Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 08 лютого 2024 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання - задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , на період її навчання, в розмірі частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 24.10.2023 і до закінчення донькою навчання, але не довше ніж до досягнення [PERSON] 23-х років.\~\~\~Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. 12 лютого 2024 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшла заява представника позивача, адвоката Єрмака О.В. про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просить вирішити питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу. На обґрунтування заяви посилається на те, що у позовній заяві зазначали про те, що надасть суду докази на підтвердження понесення ним витрат на правничу допомогу у строк, встановлений абзацом 2 частини восьмої\~статті 141 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України), тобто протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Представник відповідача, адвокат Уманець С.Г. надав суду заяву про зупинення провадження у справі, оскільки відповідач [PERSON] з 02.036.2023 року та по теперішній час перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України. Стосовно клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі суд зазначає наступне. Відповідно до п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Відповідно до п.1 ч.1ст.252 ЦПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перебування учасника справи на альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання або на строковій військовій службі. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ затверджено Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», згідно з яким у зв`язку з військовою агресією рф проти України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Дію воєнного стану неодноразово продовжено і він діє на теперішній час. Отже, вся країна, а не лише окремі військові частини, переведено на воєнний стан, ця обставина є загальновідомою і не потребує окремого доказування. Згідно довідки Військової частини [NUMBER] від 12.12.2023 р. №6632 солдат [PERSON] призваний на військову службу 02.03.2023 р. на період дії воєнного стану та з метою забезпечення охорони держави, підтримання бойової та мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, до виконання дій на різкі зміни в оперативній обстановці та з 02.03.2023 р. проходить службу у військовій частині [NUMBER] . Касаційний цивільний суд Верховного Суду визначав, що належним письмовим доказом для зупинення провадження у зв`язку з перебуванням сторони у складі Збройних Сил України є наказ по особовому складу, виданий у порядку п. 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року N 1153/2008. Отже, за відсутністю доказів, що свідчать про наявність підстав для зупинення провадження у справі, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі. В судове засідання учасники справи не з`явились. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до пункту 3 частини першої\~статті 270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя\~статті 270 ЦПК України). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої\~статті 133 ЦПК України). У частині восьмій\~статті 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) дійшла висновку, що «вимога частини восьмої\~статті 141 ЦПК України\~щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні». Згідно з частиною другою\~статті 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, належить до предмета доказування у справі. У частинах четвертій-шостій\~статті 137 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У частині третій статті 12 та частині першій\~статті 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених [PERSON] представником позивача надано договір про надання правової допомоги від 14 вересня 2023 року, акт виконаних робіт (наданих послуг) по наданню правової допомоги [PERSON] під час розгляду справи № 367/8423/23, квитанція до прибуткового касового ордера б/н від 14.09.2023 року Аналіз матеріалів справи свідчить, що справа за позовом [PERSON] до\~ [PERSON] про\~стягнення аліментів,\~на дитину,\~яка продовжує\~навчаннярозглядалась в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представник позивача подав клопотання про долучення доказів та заяву про ухвалення додаткового рішення. У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що з аналізу частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до\~ЦПК України\~законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої\~статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу необхідно надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою\~статті 137 ЦПК України. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення у цій справі є обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню. Беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню на користь [PERSON] витрати за надану професійну правничу допомогу в загальному розмірі 5000,00 грн. Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial