Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до [PERSON] , третя особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про визнання місця проживання дітей та стягнення аліментів на утримання дітей. У позовній заяві позивач посилається на те, що 19 липня 2011 року, між [PERSON] та [PERSON] у Тячівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис 98, було зареєстровано шлюб. Від цього шлюбу народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . У вересні 2022 року, [PERSON] звернувся до Тячівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу (справа № 307/3955/22). Справа по суті не вирішена, рішення не прийнято. Зазначає, що діти: син - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] , постійно проживають з нею, отримують всі блага, які необхідні для нормального фізичного та духовного розвитку дітей. Діти навчаються, старший син - [PERSON] , [INFO] навчається у 6-А класі Ужгородської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 20 - Ліцей «Лідер», а молодший син - [PERSON] , [INFO] відвідує старшу групу № 3 закладу дошкільної освіти № 36 м. Ужгород. Пояснює, що вона як мати неповнолітніх дітей, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дітей, створення для них належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, вважає за доцільне, що діти повинні проживати спільно зі нею. При цьому, не має наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні його прав та обов`язків щодо участі у вихованні спільних дітей та зустрічах з ними Зазначає, що відповідач є молодою, працездатною особою, його стан здоров`я працювати дозволяє, з 2021 року є військовим, його доходи складають більше як 100 000 грн. щомісяця, Інших утриманців відповідач немає і може сплачувати аліменти на дітей. Відтак, вважає, що з метою забезпечення потреб дітей в даний час, із відповідача слід стягнути аліменти на дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 20 000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, від дня пред`явлення даного позову, що відповідатиме принципу добросовісності, розумності та справедливості і забезпечить відповідний рівень життя дітей, необхідний для гармонійного її розвитку. На підставі викладеного просила суд: визначити місцем проживання дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання матері - [PERSON] ; стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі по 20 000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред`явлення даного позову і до досягнення ними повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.05.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. 28.09.2023 до суду від представника відповідача [PERSON] - адвоката Куруц А.А. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що спору щодо визначення місця проживання 2-х неповнолітніх дітей - немає. Відповідач погоджується та завжди визнавав, що діти мають проживати з власною мамою. Відповідач категорично не погоджується з розміром аліментів. Відповідач являвся професійним військовослужбовцем та брав участь у найгарячіших точках збройної агресії російської федерації з лютого 2022 року по червень 2023 року на Донецькому та Запорізькому напрямках. 08.06.2023 року звільнений з військової служби. 20.07.2023 року Тячівським районним судом Закарпатської області винесено рішення по справі № 303/3955/22, яким вирішено - розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 19 липня 2011 року Тячівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 98. 17.08.2023року відповідач покинув межі України. Станом на сьогодні він проживає закордоном, офіційно не працевлаштований та перебивається сезонними підробітками. Офіційного місця роботи в Україні не має. Перебуваючи на військовій службі та навіть після звільнення відповідач щомісячно надсилає кошти на утримання дітей. Тобто, відповідач постійно утримує власних дітей та не відмовляється від даного обов`язку, тому вважають відсутні підстави для стягнення аліментів з моменту пред`явлення позову. Вказує, що відповідач може утримувати власних дітей в розмірі 3 000.00 грн. на місяць, на кожну дитину, що становить більше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дана сума визначена з того, що станом на сьогодні відповідач не працевлаштований, перебуває за кордоном, де знаходиться в пошуку роботи, та перебивається тимчасовими підробітками. У зв`язку з викладеним просив суд: відмовити в задоволені позовної вимоги про визначення місця проживання, так як між сторонами відсутній спір; відмовити в стягненні аліментів на утримання 2-х малолітніх дітей в розмірі 20 000,00 грн. щомісячно, з моменту пред`явлення позову і до досягнення ними повноліття.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, і до досягнення ними повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - з моменту винесення рішення. Ухвалою суду Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.11.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак від її представника - адвоката Кухта О.В. надійшла до суду заява, згідно якої просила розгляд справи провести у відсутності позивачки та її представника за наявними матеріалами справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час там місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник - органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради в судове засідання не з`явився, подав заву, в якій просив розглянути справу без його участі, при прийнятті рішення просив врахувати висновок Органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому від 29.05.2023 №412/23/01-19. