Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

[PERSON] (далі «Заявник»), заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області (далі «Заінтересована особа») звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування позовних вимог посилається на наступні обставини. Відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 19.09.1997 року Міським відділом №2 Білоцерківського МУГУ МВС України в Київській області Заявник народилася [INFO] у місті Біла Церква. Згідно з свідоцтвом про народження Заявника серії [NUMBER] , виданого 26.11.1969 року Білоцерківським міським ЗАЦС Київської області при народженні [INFO] у місті Біла Церква Заявник мала прізвище « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 25.05.1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області, Заявник після укладення шлюбу змінила своє прізвище на « [PERSON] ». У свідоцтві зазначено, що [PERSON] народилася [INFO] у місці Біла Церква. При зверненні до органів Пенсійного фонду України по питанню призначення пенсії було встановлено, що у трудовій книжці серії [NUMBER] , дата заповнення 02.08.1988 року, у якій містяться відомості про роботу Заявника, її прізвище було замінено з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Утім, відповідні зміни не було засвідчено уповноваженим працівником роботодавця. При цьому місць і рік народження Заявника вказано вірно. Крім того у трудовій книжці серії [NUMBER] , дата заповнення 14.08.1987 року, у якій містяться відомості про роботу Заявника, її прізвище зазначено як « [PERSON] ». Крім того, невірно вказано число її народження, а саме « [INFO] » замість правильного « [INFO] ». За таких умов заявник вимушена звернутися до суду та просила встановити факт належності правовстановлюючого документа особі, а саме, що трудова книжка серії [NUMBER] , дата заповнення 02.08.1988 року та трудова книжка серії [NUMBER] , дата заповнення 02.08.1988 року, належать їй. 26.12.2023 року судом відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні (а.с. 17). У судове засідання Заявник не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 24). 06.02.2024 року до канцелярії суду Заявник подала заяву про розгляд без її участі, вимоги заяви підтримала у повному обсязі просила їх задовольнити (а.с. 19). У судове засідання представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 23). Причини неявки суду не повідомили. Письмових пояснень, будь-яких заяв, клопотань на адресу суду не надходило. У зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно з ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заявлені вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 19.09.1997 року Міським відділом №2 Білоцерківського МУГУ МВС України в Київській області Заявник народилася [INFO] у місті Біла Церква (а.с. 5-6). Згідно з свідоцтвом про народження Заявника серії [NUMBER] , виданого 26.11.1969 року Білоцерківським міським ЗАЦС Київської області при народженні [INFO] у місті Біла Церква Заявник мала прізвище « [PERSON] » (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 25.05.1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області, Заявник після укладення шлюбу змінила своє прізвище на « [PERSON] ». У свідоцтві зазначено, що [PERSON] народилася [INFO] у місці Біла Церква (а.с.9). У трудовій книжці серії [NUMBER] , дата заповнення 02.08.1988 року, у якій містяться відомості про роботу Заявника, її прізвище було замінено з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Утім, відповідні зміни не було засвідчено уповноваженим працівником роботодавця. При цьому місць і рік народження Заявника вказано вірно (а.с. 10). У трудовій книжці серії [NUMBER] , дата заповнення 14.08.1987 року, у якій містяться відомості про роботу Заявника, її прізвище зазначено як « [PERSON] ». Крім того, невірно вказано число її народження, а саме « [INFO] » замість правильного « [INFO] » (а.с. 11). Таким чином, надані Заявником докази у своїй сукупності підтверджують вказані нею обставини. Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Згідно з ч.1 ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народженням цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 256 ЦПК України). Відповідно до роз`яснень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавити: особа власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які зацікавлені у встановленні факту. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що заяву [PERSON] необхідно задовольнити, оскільки вона обґрунтована, а її доводи не спростовані та підтверджені належним і допустимими доказами. Враховуючи викладене,

Outcome: approved