Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначає, що з 14.09.2015 року він зареєстрував шлюб із відповідачкою. [INFO] у них народився син [PERSON] . Подружні відносини між ним та відповідачкою не склалися. В травні 2022 року відповідачка виїхала до Чехії. Після виїзду [PERSON] за кордон син залишився проживати з ним. В березні 2023 року він звернувся із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 03 квітня 2023 року шлюб між ним та [PERSON] було розірвано. Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 29 серпня 20203 року визначено місце проживання малолітнього сина [PERSON] із ним [PERSON] . Із часу припинення відносин з ним відповідачка не приймає участі у вихованні, утриманні сина. Його життям та здоров`ям не цікавиться, процесом навчання у школі, моральним та фізичним розвитком також, тобто умисно неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки. Ухвалою суду від 09 січня 2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі, залучено до участі в справі Орган опіки та піклування Вендичанської селищної ради Вінницької області. Підготовче засідання призначено на 13.02.2024. 13.02.2024 підготовче засідання було відкладене через неявку відповідача та відсутністю відомостей про вручення їй повідомлення про дату, час та місце проведення цього засідання. Відповідч відзову не подала, хоча належним чином була обізнана про відкриття провадження у цій справі, отримала копію позову та інших матеріалів (а.с.39-40) Ухвалою суду від 27.02.2024 року підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті на 20 березня 2024. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином (а.с.46). Про причини неявки суду не повідомила, із будь-якими заявами до суду не зверталася. На підставі п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України судом ухвалено про розгляд справи в цьому засіданні за відсутності відповідача. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав за обставин викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити. Додатково суду пояснив, що з травня 2022 року відповідачка припинила з ним спілкування, дитиною не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Наразі він не знає, де знаходиться відповідачка. Представник Органу опіки та піклування підтримала висновок від 15 грудня 2023 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно її малолітнього сина [PERSON] , суду пояснила, що перед тим як надати висновок, комісією з`ясовувалися обставини виконання матір`ю материнських обов`язків. Було встановлено, що відповідачка проживає за кордоном. В процесі спілкування з матір`ю через додаток «Viber», остання надіслала повідомлення, що вихованням сина займається батько, останній також забезпечує його матеріально, вона лише по можливості. Комісія виїжджала до батьків відповідачки, останні повідомили, що не знають де їх дочка. Крім того, члени комісії спілкувалися з директором та класним керівником гімназії в якій навчається дитина, які повідомили, що з 2022 року мати до школи жодного разу не навідувалася, навчанням сина не цікавиться, участі в його шкільному житті не приймає. У зв`язку з цим, комісія прийшла до висновку про те, що мати дитини свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, так як не цікавиться життям свого сина, вихованням не займається, матеріально його не утримує, внаслідок чого завдає неповнолітній дитині моральної та психологічної шкоди. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного: Так, встановленим фактам відповідають правовідносини, які витікають з прав та обов`язків батьків та дітей, що регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою покладення на них відповідальності. Статтею 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 03 квітня 2023 року у справі №139/188/23, що набрало законної сили 04 травня 2023 року. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 29 серпня 2023 року, що набрало законної сили 29 вересня 2023 року, визначено місце проживання малолітнього сина [PERSON] , з батьком [PERSON] . (а.с.9-14). Відповідно до довідки старости Лучинецького старостинського округу Л.Чебуніної [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак орієнтовно з квітня 2023 року по 27.02.2024 року за місцем реєстрації не проживає (а.с.41). Як слідує з матеріалів справи, відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно малолітнього сина, не бере участі у його вихованні та утриманні, не піклується про фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, проживає окремо, син проживає разом з батьком та знаходиться на його повному утриманні і вихованні. Підтвердженням свідомого нехтування відповідачкою обов`язками про піклування та виховання дитини є також зокрема, інформація директора та класного керівника Опорного закладу «Вендичанський ліцей» про те, що вихованням та матеріальним забезпеченням сина, учня 3-А класу [PERSON] , [INFO] займається батько, [PERSON] . Мати, [PERSON] до школи не навідується, життям і навчанням сина не цікавиться, участі в його шкільному житті не приймає. Дитина за маму нічого не розказує і не повідомляє (а.с.24). За поясненнями дитини, наданими в присутності психолога [PERSON] , в останнє він бачив маму в червні 2023 року, мати проживає окремо від нього, не спілкується з ним, не надає коштів на його утримання, нічим не допомагає.Його вихованням займається лише батько. Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов від 27.06.2023 слідує, що [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] в [ADDRESS] , квартира складається з двох кімнат. Умови проживання хороші, в квартирі чисто та охайно, створені всі умови для виховання та розвитку дитини є місце для відпочинку та для навчання. Стосунки батька з сином гарні, батько являється другом та авторитетом для сина (а.с.15). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Вендичанської селищної ради, затвердженого рішенням №127 від 18.12.2023 комісії з питань захисту дітей при Вендичанській селищній раді (21-23), з метою захисту прав та законних інтересів малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , як орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] відносно її малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню до своєї дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Відповідно до п. 16 зазначеної постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку, що відповідач [PERSON] протягом тривалого часу ухиляється від свого материнського обов`язку по вихованню дитини, не піклується про фізичний та духовний розвиток сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для його нормального самоусвідомлення, не цікавиться ним та не проявляє до нього належної турботи, не забезпечує матеріально, що негативно впливає на його розвиток як на складову виховання. Вищенаведені фактори суд розцінює як винну поведінку матері по відношенню до дитини, як свідоме нехтування своїми обов`язками і байдужість до долі дитини, тому [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . При ухваленні рішення суд, відповідно до вимог ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, враховує, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 166 СК при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Нормами Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати своїх дітей з моменту їх народження до досягнення ними повноліття. Такий обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи припинено їх шлюб. Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. За таких обставин, суд вважає, що відповідач, відповідно до Закону, повинна надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів та виду їх стягнення, в даному випадку, суд виходить із того, що доказів, які б підтверджували перелічені вище обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру аліментів суду надано не було. При цьому суд також виходить з того, що відповідачем не надано доказів неможливості сплачувати аліменти, як і не заявлялося жодних клопотань про їх витребування. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе стягувати з [PERSON] на користь та на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліментів у розмірі частки всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до п. 1. ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до вимог ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, судовий збір на користь держави має бути стягнутий з відповідачки у розмірі, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», тобто в сумі 1073 грн. 60 коп. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути 1073 грн 60 коп. сплаченого останнім судового збору.

Outcome: approved