Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа [PERSON] , про виселення. Свій позов мотивували тим, що 29 липня 2008 року між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № PLIWGA0000003264, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 46953,55 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 15 % річних та кінцевим строком повернення 29.07.2018 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між Банком та [PERSON] 29.07.2008 року було укладено договір іпотеки № PLIWGA0000003264, предметом якого виступає житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою [ADDRESS] . Свої зобов`язання за кредитним договором АТ КБ «ПРИВАТБАНК» виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу 1 кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення зазначених норм закону та умов договору, Відповідач-1 зобов`язання за Кредитним договором не виконав. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 31.03.2023 року звернуто стягнення на заставне майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою [ADDRESS] в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором PLIWGA0000003264 від 29.07.2008 року в розмірі 37777,09 Доларів США, що за курсом 36,56 згідно службового розпорядження НБУ від 05.10.2022 року складає 1381130,41 грн (37777,09 Доларів США заборгованість за тілом кредиту), шляхом реалізації на торгах, у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку». Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Таким чином, Відповідачі та усі інші мешканці підлягають виселенню з житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Просили виселити [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які зареєстровані та проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 25.08.2023 року провадження у справі було відкрито та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 18.10.2023 року підготовче провадження у справі було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив та заперечень проти позову не надали. Третя особа, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила. Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представник позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 31 березня 2023 року, яке набрало законної сили 23 травня 2023 року, встановлено, що 29 липня 2008 року між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № PLIWGA0000003264, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 46953,55 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 15 % річних та кінцевим строком повернення 29.07.2018 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між Банком та [PERSON] 29.07.2008 року було укладено договір іпотеки № PLIWGA0000003264, предметом якого виступає житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою [ADDRESS] . [PERSON] своїх зобов`язань не виконала, що підтверджується випискою по рахунку . Внаслідок неналежного виконання [PERSON] своїх зобов`язань утворилася заборгованість. Згідно розрахунку позивача, розмір заборгованості складає 268\~516 доларів США, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 37777,09 доларів США; заборгованості по процентам за користування кредитом - 24919,11 доларів США; заборгованість за комісією 6757,80 доларів США; заборгованість за пенею - 199062,02 доларів США. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 31 березня 2023 року, яке набрало законної сили 23 травня 2023 року, звернуто стягнення на заставне майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою [ADDRESS] в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором PLIWGA0000003264 від 29.07.2008 року в розмірі 37777,09 Доларів США, що за курсом 36,56 згідно службового розпорядження НБУ від 05.10.2022 року складає 1381130,41 грн (37777,09 Доларів США заборгованість за тілом кредиту), шляхом реалізації на торгах, у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог ЗУ «Про іпотеку». Згідно довідки Відділу реєстрації Виконавчого комітету Миргородської міської ради від 29.09.2023р., за адресою по [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.64). Крім того, під час судового розгляду, з пояснень представника позивача встановлено, що за адресою: [ADDRESS] проживає також [PERSON] , де також має свої особисті речі. Із копії повідомлення від 16.06.2023 року вбачається, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зверталися до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] із вимогою протягом 30 днів з моменту отримання даної вимоги, добровільного звільнення зазначеного приміщення (а.с. 17). Згідно ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.1, ч. 5 ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. У силу ст. 12 вищевказаного Закону, у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно з ч. 4 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Частиною 1 ст.40 Закону України «Про іпотеку» визначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. На виконання положення ч. 1 ст. 109 Житлового кодексу УРСР позивачем було направлено відповідачам письмову претензію про добровільне звільнення приміщення, однак останніми законні вимоги позивача були проігноровані та нерухомість не була передана позивачу у вільне користування. Ураховуючи зазначене, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо добровільно мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника, або в інший погоджений сторонами строк. Жодних доказів, які б спростовували позовні вимоги позивача, відповідачі не надали. Таким чином, позивач має право вимагати виселення мешканців із будинку, який є предметом іпотеки і на яке було звернуто стягнення, а тому позовні вимоги законні, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved