Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-24 00:00:00

[PERSON] (далі - позивачка), звернулась до суду із позовом до [PERSON] , (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, в якому вказала, що з 14.05.1994 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, за час перебування в якому у них народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Протягом тривалого часу відносини в сім`ї поступово почали погіршуватись: зникло взаєморозуміння та взаємоповага, втрачено почуття любові, почастішали суперечки в сім`ї через різні погляди на шлюб та сім`ю, не знаходять порозуміння у вирішенні спільних питань сімейного життя. Спільне господарство не ведуть. За таких обставин вважає, що збереження шлюбу є неможливим. Враховуючи наведене, позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 14.05.1994 року в селі Журавлиха Ставищенського району Київської області, актовий запис №7. Також позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 13.03.2024 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 14.03.2024 року від представника відповідача [PERSON] , адвоката Богданчук О.В., надійшла письмова заява, в якій відповідач зазначив, що позовні вимоги визнає та просить позов про розірвання шлюбу задовольнити (а.с.41). Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що 14.05.1994 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, місце укладення шлюбу: с. Журавлиха Ставищенського району Київської області, актовий запис №7; прізвище після укладення шлюбу чоловіка « [PERSON] », дружини « [PERSON] » (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 14.05.1994 року, а.с.27). За час перебування у шлюбі у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 19.11.1996 року, а.с.25), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 18.07.2002 року, а.с.23); [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 18.11.2003 року, а.с.24). Як вказала позивачка, а відповідач визнав, що протягом тривалого часу відносини в сім`ї поступово почали погіршуватись: зникло взаєморозуміння та взаємоповага, втрачено почуття любові, почастішали суперечки в сім`ї через різні погляди на шлюб та сім`ю, не знаходять порозуміння у вирішенні спільних питань сімейного життя. Спільне господарство не ведуть. За таких обставин збереження шлюбу є неможливим. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються ст. ст. 104, 110, 112 СК України, якими передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Приймаючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох з подружжя. Щодо розподілу судових витрат. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Поряд з цим, згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи наведене та відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 536,80 грн., слід стягнути з відповідача на користь позивачки. При цьому решту 536,80 грн., згідно ст.142 ЦПК України слід повернути позивачці з бюджету, оскільки відповідач визнав позов. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved