Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника адвоката Хорошуна С.А. звернувся до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд Індастрі», у якій просить суд: -\~розірвати договір\~оренди земельної\~ділянки №\~399\~від 11\~вересня 2020\~року,\~укладений між\~ним, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд Індастрі»; -\~розірвати договір\~оренди земельної\~ділянки №\~400\~від 11\~вересня 2020\~року,\~укладений між\~ним, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд Індастрі»; - стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд Індастрі» на його користь понесені судові витрати. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є власником земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровими номерами 7124989000:03:002:0372,\~площею 1,12\~га,\~та 7124989000:03:001:0009,\~площею 1,39\~га, що розташовані на території с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області. 11 вересня 2020 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ «Грін Ленд Індастрі» укладено Договір оренди землі № 399, згідно з умовами якого відповідач приймає в строкове платне володіння та користування (оренду) вказану вище земельну ділянку сільськогосподарського призначення (пай) з кадастровим номером 7124989000:03:002:0372, площею 1,12 га. Окрім того,\~того ж\~дня \~11\~вересня 2020 року, між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ «Грін Ленд Індастрі» укладено Договір оренди землі № 400, згідно з умовами якого відповідач приймає в строкове платне володіння та користування (оренду) земельну ділянку сільськогосподарського призначення (пай) з кадастровим номером 7124989000:03:001:0009, площею 1,39 га. Договори оренди землі укладено строком на 15 років. Пунктом 9 Договорів встановлено, що щорічна орендна плата виплачується орендарем у грошовій формі в розмірі 4,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, або на аналогічну суму у натуральній шляхом надання сільськогосподарської продукції (у тому числі шляхом надання послуг та виконанням робіт). Згідно з п. 11 Договорів орендна плата виплачується щорічно з 01 серпня по 31 грудня за поточний рік. Орендна плата за 2021 рік до 31.12.2021 р. виплачена йому не була. Орендна плата за 2022 рік до 31.12.2022 р. виплачена йому не була. У відомостях з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела нарахованого доходу станом на 14.12.2023 р. відповідач подавав відомості про нараховану орендну плату, але по факту не виплатив її в ті терміни, що вказані у договорі. Позивач вважає несвоєчасну виплату орендної плати за два роки суттєвим порушенням умов договорів, що є підставою для їх розірвання в односторонньому порядку. При цьому позивач наголошує, що жодних домовленостей з відповідачем по перенесення строків сплати орендної плати ні в письмовій формі, ні в усній не було. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду. Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Морозова В.В. від 07.02. 2024 року відкрито провадження у справі; вирішено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Призначено судове засідання на 07.03.2024 року; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали подати відзив на позовну заяву; встановлено позивачу триденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подачі до суду відповіді на відзив, а відповідачу триденний строк для подачі заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів. Також, за клопотанням позивача витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд Індастрі» наступні докази: - належним чином завірені копії договорів оренди земельної ділянки укладених з [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд Індастрі» на земельні ділянки 7124989000:03:002:0372 та 7124989000:03:001:0009; - інформацію чи виплачена [PERSON] орендна плата за земельні ділянки за 2021-2022 роки по даним договорам. 07.03.2024 року директором ТОВ «Грін Ленд Індастрі» Шиланом В.В. подано до канцелярії суду відзив на позовну заяву, разом з доказами направлення його копії позивачу, у якому він просить суд відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі, оскільки вони є незаконними, безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності. В обґрунтування своєї позиції представник відповідача вказує, що п. 11 Договорів передбачено, що орендна плата виплачується щорічно з 01 серпня по 31 грудня, або, за погодженням сторін, в будь-який інший строк протягом року. Отже, згідно умов договорів, за погодженням сторін, орендна плата за землю може бути сплачена в будь-який інший строк протягом року. При цьому, представник відповідача зазначає, що доводи позивача про те, що ТОВ «Грін Ленд Індастрі» не виплачує орендну плату вчасно та у повному обсязі, чим систематично не виконує умови Договорів оренди землі в частині виплати орендної плати, не підтверджені належними і допустимими доказами. Зокрема, на думку представника відповідача, стороною позивача не надано доказів невиплати ТОВ «Грін Ленд Індастрі» орендної плати, доказів систематичної невиплати орендної плати, а також доказів існування заборгованості з орендної плати та не зазначено періоди, за які існує заборгованість з орендної плати. Водночас, представник відповідача стверджує, що на момент звернення позивача до суду орендну плату по 2021 рік включно було сплачено у повному обсязі 31.01.2022 року, тобто у строки, передбачені Договорами, а орендну плату за 2022 рік було виплачено 14.02.2023 року, із незначним затриманням виплати коштів, але у строки, передбачені договорами оренди для іншого строку виплати орендної плати річного терміну, що, на його переконання, виключає факт істотного порушення договірних зобов`язань з боку ТОВ «Грін Ленд Індастрі». Також стверджує, що для отримання орендної плати за 2023 рік позивач до відповідача не з`являється. Причиною вказаної затримки представник відповідача зазначає обстановку в країні, а саме повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України, у зв`язку з чим навесні 2022 року посівні роботи були проведені із запізненням, а через блокування рф зернового коридору та ракетні обстріли портів і зернових терміналів, відсутність ціни на зернові було важко здійснити реалізацію зерна з метою отримання прибутку та виплати орендної плати за паї власникам земельних ділянок. До того ж, восени 2022 року мали місце рясні дощі і погодні умови не дозволили ТОВ «Грін Ленд Індастрі» вчасно завершити збір урожаю, у зв`язку з чим відповідач завершив збір урожаю вже при настанні перших морозів у кінці грудня 2022 року. Щодо поданих позивачем відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, представник відповідача зауважує, що питання сплати податків не є предметом розгляду даної справи. Відповідач дійсно є податковим агентом позивача і зобов`язаний відрахувати і сплатити податки з отриманого позивачем доходу у вигляді орендної плати за землю, однак це суто відносини відповідача з податковими органами. Також, у прохальній частині відзиву представник відповідача просить суд визнати поважними причини пропуску строку на подання відзиву на позовну заяву у даній справі та продовжити і поновити вказаний строк. Між тим, з матеріалів справи слідує, що відзив на позовну заяву директором ТОВ «Грін Ленд Індастрі» [PERSON] подано у межах строків, визначених судом. З урахуванням наведеного, підстав для вирішення клопотання останнього про продовження відповідачу строку для подання відзиву суд не вбачає. 07.03.2024\~року судове\~засідання у\~справі відкладено\~для надання\~позивачу строку\~для подання\~до суду\~відповіді на\~відзив та\~у зв`язку\~із тим,\~що стороною\~відповідача до\~відзиву на\~позовну заяву\~долучено копії\~відомостей на\~виплату орендної\~плати позивачу,\~однак не\~виконано ухвалу\~суду від\~07.02.2024\~року у\~частині надання\~належним чином\~завірених копій\~договорів оренди\~земельних ділянок,\~укладених з [PERSON] . 29.03.2024\~року від\~відповідача на\~виконання ухвали\~суду від\~07.02.2024\~року до\~суду надійшли\~належним чином\~завірені копії\~договорів оренди\~землі,\~укладених з [PERSON] . Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення проти них, суд дійшов наступних висновків. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 323935524 від 24.02.2023 року судом встановлено, що 11.01.2018 року державним реєстратором Осадчим І.П. на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, серія та номер: ЯИ 797722, виданого 11.11.2010 року Міськрайонним управлінням Держкомзему у м. Черкаси та Черкаському районі Черкаської області, зареєстровано за позивачем у справі [PERSON] право власності на земельну ділянку за кадастровим номером 7124989000:03:002:0372, площею 1,1224 га, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області. 11 вересня 2020 року між [PERSON] та ТОВ «Грін Ленд Індастрі» укладено Договір оренди землі № 399. Відповідно до пунктів 1,2 вказаного Договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне володіння та користування (оренду) земельну ділянку сільськогосподарського призначення (пай) з кадастровим номером 7124989000:03:002:0372, площею 1,1224 га, розташовану в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області, за межами населеного пункту. Окрім того, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 323935524 від 24.02.2023 року вбачається, що 27.11.2017 року державним реєстратором Осадчим І.П. на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, серія та номер: ЧР 024113, виданого 08.10.2003 року ЧРФ ДП Центр ДЗК, зареєстровано за позивачем у справі [PERSON] право власності на земельну ділянку за кадастровим номером 7124989000:03:001:0009, площею 1,3928 га, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області. 11\~вересня 2020\~року між\~ [PERSON] \~та ТОВ\~«Грін Ленд\~Індастрі» укладено Договір оренди землі № 400. Відповідно до\~пунктів 1,2\~вказаного Договору\~орендодавець надає,\~а орендар\~приймає в\~строкове платне\~володіння та\~користування (оренду)\~земельну ділянку\~сільськогосподарського призначення\~(пай)\~з кадастровим\~номером7124989000:03:001:0009, площею 1,3928 га, розташовану в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області, за межами населеного пункту. Пунктом 8 зазначених вище Договорів визначено, що ці договори укладено строком на 15 років. Згідно з пунктом 9 Договорів щорічна орендна плата виплачується орендарем у грошовій формі в розмірі 4,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, або на аналогічну суму у натуральній шляхом надання сільськогосподарської продукції (в тому числі шляхом надання послуг та виконанням робіт). Форма орендної плати визначається за взаємною згодою сторін. Орендодавець не менш ніж в тижневий строк, шляхом подачі письмової заяви або в інший доступний спосіб, попереджає орендаря про бажану дату, форму і розмір проведення розрахунків по орендній платі та надає орендодавцю необхідну вихідну інформацію (номер банківського рахунку тощо). Орендар нараховує, утримує та сплачує до бюджету ПДФО та інші обов`язкові внески/платежі із суми орендної плати та всіх інших виплат, здійснених за цими договорами на користь орендодавця, використовуючи ставку податку в розмірі та порядку, визначеному законодавством. Орендна плата виплачується за вирахуванням усіх належних податків та зборів. Відповідно до пункту 10 Договорів обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Пунктом 11 Договорів визначено, що орендна плата виплачується щорічно з 01 серпня по 31 грудня, або, за погодженням сторін, в будь-який інший строк протягом року. При цьому, форма такого погодження (усна чи письмова) умовами договорів не передбачена. Згідно з пунктом 14 Договорів у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цими договорами, справляється пеня у розмірі 0,01 відсотка несплаченої суми за кожний день прострочення, але, в будь-якому випадку, не більше 10 % річного розміру орендної плати. Орендар не несе відповідальності за прострочення виплати орендної плати у випадку, якщо таке прострочення виникло з вини орендодавця. За змістом пункту 28 Договорів орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до пункту 38 Договорів дія договорів припиняється шляхом їхнього розірвання за: взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї зі сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договорами, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованих земельних ділянок, яке істотно перешкоджає їхньому використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Згідно з пунктом 44 Договорів вбачається, що договір є укладеним в момент його підписання сторонами. Право оренди за цим договором підлягає державній реєстрації та виникає з моменту реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та діє до закінчення строку дії Договору. Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України та частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Подібна норма знайшла закріплення і у ЦПК України. Так, відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Предметом спору у даній справі є вимога про дострокове розірвання договорів оренди землі, у зв`язку з істотним порушенням їх умов, а саме систематичною несплатою орендної плати, а також повернення земельних ділянок. За змістом статті 1 Закону України «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Положеннями частини першої статті 2 Закону України «Про оренду землі» визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. За змістом частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частинами першою та другою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом статті 15 Закону України «Про оренду землі» (тут і наділі у редакції, чинній на момент укладання договорів) істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Положеннями статей 21, 22 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати у орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду, зокрема, в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору. У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України (у редакції, чинній на момент укладення договорів) зазначено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Таким чином, законодавство передбачає, як необхідну умову для розірвання договору оренди землі систематичне невиконання умов договору, в тому числі і щодо несплати орендної плати. Зазначений правовий висновок, викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18), від 02 травня 2018 року у справі № 925/549/17. Верховний Суд у постанові від 07 грудня 2022 року у справі № 479/210/21 дійшов до висновку, що систематична (два та більше випадків) несплата орендної плати, передбаченої договором, є істотним порушенням умов договору та підставою для розірвання такого договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа. Відтак, як вбачається безпосередньо з матеріалів позовної заяви, в обґрунтування позову позивач [PERSON] посилається на те, що ТОВ «Грін Ленд Індастрі» не виконує належним чином умови договорів оренди землі, а саме систематично, тобто двічі і більше, не виплачує орендну плату вчасно та в повному обсязі, чим порушує його права як власника земельних ділянок. Зокрема, судом встановлено, що позивач, підписуючи договори оренди землі очікував отримувати кошти саме в період, погоджений в договорах, де чітко зазначено в пунктах 11 з 01 серпня по 31 грудня, а не в будь-який інший на розсуд відповідача термін. Сторонами жодним чином не погоджувався інший ніж передбачено договорами строк. При цьому, із наявних у справі доказів, а саме із відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 14.12.2023 року щодо [PERSON] , хоч і вбачається, що останній у грудні 2021 року та у вересні 2022 року отримував дохід від ТОВ «Грін Ленд Індастрі», однак з наданих відповідачем відомостей до відзиву на позовну заяву вбачається, що фактично відповідачем виплачено орендну плату за земельні ділянки позивачу у інші строки. Так, ТОВ «Грін Ленд Індастрі» сплатило орендну плату за користування земельними ділянками [PERSON] за 2021 рік 31.01.2022 року, за 2022 рік 14.02.2023 року, що підтверджується долученими до відзиву на позовну заяву копією відомості на видачу орендної плати № 14 від 14.02.2023 року та копіями видаткових касових ордерів № 130 від 31.01.2022 року та № 192 від 29.01.2022 року. Відтак, суд вбачає в діях орендаря порушення строків сплати орендної плати за 2021 та 2022 роки. З урахуванням даних відомостей встановлено, що орендна плата за 2021 рік, яка мала бути сплачена до 31 грудня 2021 року, орендна плата за 2022 рік, яка мала бути сплачена до 31 грудня 2022 року, виплачені з порушенням умов договорів щодо строків виконання зобов`язання. Щодо умов договорів про те, що за погодженням сторін орендна плата може бути сплачена в будь-який інший строк протягом року, то зміст даних пунктів договорів свідчить про те, що по-перше, необхідна обопільна згода сторін про виплату орендної плати в інший строк, а по-друге, така виплата відбувається протягом року, в якому має бути виплачена орендна плата, а не наступного. Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до правового висновку Верховного Суду від 04 листопада 2022 року у справі № 131/891/19, сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з постановою Верховного Суду від 02 травня 2018 року справі № 925/549/17 той факт, що відповідач сплатив усю суму заборгованості з орендної плати за землю, не має правового значення для вирішення спору, оскільки встановлений факт її систематичної несплати протягом періоду дії договору оренди землі, що відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», ст. 141 Земельного кодексу України, ст. 651 Цивільного кодексу України та умов договору є достатньою правовою підставою для розірвання цього договору. Отже, судом встановлено, що орендна плата, зокрема, за 2021 -2022 роки, сплачена з порушенням умов договорів та жодних доводів поважності невиконання зобов`язання відповідачем не наведено. Щодо посилань представника відповідача, що невиплата орендної плати в строки обумовлені сторонами у договорах була зумовлена воєнним станом, несприятливими погодними умовами для збору урожаю та відсутністю можливості реалізації зерна, то суд враховує наступне. Відповідно до пункту 36 договорів оренди землі зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. Не допускається одностороння зміна умов договору. У даній справі відсутні узгоджені сторонами письмові зміни до договорів оренди землі щодо строків виплати орендної плати та відповідач з такою пропозицією до орендодавця не звертався. Пунктами 41, 42 договорів оренди землі передбачено, що за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та до цього договору. Сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини. Так, статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено можливість звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо сторона договору доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (форс-мажору). Частиною 2 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, тощо. У зв`язку із запровадженням на території України Указом Президента України № 64 від 24 лютого 2022 року воєнного стану, Торгово-промисловою палатою України (далі - ТПП) було оприлюднено лист № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року, яким повідомлено, що військова агресія російської федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). Це означає, що введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань. Отже, орендар повинен довести факт, що він опинився в ситуації неможливості виконання договірних зобов`язань, або ж виконання договірних зобов`язань внаслідок військової агресії було практично неможливим (через активні воєнні дії, тимчасову окупацію, засміченням вибухо-небезпечними предметами земельної ділянки, що є предметом договору), це допоможе уникнути відповідальності за порушення договірних зобов`язань. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1364, якою визначено механізм формування єдиного переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. Суд враховує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК) та, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що саме по собі посилання відповідача на введений в країні воєнний стан, без надання відповідних переконливих доказів неможливості виконання товариством свого обов`язку у строки, обумовлені в договорах, не є підставою для звільнення орендаря від відповідальності. Відтак, судом встановлено порушення ТОВ «Грін Ленд Індастрі» умов договорів оренди землі двічі, а саме 2021 та 2022 року, що свідчить про систематичність невиконання орендарем своїх обов`язків. При цьому, виплата товариством в майбутньому заборгованості з орендної плати не має правового значення для вирішення позовних вимог про розірвання договорів оренди землі. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За приписами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до частини другої статті 78 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 263 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на вищевикладене, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, суд вважає доведеним факт систематичної затримки відповідачем сплати орендної плати за 2021 рік та 2022 рік, яка призвела до істотного негативного впливу на інтереси позивача, позбавивши його законних сподівань отримати очікуване в строки та на умовах укладених договорів оренди землі, а тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання договорів оренди землі підлягають до задоволення. Згідно Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Крім того, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10 лютого 2010 року, § 58). Інші аргументи та доводи сторін суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і не здатні вплинути на рішення суду. Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень статті 141 ЦПК України. За змістом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з повним задоволенням позову, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: approved