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 19 липня 2011 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області, що стверджується копією свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] , виданого 19.07.2011. Від даного шлюбу у сторін народилось двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , та син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Також, судом встановлено, що ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 10.10.2022 відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Відомостей щодо розгляду вказаної справи, сторонами до матеріалів справи не долучено. Судом також встановлено, та не заперечувалось відповідачем, що спільні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно із частинами 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що висновок має бути оформлений на бланку державних адміністрацій районів, районів міст Києва та Севастополя, виконавчих органів міських чи районних у містах, сільських, селищних рад, підписаний головою (заступником голови) та скріплений печаткою. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому від 29.05.2023 року №412/23/01-19, органом опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому встановлено, що доцільним буде визначення місця проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю - гр. [PERSON] , [INFO] , за адресою її місця проживання. Із вказаного висновку слідує, що згідно Акту обстеження від 22.05.2023 року, що проведений за адресою: [ADDRESS] , слідує, що умови проживання в приватному будинку з прибудинковою територією - добрі. Помешкання складається з п`яти житлових кімнат, кухні, коридору та ванної кімнати. Санітарно-гігієнічний стан будинку знаходиться на належному рівні. В будинку є всі комунальні зручності (світло, вода, газ) та автономне опалення. Житло облаштовано необхідними меблями та побутовою технікою. Для виховання та розвитку дітей в будинку створено належні умови. В дітей є окремі спальні місця, місця для навчання, шкільне приладдя, одяг та взуття по сезону, продукти харчування. Стосунки в сім`ї традиційні, доброзичливі. У результаті бесіди з мамою дитини з`ясовано, що батько дітей перебуває на війні та подав заяву про розірвання шлюбу. Мама з дітьми проживає в його батьків та бажає визначити місце проживання дітей разом з собою. Мама та діти зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . У Декларації прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (принцип 6), встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. Відповідно до приписів с. 3 Конвенції ООН про права дитини (конвенцію ратифіковано Постановою ВР № 789-ХІІ (798-12) від 27.02.1991 р. дата підписання Україною: 21 лютого 1990 року, набуття чинності для України: 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитин Враховуючи наведене, а також те, що наявні у справі докази дозволяють встановити, що позивачка має постійне місце проживання, нею створено належні матеріальні та побутові умови для фізичного, духовного та морального розвитку, навчання, розвитку природних здібностей, малолітніх дітей, діти проживають разом з матір`ю, а також беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, суд доходить висновку за можливе визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю - гр. [PERSON] , [INFO] , за адресою її місця проживання Вирішуючи позовну вимогу про стягнення аліментів, суд виходить з наступного. У відповідності до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачкою заявлено вимогу про стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 20 000,00 грн. на кожну дитину щомісячно. При цьому відповідач визнає за можливе присудження аліментів на утримання дитини в сумі 3000 грн., на кожну дитину, у зв`язку з тим, що на теперішній час відповідач не працевлаштований, перебуває за кордоном, де знаходиться в пошуку роботи, та перебивається тимчасовими підробітками. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет на 2024 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2563 гривні, дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень; При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивача, вік дитини, матеріальне становище платника аліментів (відповідача), який є особою працездатного віку, відсутність у матеріалах справи даних про наявність у нього аліментних зобов`язань, а також вимоги норми ч. 2 ст. 182 СК України, згідно з якою розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи викладене, а також беручи до уваги рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, суд приходить до висновку, що в силу вимог ст. 180 СК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на утримання їхніх спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн. на кожну дитину, щомісячно починаючи із дня пред`явлення позову і до повноліття дітей. Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому, суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів. З огляду на вищевказане заявлені вимоги підлягають до часткового задоволення. При цьому, оскільки позов пред`явлений 28.04.2023 року, то в силу вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти слід стягувати із цієї дати, а на підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial