Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

У вересні 2021 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнесбанк» (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з даним позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), третя особа без самостійних вимог на предмет спору Акціонерне товариство «СК АРКС», про стягнення грошових коштів в порядку регресу. В обґрунтування позову зазначає, що 12.10.2019 р. на мосту Гаванському в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода (надалі за текстом - ДТП) за участю ТЗ «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача, ТЗ «Lexus», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] ТЗ «Lexus», д.н.з. [NUMBER] було застраховано відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту № 006-0472993/01НТ від 04.04.2019 р., укладеного між [PERSON] та позивачем. Відповідно до Ухвали Подільського районного суду міста Києва від 16.07.2020 р. по справі № 758/204/20 відповідача було визнано винним у вказаній ДТП та закрито кримінальне провадження у зв`язку з примиренням з потерпілим. На виконання взятих обов`язків, за наслідками звернення потерпілої особи з заявою про страхове відшкодування, позивачем було проведено виплату страхового відшкодування у розмірі 330 000 (триста тридцять тисяч) гривень. Оскільки, цивільно-правову відповідальність відповідача як водія ТЗ «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] було забезпечено в АТ «СК АРКС» відповідно до укладеного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу № АО/4203528, за наслідками направленої позивачем претензії, АТ «СК «АРКС» сплатило на користь позивача грошову суму у розмірі 143 874 (сто сорок три тисячі вісімсот сімдесят чотири) гривні 04 копійки на виконання умови Полісу. У зв`язку з чим, позивач звернувся з позовом за захистом свого порушеного права. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.05.2023 року, справу було передано для розгляду судді Рибалці Ю.В. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 20 вересня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якій зазначив, що Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 16.07.2020 р. по справі № 758/204/20 відповідача не визнано винною особою та кримінальне провадження відносно нього у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрито, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим. Таким чином, не встановлено винуватість саме відповідача у заподіянні саме ним шкоди при ДТП, що сталася 12.10.2019 року по вул. Набережно-Рибальській, зі сторони вул. Набережно Хрещатицька, в напрямку вул. Електриків в м. Києві. Відповідно до позовної заяви та доданих до неї письмових доказів позивач посилається на те, що на виконання взятих на себе обов`язків та оскільки цивільно-правову відповідальність відповідача, як водія ТЗ «Hyundai» д.н.з. [NUMBER] , було забезпечено в АТ «СК «АРКС», відповідно до укладеного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу № АО/4203528, за наслідками направленої позивачем претензії, АТ «СК «АРКС» сплатило на користь позивача грошову суму у розмірі 143 874,04 на виконання умови Полісу. З посиланням на ст.ст. 993, 1194 ЦК України, позивач у зв`язку з направленням відповідачу вимоги вважає, що саме відповідач повинен сплати 186 125,96 грн. в якості відшкодування в порядку регресу. Вказані доводи та додані до позовної заяви письмові докази жодним чином не надають підстав стверджувати про їх належність та допустимість, у зв`язку з чим, просив відмовити у задоволенні позову. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2024 року, справу було передано для розгляду судді Гребенюку В.В. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 22 січня 2024 року справу прийнято до провадження, розгляд справи вирішено продовжувати розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Сторони належним чином повідомлялись про дату, час та місце судового засідання, одна у судове засідання не з`явились. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 12.10.2019 р. на мосту Гаванському в м. Києві відбулась ДТП за участю ТЗ «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача, ТЗ «Lexus», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] ТЗ «Lexus», д.н.з. [NUMBER] було застраховано відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту № 006-0472993/01НТ від 04.04.2019 р., укладеного між [PERSON] та позивачем (а.с. 3-7). Відповідно до Ухвали Подільського районного суду міста Києва від 16.07.2020 р. по справі № 758/204/20 закрито кримінальне провадження у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим (а.с. 42). Згідно звіту № 664-2019 від 05.11.2019 року про оцінку колісного транспортного засобу вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ТЗ «Lexus», д.н.з. [NUMBER] в результаті пошкодження складає 143 874,04 грн. (а.с. 15-37). На виконання взятих обов`язків, за наслідками звернення потерпілої особи з заявою про страхове відшкодування, позивачем було проведено виплату страхового відшкодування у розмірі 330 000 (триста тридцять тисяч) гривень. Оскільки, цивільно-правову відповідальність відповідача як водія ТЗ «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] було забезпечено в АТ «СК «АРКС», відповідно до укладеного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу № АО/4203528, за наслідками направленої позивачем претензії, АТ «СК «АРКС» сплатило на користь позивача грошову суму у розмірі 143 874 (сто сорок три тисячі вісімсот сімдесят чотири) гривні 04 копійки на виконання умови Полісу. Стаття 15 ЦК України передбачає, що право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст.4 ЦПК України та ч. 1, п.п. 1, 3, 4, 7, ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який містить спеціальні норми щодо врегулювання спірних правовідносин. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст.980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Аналогічна норма міститься у ст.4 Закону України «Про страхування». Відповідно до частини 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Обов`язковість страхування цивільно-правової відповідальності транспортних засобів передбачена ст.21 Закону. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (абз.1 п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092). Як вбачається з матеріалів справи, згідно звіту № 664-2019 від 05.11.2019 року про оцінку колісного транспортного засобу вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ТЗ «Lexus», д.н.з. [NUMBER] в результаті пошкодження складає 143 874,04 грн При цьому будь-яких зауважень до проведеного звіту пошкодженого автомобіля позивач не пред`яв та своїм підписом в акті огляду транспортного засобу підтвердила правильність проведеного огляду і належну фіксацію його результатів, які лягали в основу зазначеного автотоварознавчого дослідження та розрахунку страхового відшкодування. Окрім того, під час розгляду справи клопотання про призначення судової експертизи не заявлялося, а позивач не надав суду доказів того, що ним було виконано відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля саме на заявлену суму (акти виконаних робіт, фінансові документи про оплату виконаних робіт, тощо). При цьому, сторонами не заперечувалося, що позивач з відповідними вимогами до страховика відповідача звертався та отримав страхове відшкодування. Між тим, за правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно з частиною 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду. Суд вважає, що в даному випадку мало б місце відшкодування шкоди відповідачами у частці відповідно до ступеня їхньої вини, однак, суд позбавлений можливості визначити самостійно частку відповідно до ступеня вини кожного з них, оскільки, в наявних матеріалах справи документах: актах, звітах, постановах, відсутнє підтвердження того, чиїми винними діями завдані ті чи інші пошкодження, тому суд не може самотужки визначити ступінь шкоди, завданої позивачу діями відповідачів. За умовами ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, вважає, що позивачем не обґрунтовано заявлені вимоги. Виходячи з того, що шкода, на момент виплати визначалася особами, які перебували в договірних відносинах зі страховими компаніями, позивач погодився з виплатою, не заперечував проти її розміру, суд приходить до висновку про відмову в позові.

Outcome: dismissed