказаній справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. від 29.02.2024 постановлено витребувати у державного нотаріуса П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Щербенко О.В. належним чином завірену копію спадкової справи після [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідач скористався правом надання відзиву, у якому зазначають про те, що зважаючи на докази в матеріалах справи, просять суд ухвалити рішення згідно з нормами чинного законодавства. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі посилаючись на викладене у позові, просив його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлялися належним чином, при цьому представником Київської міської ради Скляр К.В до суду подано відзив, у якому просить суд розглядати справу за відсутності представника. Державний нотаріус - Щербенко О.В. просить розглядати справу у її відсутність, при цьому надано до суду копію спадкової справи після померлої [PERSON] . Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] померла - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15 серпня 2023 року, виданого Деснянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 10 серпня 2023 встановлено факт смерті громадянки [PERSON] , яка померла [INFO] у [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з грошових коштів померлої на рахунку Головного управління Пенсійного фонду України у Херсонській області. 16 січня 2024 року державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Щербенко О.В. прийнято постанову № 236 про відмову у вчинені нотаріальних дій, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належне спадкове майно після смерті [PERSON] , померлої [INFO] через пропущений строк встановлений законом для прийняття спадщини та в зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують родинні відносини. В судовому засіданні позивач надавав пояснення, що оригінал свідоцтва про його народження зберігався у батьків і лишився на тимчасово окупованій території, а після звернення до Деснянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві для отримання свідоцтва про народження повторно, отримав відмову по тій причині, що місце його народження не території росії. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого відділом ЗАГС Тагилстроєвського району м. Н.Тагил 16.08.1978. З копії свідоцтва про народження позивача [PERSON] вбачається, що матірю зазначено " [PERSON] ", батьком - " [PERSON] ". При йьому, щодо встановлення факту смерті до суду звертався син [PERSON] та на підставі його заяви винесено рішення у відповідності до ст. 317 ЦПК України про встановлення факту смерті [INFO] [PERSON] , вдома - кв. [ADDRESS] , громадянки України, [INFO] . З матеріалів спадкової справи, яка надійшла на запит суду вбачається, що інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , не має. Позивач просить встановити факт родинних відносин, а саме факт того, що позивач є сином [PERSON] та визначити додатковий строк достатній для прийняття спадщини після смерті матері, врахувавши те, що він його пропустив з поважних причин. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 1 Постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В п. 7 даної постанови зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в державних органах певних документів. Аналізуючи надані позивачем докази та встановивши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що позивач є сином [PERSON] , яка померла [INFO] . Встановлення даного факту має для позивача юридичне значення, оскільки позивач як єдиний спадкоємець за законом має намір прийняти спадщину, що відкрилась після смерті матері, яка померла [INFO] . Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви для прийняття спадщини. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Цим же пунктом передбачено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 565/1145/17 (Постанова від 26.06.2019 року). На виконання вимог ст. 81 ЦПК України, позивачем надано докази на підтвердження поважних причин пропуску строку на прийняття спадщини, відповідачем не надано доказів, які б спростовували ці обставини. Так, позивач обгрунтовує причину пропущення строку звернення із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини тим, що за сімейними обставинами був змушений виїхати за кордон у зв`язку з народженням онуки в м.Кракові, оскільки його присутність була необхідною для допомоги сім`ї. Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача, поважність причин пропущення строку для прийняття спадщини та наявність правових підстав для задоволення позову. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 у резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини. Відтак, оцінивши всі обставини, що мають значення для справи, суд вважає, що для прийняття спадщини достатнім є тримісячний строк з моменту набрання законної сили цим рішенням.

Outcome: approved