Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Посилається на те, що з відповідачем проживали у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано за рішенням Хустського районного суду від 04.05.2018 р. За період шлюбу в сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу вони проживали на території Російської Федерації але в червні 2018 року вони примирилися та переїхали жити в Україну в с.Іза всією сім`єю, де проживали разом як сім`я, незважаючи на те, що шлюб було розірвано в травні 2018 року. Вони проживали разом майже 2 роки, але сім`ю так і не вдалося зберегти. Відповідач після припинення шлюбних відносин повністю ухилився від виховання та утримання неповнолітнього сина. Відповідач жодним чином не піклується про свого сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров`я, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя; не приймає участь у забезпеченні дитини харчуванням, медичним доглядом, лікуванні дитини, тощо; не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не приймає часті у забезпеченні доступу дитини до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не приймає участі у створенні умов для отримання ним освіти. Згідно довідки виданої Ізянським закладом середньої освіти І-ІІІ ступенів Хустської міської ради від 25.0.2023 року виховним процесом повністю займається позивачка, відповідач не відвідував батьківські збори та не цікавився життям дитини у закладі. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачкою самостійно та без участі та підтримки з боку відповідача. Син знаходиться на повному утриманні позивачки з моменту припинення фактичних шлюбних відносин, тобто з 2018 року. У зв`язку з наведеним, просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошення про його виклик в судове засідання на сайті судової влади. Причини неявки суду не відомі, відзив у встановлений строк без поважних причин не подав. Представник третьої особи - органу опіки і піклування Хустської міської ради в судове засідання не з`явилася. Заступик міського голови [PERSON] подав заяву про розгляд справи у її відсутності. На підставі вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити по справі заочне рішення, проти чого не заперечує позивач. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено та належними доказами доведено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 04.05.2018 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач [PERSON] своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття не виконує на протязі тривалого часу та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Згідно висновку виконавчого комітету Хустської міської ради від 18.03.2024 року, про позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно сина [PERSON] , [INFO] є таким, що надати не можливо, оскільки відповідач не проживає в Хустській ТГ. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових і матеріальних умов від 17.10.2023 року, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з своїм сином [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу самостійно займається вихованням та утриманням дитини. Згідно довідки виданої Ізянським закладом середньої освіти І-ІІІ ступенів Хустської міської ради від 25.0.2023 року виховним процесом повністю займається позивачка, відповідач не відвідував батьківські збори та не цікавився життям дитини у закладі. Відповідно ст. ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані серед іншого піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч.1 ст 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Вирішуючи даний спір, суд враховує зазначені роз`яснення Пленуму Верховного Суду України і з`ясовує які докази свідчать про умисне ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо сина. В ході розгляду справи судом встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю, перебуває на її повному утриманні, а батько дитини довгий час не бачиться з сином, його життям не цікавиться, не піклується про його здоров`я, матеріально не утримує. При цьому, будь-яких перешкод для спілкування з дитиною не існує. Відтак встановлені обставини ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків та досліджені докази в сукупності свідчать про його винну поведінку щодо невиконання батьківських обов`язків. На підставі наведеного, враховуючи зібрані докази, суд приходить до висновку, про те, що [PERSON] свідомо тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не займається нею, не піклується про неї, матеріально не утримує, не проявляє інтересу до стану здоров`я та навчання, не цікавиться його фізичним, моральним і духовним розвитком, тому вважає, що в якнайкращих інтересах дитини буде позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] . На підставі наведеного та

Outcome: approved