Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

22 березня 2024 року до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області надійшла зазначена заява. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона проживає у [ADDRESS] , разом зі своїм сином [PERSON] , [INFO] , та протягом тривалого часу потерпає від різного виду домашнього насильства зі сторони колишнього співмешканця [PERSON] , з яким спільно проживала з 2016 року, але з січня 2024 року спільне проживання припинили. Квартира, в якій вона проживає, належала її батькам, які померли, вона як спадкоємець успадковує права власності на неї. Під час спільного проживання з кривдником, він постійно вживав алкогольні напої, вчиняв різного виду домашнього насильства. Виганяв з будинку її разом з сином та довгий час вони не могли потрапити назад. Поведінка його негативно впливає на її здоров`я та на працездатність. Після щоденних скандалів, сварок, образ та погроз з боку колишнього співмешканця, вона знаходиться у пригніченому стані. Постановами Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04.08.2022, 05.10.2023, 04.01.2024 [PERSON] було притягнуто до відповідальності за ст. 173-2 КУпАП. Просить видати обмежувальний припис на термін 6 місяців. Заявник подала заяву про розгляд справи без її участі, вимоги заяви підтримує повністю. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у тому числі через оголошення на сайті Судової влади України, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.10.2023, справа №398/4810/23, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, накладено штраф (а.с.6). Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09.02.2018, справа №398/393/18, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, накладено штраф (а.с.6). Згідно з копією протоколу про адміністративне правопорушення №928701, [PERSON] , 23.09.2023 о 06:30 год. в [ADDRESS] , порушив вимоги термінового заборонного припису СКАА 369597 від 22.09.2023, а саме заборону вхід та перебування в місці проживання [PERSON] (а.с.9). Згідно з копією термінового заборонного припису, [PERSON] заборонено вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи та заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою [PERSON] з 06.03.2024 по 08.03.2024 (а.с.10). Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною другою статті 3 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких особи,які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти, батьки (мати, батько) і дитина (діти), дід (баба) та онук (онука). Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявників домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини 1 статті 1 згаданого Закону, домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 цього Закону, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону, обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону, обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (ч. 3 ст. 26 Закону). У відповідності до пункту 9 частини 1 статті 1 Закону, оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактор небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. У постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі №756/3859/19 (провадження №61-11564св19) зроблено висновок, що враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративні правопорушення та Кримінальному кодексу України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Крім того, аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28 квітня 2020 року у справі №754/11171/19 (провадження №61-21974св19). Відповідно до частини 4 статті 26 Закону, обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Згідно зі статтею 350-6 Цивільного процесуального кодексу України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. Під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису суд має надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів сторін, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Положеннями статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. На підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків), суд рахує, що існує високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, і такі ризики є реальними. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] , домашнього насильства щодо заявника, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису стосовно [PERSON] .

Outcome: approved