Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, який мотивує тим, що [INFO] в с. Сегіївка Білопільського району Сумської області померла [PERSON] .. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу спадкового майна входить право на земельну частку (пай) загальною площею 4,23 в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Миколаївської сільської ради Буринського району Сумської області (нині Миколаївський старостинський округ Буринської міської ради Конотопського району Сумської області) та входить до складу САПТЗТ «Дружба» і посвідчена Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії СМ №0085247, який виданий на підставі розпорядження голови Буринської районної державної адміністрації Сумської області від 29.07.1996 р. №282 та зареєстрований 31.07.1996 р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №247. З 1998 року і на момент своєї смерті [PERSON] проживала разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Покійна була рідною тіткою її покійного чоловіка, який помер [INFO] , а отже була повноправним членом їхньої сім`ї, але підтвердити родинні стосунки між нею та її покійним чоловіком, а її племінником не можливо, скільки відсутні відомості про народження спадкодавці. Вона має право на спадкування за законом всього майна, яке входить до складу спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , відповідно до ст.1264 ЦК України як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Коли вона вирішила звернутися до нотаріуса з метою оформити своє право на спадщину стосовно вищезазначеної земельної ділянки, нотаріус відмовила їй у видачі Свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку та документу, який підвереджує факт родинних відносин чи проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а тому за захистом своїх спадкових прав, вона змушена звернутися до суду. На підставі викладеного, [PERSON] просить суд встановити факт проживання однією сім`єю з [PERSON] в період з 1998 року по день її смерті [INFO] , тобто до часу відкриття спадщини та визнати за нею право на вищезазначену земельну частку (пай). Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 12.02.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 11.03.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове в судове засідання не з`явилась та про причини неявки не повідомила. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач Буринська міська рада була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак її представник в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі та відсутність заперечень по суті поданої заяви. Свідок [PERSON] пояснила, що проживає по [ADDRESS] по сусідству від [PERSON] та її покійного чоловіка [PERSON] , який був племінником [PERSON] , яка сама проживала в с. Миколаївка Буринського району, оскільки чоловіка та дітей у неї не було. Спочатку [PERSON] їздив до тітки в с. Миколаївку та їй допомагав, а коли приблизно в 2000 році попав в аварію та травмував ногу, то не зміг більше провідувати тітку та забрав її проживати до себе. [PERSON] привезла із собою корову та з того часу почала проживати в сім`ї [PERSON] , спільно з нею вела господарство та мала спільний побут. В 2002 році [PERSON] захворіла та стала лежачою, а [PERSON] за нею доглядала, возила в лікарню та купувала їй ліки. В 2004 році [PERSON] померла в їхньому будинку і сім`я [PERSON] здійснила її поховання. Аналогічні покази надала свідок [PERSON] , яка проживає через два будинки від [PERSON] та неодноразово бачила, як [PERSON] , яка почала проживати в сім`ї [PERSON] з жовтня 1998 року та перевезла з собою з с. Миколаївка корову та птицю, разом з ними працювала на городі, допомагала по господарству. Останні роки життя [PERSON] була лежачою, а в травні 2004 року померла в будинку [PERSON] . Повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] в с. Сергіївка Білопільського району Сумської області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.5). З метою оформлення спадщини після померлої [PERSON] , [PERSON] звернулася до приватного нотаріусом Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Головенської Л.В. та їй листом було надано відповідь, в якій повідомлено, що нотаріус позбавлений можливості видати їй Свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на земельну ділянку, а також документу, який підтверджує факт родинних відносин чи проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше, як п`ять років до часу відкриття спадщини (а.с.9). Згідно зі ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом. Згідно ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги. У п.23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформлені спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Факт проживання позивачки [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю в період з 1998 по 09.05.2004 року за адресою: [ADDRESS] повністю підтверджений матеріалами справи та показами свідків. Згідно довідки виданої Кальченківським старостинським округом Сумського району Сумської області гр. України [PERSON] , 1963 р.н., в тім що померла [PERSON] , 1920 р.н., дійсно фактично проживала з 1998 року і до дня смерті [INFO] (актовий запис №05 від 11.05.2004 року складений виконкомом Сергіївської сільської ради Білопільського району Сумської області) за адресою: [ADDRESS] . Разом з померлою на день смерті проживали [PERSON] , 1960 р.н., [PERSON] , 1963 р.н. Заповіт від імені померлої [PERSON] виконавчим комітетом Сергіївської сільської ради Білопільського району Сумської області не посвідчувався (а.с.8). За життя [PERSON] , будучи колишнім членом САПТЗТ «Дружба», була включена до спису громадян САПТЗТ «Дружба», які мають право на земельний пай під №282, що додавався до Державного акту на право колективної власності на землю серії СМ №000016, який був виданий Миколаївською сільською Радою народних депутатів Буринського району Сумської області селянській спілці «Дружба» та отримала сертифікат серії СМ №0085247 на право на земельну частку (пай), на території Миколаївської сільської ради ради, розміром 4,23 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), про що було зроблено запис в Книзі реєстрації сертифікатів на право за земельну частку (пай) від 31.07.1996 р. за №247, що підтверджується листом управління надання адміністративних послуг, копією державного акту на право колективної власності на землю, списком громадян-членів САПТЗТ «Дружба» Буринського району Сумської області, які мають право на земельний пай та висновком про оціночну вартість земельної ділянки (а.с.12, 13-17, 25). Згідно вимог ч.9, ч.10 ст.5 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. Пунктом 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року №720/95 встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до п. 2 вказаного Указу право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. З наведених норм матеріального права вбачається, що особа набуває право на земельний пай за наявності таких умов: перебування в числі членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акта. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло, в тому числі, право на земельну частку (пай) розміром 4,23 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, згідно сертифікату серії СМ №0085247. Частиною 1 ст.1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно витягів зі Спадкового реєстру, інформація про заповіти/спадкові договори та спадкові справи після смерті [PERSON] у Спадковому реєстрі відсутня (а.с.10, 11). З метою оформлення спадщини після померлої [PERSON] , [PERSON] звернулася до приватного нотаріусом Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Головенської Л.В. та їй листом було надано відповідь, в якій повідомлено, що нотаріус позбавлений можливості видати їй Свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на земельну ділянку, а також документу, який підтверджує факт родинних відносин чи проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше, як п`ять років до часу відкриття спадщини (а.с.9). Згідно листа управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Сумській області №1953/15-23 від 19.07.2023, в результаті перевірки Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Буринською районною Державною адміністрацією №008/5247 на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження Буринської РДА від 29.07.1996 р. №282 на земельну частку (пай) в САПТЗТ «Дружба», розміром 4,23 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 1525,00 крб., зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 31.07.1996 за №247 та був отриманий нею, про що свідчить підпис в колонці «Підпис власника сертифіката на земельну частку (пай)». Державний акт на право приватної власності на землю на ім`я [PERSON] , у відділі № 1 не обліковується (а.с.12). Відповідно до ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно пункту «г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п.1 ч.3 ст.152 ЗК України. З огляду на зміст зазначених норм матеріального права, оскільки факт проживання позивача [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , а його встановлення необхідне позивачу для реалізації права на спадкування, а у позасудовому порядку встановити його неможливо і чинне законодавство не передбачає іншого порядку встановлення даного факту, а також те, що позивач прийняла спадщину, яка їй належить з часу її відкриття, але не може нотаріально оформити свої спадкові права на неї через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved