Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

ПАТ «СК «Універсальна» 09.01.2024 року звернулося в суд із позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] 7823,60 грн. страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 03.07.2023 року між ТОВ «СК «Універсальна» та [PERSON] було укладено договір обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР215497323, за яким позивач взяв на себе зобов?язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь потерпілої особи страхове відшкодування. 10.08.2023 року на [ADDRESS] відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля марки «Citroen C4 Cactus», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки «Skoda Octavia», номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 27.09.2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Позивач на підставі страхового акту здійснив виплату на користь [PERSON] страхове відшкодування в сумі 7823,60 грн. Оскільки відповідач не дотримався вимог ст.38 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема, самовільно залишив місце пригоди, тому після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у страховика відповідно до ст.1191\~ЦК України виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу. За наведеного, просить позов задовольнити. Відповідно до ухвали Автозаводського районного суду м.Кременчука від 10.01.2024 року цивільну справу за позовом ПАТ «СК «Універсальна» до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування у розмірі 7823,60 грн., на підставі ч.1 ст.31 ЦПК України передано в Залізничний районний суд м.Львова. 08.02.2024 року справа надійшла до Залізничного районного суду м.Львова та згідно Положення про автоматизовану систему документообігу суду передана для розгляду до провадження судді Колодяжного С.Ю. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 12.02.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України. Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч.8 ст.178\~ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч.2 ст.281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 Заочний розгляд справи. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, дослідивши подані у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно з ч.1, 2 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання\~доказів у\~цивільних справах\~не є\~обов`язком суду,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Статтями 12, 81\~ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зі змісту ст.76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 10.08.2023 року о 07.45 год. на [ADDRESS] сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Citroen C4 Cactus», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки «Skoda Octavia», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Skoda Octavia», номерний знак [NUMBER] , був пошкоджений, а власнику автомобіля завдано матеріальну шкоду. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована ПАТ «СК «Універсальна» 03.07.2023 року, про що свідчить договір (Поліс) обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-215497323 (а.с.6). Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 27.09.2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення штраф у розмірі 3400 грн. (а.с.7). Відповідно до ч.4 ст.82\~ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] вбачається, що автомобіль марки «Skoda Octavia», номерний знак [NUMBER] , належить на праві власності [PERSON] (а.с.10). 10.08.2023 року [PERSON] звернувся до ПАТ «СК «Універсальна» із заявою про відшкодування матеріальних збитків, отриманих в результаті ДТП (а.с.8). Також встановлено, що 10.08.2023 року складено Акт огляду транспортного засобу, в якому було встановлено та зафіксовано характер ушкоджень автомобіля марки «Skoda Octavia», номерний знак [NUMBER] . Окрім того, було здійснено фотографування пошкоджень даного автомобіля (а.с.13-17). На підставі договору про погодження розміру та умов здійснення страхового відшкодування за полісом ОСЦПВВІІТЗ №ЕР-215497323 від 05.09.2023 року і страхового акта №G-15319-1 від 06.09.2023 року, ПАТ «СК «Універсальна» сплатило на користь [PERSON] страхове відшкодування в сумі 7823,60 грн. (а.с.18, 19), що підтверджується платіжним дорученням №4918 від 07.09.2023 року (а.с.20). Відповідно до ч.1 ст.1191\~ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку про її застосування за таких умов: право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов`язання перед потерпілим; регрес застосовується після припиненні зобов?язання з відшкодування шкоди. Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Отже, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги сплаченого страхового відшкодування до заподіювача і строк такої вимоги починає спливати з моменту заподіяння шкоди. У зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов?язанні є потерпілий) до заподіювача із залишком строку позовної давності. Крім того, у правовідносинах майнового страхування страховик, що виплатив страхове відшкодування, не може звернутися до страхувальника чи іншої особи, яка одержала страхове відшкодування. Натомість регрес у правовідносинах страхування характеризується тим, що страховик одержує право стягнути суму виплаченого відшкодування не лише з третьої особи, а й із самого страхувальника. Право страховика на пред?явлення регресної вимоги передбачене, зокрема, Законом України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто виникає з правовідносин страхування відповідальності. Право подати регресний позов до самого страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, виникає у страховика лише з припиненням основного деліктного зобов`язання за фактом здійснення ним виплати страхового відшкодування на користь сторони потерпілого - кредитора в деліктному зобов?язанні. У справі спір виник між страховою компанією та водієм забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування за договором страхування цивільно-правової відповідальності власника автомобіля, а саме щодо застосування до таких правовідносин положень ст.1191 ЦК України, ст.38 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, відповідно до підпункту «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції на дату виникнення спірних правовідносин, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Таким чином враховуючи, що ПАТ «СК «Універсальна» сплатило страхове відшкодування потерпілій особі, а відповідач після вчинення ДТП самовільно залишив місце пригоди, у зв?язку з чим у позивача виникло право вимоги до [PERSON] про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч.2 ст.141\~ЦПК України судовий збір в розмірі 2684 грн., сплачений позивачем, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача (а.с.3). На підставі наведеного та

Outcome: approved