Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Макарівська районна державна нотаріальна контора Київської області про визнання договору дарування недійсним та скасування рішення державного нотаріуса про реєстрацію права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог, позивач вказала, що 30.11.2016 року, нею, [PERSON] було укладено договір дарування, яким було передано у власність [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Також 30.11.2016 року нею було укладено договір дарування земельної ділянки площею 0.2500 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; договір дарування земельної ділянки площею 0.0921 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; договір дарування земельної ділянки площею 0.1298 га, що розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, село Королівка. Проте, вважає, що вищезазначені договори дарування від 30 листопада 2016 року мають бути визнані судом недійсними оскільки укладаючи їх, вона розраховувала, що на підставі даних правочинів відповідач зобов`язувався б здійснювати постійних догляд та утримання її, а розпорядження нерухомим майном перейшло б до нього лише після її смерті. Крім того, фактична передача подарованого нею нерухомого майна не відбулася, вона продовжує проживати у житловому будинку, користуватися ним та земельними ділянками, сплачувати комунальні послуги за користування газом та електричною енергію. Позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просила суд: Визнати недійсним договір дарування від 30 листопада 2016 року, посвідчений державним нотаріусом Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області Омельчук К.А., реєстровий номер 1-1861, житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Визнати недійсним договір дарування від 30 листопада 2016 року, посвідчений державним нотаріусом Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області Омельчук К.А., реєстровий номер 1-1864 земельної ділянки площею 0.2500 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки 3222783501:01:012:0033. Визнати недійсним договір дарування від 30 листопада 2016 року, посвідчений державним нотаріусом Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області Омельчук К.А., реєстровий номер 1-1867, земельної ділянки площею 0.0921 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 3222783501:01:012:0038. Визнати недійсним договір дарування від 30 листопада 2016 року, посвідчений державним нотаріусом Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області Омельчук К.А., реєстровий номер 1-1870, земельної ділянку площею 0.1298 га, що розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, село Королівка, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 3222783501:01:013:0069. Скасувати рішення державна нотаріуса Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області Омельчук К.А. від 30 листопада 2016 року про реєстрацію за [PERSON] права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , номер запису про право власності: 17733835, індексний номер: 32646191, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1101156332227. Скасувати рішення державного нотаріуса Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області Омельчук К.А. від 30 листопада 2016 року про реєстрацію за [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 0.2500 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки 3222783501:01:012:0033. Номер запису про право власності: 17734510, індексний номер: 32646895, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1101194332227; Скасувати рішення державного нотаріуса Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області Омельчук К.А. від 30 листопада 2016 року про реєстрацію за [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 0.0921 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 3222783501:01:012:0038. Номер запису про право власності: 17735136, індексний номер: 32647508, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1101229432227; Скасувати рішення державного нотаріуса Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області Омельчук К.А. від 30 листопада 2016 року про реєстрацію за [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 0.1298 га, що розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, село Королівка, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 3222783501:01:013:0069. Номер запису про право власності: 17735584, індексний номер: 32647934, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1101254432227. Судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою суду від 01.08.2023 року позов [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 27.09.2023 року, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. В подальшому підготовче засідання відкладено на 09.11.2023 року, на 05.02.2024 року. Ухвалою суду від 05.02.2024 року прийнято заяву позивача про уточнення позовних вимог у даній справі. Залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Макарівську районну державну нотаріальну контору Київської області та роз`яснити їй право на подачу письмових пояснень щодо позову до закінчення підготовчого провадження. Підготовче засідання відкладено на 21.03.2024 року. У підготовчому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, вказала, що вона думала, що відповідач будучи її онуком після укладення нею договорів дарування буде доглядати та утримувати її, однак проживає сама і на даний час та він не приймає участі у її житті. Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач у підготовче засідання не з`явився, подав заяву про визнання позовних вимог. Третя особа подала лист, в якому вказала, що договори дарування, посвідчені державним нотаріусом Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області Омельчук К.А. 30 листопада 2016 року за реєстровими номерами 1-1861, 1-1864, 1-1867, 1-1870 були укладені з дотриманням вимог чинного законодавства України, для їх посвідчення надано та витребувано усі документи, необхідні для даного виду правочинів. Зміст вищезазначених договорів дарування свідчить про те, що позивач, перед його укладенням, була ознайомлена з вимогами чинного законодавства, що регулюють укладення такого роду правочинів, в тому числі з вимогами щодо недійсності правочину. Крім того, позивач своїм підписом підтвердила той факт, що укладення цих договорів не пов`язує із виконанням обдаровуваним будь-яких дій майнового та немайнового характеру на користь дарувальника зараз або в майбутньому. Тому Макарівська державна нотаріальна контора не вбачає за можливе задоволення позовних вимог [PERSON] . Слухання справи просили проводити у відсутності представника контори. Рішення прийняти у відповідності до вимог чинного законодавства. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вислухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. 30.11.2016 року, [PERSON] було укладено договір дарування, посвідчений державним нотаріусом Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області Омельчук К.А., реєстровий номер 1-1861, відповідно до якого, нею (Дарувальницею) було передано у власність [PERSON] (Обдарованого) житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 17 липня 1998 року Макарівською районною державною нотаріальною конторою Київської області, реєстровий номер 2365 (1/2 частка у праві власності) та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 17 липня 1998 року Макарівською районною державною нотаріальною конторою Київської області, реєстровий номер 2368 (1/2 частка у праві власності). Право власності зареєстровано Макарівським бюро технічної інвентаризації 17 липня 1998 року, реєстровий номер 241, книга 1, сторінка 241. Вартість предмету дарування згідно висновку про вартість об`єкта оцінки станом на 01 серпня 2016 року становить 87 371 грн. 00 коп. Дар за згодою сторін оцінений у 87 400 грн. 00 коп. (а.с. 14). Крім того, цього ж числа, 30.11.2016 року, між зазначеними вище сторонами було укладено наступні договори: договір дарування посвідчений державним нотаріусом Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області Омельчук К.А., реєстровий номер 1-1864, відповідно до якого, [PERSON] (Дарувальницею) було передано у власність [PERSON] (Обдарованого) земельну ділянку площею 0.2500 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Земельна ділянка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №356840, виданого Королівською сільською радою Макарівського району Київської області на підставі рішення Королівської сільської ради від 11 лютого 2010 року № 252-29-V, зареєстрованого 12 листопада 2010 року управлінням Держкомзему у Макарівському районі Київської області в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011094805219. Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських - будівель і споруд (присадибна ділянка). Кадастровий номер земельної ділянки 3222783501:01:012:0033. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить - 184 575 грн. 00 коп. Дар оцінено у 184 600 грн. 00 коп. (а.с. 16); договір дарування посвідчений державним нотаріусом Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області Омельчук К.А., реєстровий номер 1-1867, відповідно до якого, [PERSON] (Дарувальницею) було передано у власність [PERSON] (Обдарованого) земельну ділянку площею 0.0921 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Земельна ділянка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №332708, виданого Королівською сільською радою Макарівського району Київської області на підставі рішення Королівської сільської ради від 10 листопада 2009 року № 232-27-V, зареєстрованого 09 серпня 2010 року управлінням Держкомзему у Макарівському районі Київської області в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011094803701. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства. Кадастровий номер земельної ділянки 3222783501:01:012:0038. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 994 грн. 68 коп. Дар оцінено у 995 грн. 00 коп. (а.с. 18); договір дарування посвідчений державним нотаріусом Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області Омельчук К.А., реєстровий номер 1-1870, відповідно до якого, [PERSON] (Дарувальницею) було передано у власність [PERSON] (Обдарованого) земельну ділянку площею 0.1298 га, що розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, село Королівка. Земельна ділянка належала [PERSON] на підставі Державного на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 356839, виданого Королівською сільською радою Макарівського району Київської області на підставі рішення Королівської сільської ради від 11 лютого 2010 року № 252-29-V, зареєстрованого 12 листопада 2010 року управлінням Держкомзему у Макарівському районі Київської області в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011094805220. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства. Кадастровий номер земельної ділянки 3222783501:01:013:0069. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 2 505 грн. 14 коп. Дар оцінено у 2 600 грн. 00 коп. (а.с. 20) Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності на набуті Обдарованим об`єкти дарування було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 15, 17, 19, 21). Як вказала позивач та що визнав відповідач, укладені вищезазначені договори дарування від 30 листопада 2016 року були спрямовані на те, що після їх укладення відповідач зобов`язувався здійснювати постійних догляд та утримання позивача, а розпорядження нерухомим майном мало перейти до нього лише після її смерті. Крім того, станом на сьогодні фактична передача подарованого позивачем нерухомого майна не відбулася, позивач продовжує проживати у житловому будинку, користуватися ним та земельними ділянками, сплачувати комунальні послуги за користування газом та електричною енергію. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності державним нотаріусом Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області Омельчук К.А. 30 листопада 2016 року зареєстровано за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , номер запису про право власності: 17733835, індексний номер: 32646191, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1101156332227 (а.с. 15). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності державним нотаріусом Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області Омельчук К.А. 30 листопада 2016 року зареєстровано за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0.2500 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки 3222783501:01:012:0033. Номер запису про право власності: 17734510, індексний номер: 32646895, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1101194332227 (а.с. 17). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності державним нотаріусом Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області Омельчук К.А. 30 листопада 2016 року зареєстровано за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0.0921 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 3222783501:01:012:0038. Номер запису про право власності: 17735136, індексний номер: 32647508, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1101229432227 (а.с. 19). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності державним нотаріусом Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області Омельчук К.А. 30 листопада 2016 року зареєстровано за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0.1298 га, що розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, село Королівка, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 3222783501:01:013:0069. Номер запису про право власності: 17735584, індексний номер: 32647934, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1101254432227 (а.с. 21). Вирішуючи даний спір, суд керується наступним. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. В статті 203 ЦК України зазначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, а за ч ч.2,3 цієї статті особа, яка вчиняє правочин, повинна мати обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання наслідків, що обумовлені ним ч.5 цієї статті. Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, установлених законом (ч. 1 ст. 229 ЦК). З роз`яснень, які викладено в п. 19 постанови Пленуму ВС «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 №9, убачається, що правочин, учинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент учинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також те, що вона має істотне значення. Помилка, допущена внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін, не є підставою для визнання правочину недійсним. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 18.06.2014 року у справі №6-69цс14, постановах Верховного суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.08.2021 року у справі 263/16179/18, від 10.02.2021 року у справі №385/1598/18, постанові Верховного суду у складі Другої судової палати Касаційного суду від 10.02.2021 року у справі №754/5841/17. Крім того, 19.01.2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 754/15344/18, провадження № 12804св20 (ЄДРСРУ № 94297110) досліджував питання щодо визнання договору дарування недійсним з підстав допущення «помилки» під час його укладання. Згідно з частиною третьою статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Якщо особа, що вчинила правочин помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України). А у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 5 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 зроблено висновок, що недійсність договору як приватно-правова категорія покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим. Відповідно до ст. 717 ЦК за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатне майно (дарунок) у власність. Виходячи зі змісту ст.ст. 203, 717 ЦК України, договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не тільки про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови. Договір, що встановлює обов`язок обдарованого вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди. Отже, на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним особа повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін та письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, дійсно було й має істотне значення. Такими обставинами є: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку з цим у догляді та сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарування дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору дарування. Наявність чи відсутність помилки - неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору дарування замість договору довічного утримання, суд визначає не тільки за фактом прочитання сторонами тексту оспорюваного договору дарування та роз`яснення нотаріусом суті цього договору, а й за такими обставинами, як вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку з цим у догляді та сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарування дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірному будинку після укладення договору дарування. Лише в разі встановлення цих обставин норми частини першої статті 229 та статей 203 та 717 ЦК України в сукупності вважаються правильно застосованими. Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені в постановах Верховного Суду України від 16 березня 2016 року №6-93цс16 та від 27 квітня 2016 року №6-372цс16 та Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 1.08.2018 року по справі №445/1011/17. Таким чином, оскільки внаслідок віку позивача, стану її здоров`я, правової необізнаності вона помилялася щодо природи укладених договорів дарування, укладаючи їх розраховувала, що відповідач буде зобов`язаний здійснювати догляд за нею, який ним не здійснюється, що фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваними договорами дарування не відбулося, після укладення договору дарування вона продовжує проживати та користуватися спірним нерухомим майном, наявність у позивача спірного житла як єдиного, а також приймаючи визнання відповідачем позову, суд вважає, що укладені договори дарування підлягають визнанню недійсними внаслідок помилки, яка мала істотне значення та вплинула на волевиявлення позивача. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа, має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Крім того, відповідно до ст. 16 цього ж Кодексу, кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів, серед інших, можуть бути визнання права та визнання правочину недійсним. Суд також може захистити цивільне право та інтерес іншими способами, що встановлений договором або законом. Разом з тим, у зв`язку з визнанням недійсними договорів дарування нерухомого майна підлягають скасуванню і рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на отримані у дарунок наведені вище об`єкти нерухомого майна. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 1 частини першої статті. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (частина друга статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). У практиці Великої Палати Верховного Суду закріпився принцип реєстраційного підтвердження речових прав на нерухоме майно (такий висновок сформульований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц і в подальшому повторювався у практиці Верховного Суду). Відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 48/340 (пункт 6.30), від 12 03.2019 у справі № 911/3594/17 (пункт 4.17), від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13) та інші). Абзацом другим частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними, скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. А абзацом другим частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у чинній нині редакції) передбачено, що якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав. Таким чином чинна нині редакція абзацу другого частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", встановлює, що у разі, якщо в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. Абзац третій частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" також містить пряму вказівку на те, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. Отже, порядок дій державного реєстратора у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення врегульований чинними нині абзацами другим і третім частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Таким чином, у зв`язку з порушенням права власності позивача, яке підлягає поновленню, державний реєстратор повинен одночасно з державною реєстрацією припинення права власності відповідача на відповідне нерухоме майно провести державну реєстрацію набуття права власності на спірне нерухоме майно за позивачем. При цьому в силу положень абзацу першого частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості про право власності відповідача з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не вилучаються. Задоволення позову є підставою для вчинення державним реєстратором нової реєстраційної дії - внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі судового рішення. Відповідний висновок також викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.12.2022 у справі № 914/2350/18 (914/608/20). Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", який набрав чинності з 16.01.2020, статтю 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" викладено у новій редакції, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої якої відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Відповідний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23 06.2020 у справі № 906/516/19, від 30.06.2020 у справі № 922/3130/19, від 14.07.2020 у справі №910/8387/19 та інших. Тож, приймаючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує прав інших осіб, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141, ст. 142 ЦПК України, з відповідача слід стягнути 50\~відсотків судового\~збору (2755,95 грн.) в сумі 1377,97 грн. на користь позивача, при цьому решту 50\~відсотків судового\~збору в сумі 1377,97 грн. слід повернути позивачу з державного бюджету, оскільки відповідач визнав позов.

Outcome: approved