Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] до [PERSON] з позовною заявою в якій просила стягнути з відповідача аліменти на користь та на утримання повнолітнього сина - [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] ) у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду - 03 жовтня 2023 року і до досягнення [PERSON] 23 років - [INFO]. Позов мотивовано тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.08.2018 року з відповідача [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.08.2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Після досягнення сином повноліття, тобто з [INFO] виплата аліментів припинилася, відповідач самостійно грошові кошти на утримання сина не надає. На даний час [PERSON] зарахований до Одеського національного університету імені І.І. Мечникова на факультет романо-германської філології на контрактній (платній) основі, форма навчання - денна, період навчання - з 01.09.2023 року до 30.06.2027 року. Посилаючись на те, що відповідач по справі не надає будь-якої матеріальної допомоги та не бажає виконувати свій обов`язок щодо утримання сина, який продовжує навчання, хоча має можливість таку допомогу надавати, позивач самостійно матеріально забезпечує сина, остання змушена звернутися до суду з вказаним позовом. В матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву відповідача [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Хлопов А.В., в якому представник просив позовні вимоги [PERSON] залишити без задоволення. Відзив мотивований тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що син досі проживає з нею; не надано підтвердження щодо того, що він бере участь в утриманні їх спільної із відповідачем дитини, у т.ч. шляхом сплати за навчання; не надано підтвердження того, що їх спільний син на момент подання позовної заяви (жовтень 2023 року) продовжує навчання; у наданому позивачем договорі про надання платної освітньої послуги визначено дату його укладання 28.08.2023 року, при цьому у довідці від 01.09.2023 року вказано, що [PERSON] зарахований до навчання за наказом від 11.08.2023 року. Якщо особа навчається на платній основі (за контрактом), то дата договору про навчання та дата наказу про зарахування до навчання мають бути тотожними; позивачем не доведено, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги через брак коштів чи з інших причин. Крім того, представник відповідача просив врахувати, що відповідач має неповнолітню дитину [INFO], яку він також зобов`язаний утримувати. З огляду на обставини, які впливають на стягнення аліментів, просив залишити позовні вимоги без задоволення, або (якнайменше) стягнути аліментів в розмірі не більш як 1/6 частки від заробітку. ( а.с.28-29). В матеріалах справи наявна відповідь на відзив на позовну заяву в якій позивач вказала, що доводи викладені у відзиві на позовну заяву не можуть прийматися до уваги, з огляду на те, що вони самі по собі не спростовують наявність передбачених законом підстав для стягнення аліментів на повнолітню дитину. У відзиві на позовну заяву відповідач фактично зводить до особистого тлумачення законодавства через призму власних інтересів та незгоди з правовою оцінкою позивача щодо фактичних обставин справи. На підтвердження проживання сина разом із нею та продовження сином навчання, послалася на довідку про реєстрацію місця проживання та квитанцію про оплату за навчання. Крім того, вказала, що оскільки повнолітній син відповідача, на день звернення до суду не досяг 23 років, продовжує навчання, не працює, навчання за денною формою позбавляє останнього можливості працевлаштуватися та отримувати певний дохід, у зв`язку з чим є таким, що потребує матеріальної допомоги. ( а.с.42-45). В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Хлопов А.В. не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення з відміткою про вручення. Заяв, клопотань, не надійшло. Згідно на положення частини другої статті 223 ЦПК України, згідно з якою неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає можливим розгляд справи проводити за відсутності представника відповідача. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Вивчивши матеріли справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 000225715547, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.02.2019 року ( а.с.7). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання, [PERSON] зареєстрований за адресою : [ADDRESS] (а.с.46). Відповідно до копії Договору № 002-1-035.051-2023 від 28 серпня 2023 року між Одеським державним університетом імені І.І. Мечнікова та [PERSON] укладено договір , згідно якого університет бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання [PERSON] освітньої послуги.(а.с.9). Згідно копії квитанції АТ КБ «Приватбанк» №0.0.3150667570.1 від 16.08.2023 року [PERSON] сплачено 17499,00 грн., призначення : Оплата за навчання від [PERSON] , курс 1, форма навчання денна, назва факультету філологія, № договору 002-1-035.051-2023 (а.с.47). Згідно довідки Одеського національного університету імені І.І. Мечникова від 01.09.2023 року, [PERSON] є студентом 1 курсу факультету романо-германської філології денної форми навчання, спеціальності 035.051 Філологія. Романські мови та літератури (переклад включно). Перша іспанська. Зарахований за наказом № 09-04 від 11.08.2023 року. Термін навчання з 1.09.2023 р. по 30.06.2027 р. Програма підготовки бакалавра, контракт. (а.с.8). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьком [PERSON] , [INFO] є [PERSON] (а.с.31 зворот). В позовній заяві позивач [PERSON] зазначила, що на теперішній час син досяг повноліття та продовжує навчання, а тому потребує матеріальної допомоги. Правовідносини між сторонами в даній справі виникли з обов`язку батька утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, та його виконання. Дослідив докази, надані у порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для його задоволення частково, виходячи з наступного. Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог сторона відповідача посилається на обставини, які спростовані письмовими доказами наданими позивачем. Суд приймає до уваги доводи відповідача про наявність у нього на утриманні неповнолітньої дитини, проте наголошує на тому, що він зобов`язаний у рівній мірі дбати про усіх своїх дітей. У справі не встановлено наявність об`єктивних обставин, які б перешкоджали відповідачу належному виконанню батьківських обов`язків по утриманню ним свого повнолітнього сина, який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги (хвороба, інвалідність тощо). Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позивачем доведено її позовні вимоги, в той час як доводи сторони відповідача не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які належить стягнути з відповідача, суд враховує обставини, що мають істотне значення, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, наявність на утриманні малолітньої дитини, а також матеріальне становище повнолітньої дитини, яка навчається на контракті та потребує матеріальної допомоги. Виходячи з цих факторів, суд з метою захисту інтересів повнолітньої дитини, вважає, що розмір аліментів необхідно визначити в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, для забезпечення належного матеріального становища дитини, яка продовжує навчання. Відтак, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн. (ст. 141 ЦПК України) .

Outcome: approved