Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-28 00:00:00

У серпні 2023 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , з участю третьої особи - орган опіки та піклування виконкому Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, та просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини: дочки [PERSON] , [INFO] , та стягнути аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що з 21.07.2010 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON] та [INFO] у них народилася дитина - дочка [PERSON] . Сторони 11.11.2014 року за рішенням суду, розірвали шлюб та з моменту розірвання шлюбу і по цей час батько дитини - [PERSON] проживає окремо. 31.10.2014 року Великоновосілківським районним судом Донецької області було видано виконавчий лист про стягнення з відповідача аліменти на користь позивача на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку чи інших доходів щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач свій обов`язок по утриманню дитини не виконує, з дитиною не спілкується, аліменти за виконавчим лисом суду не сплачує, у зв`язку з чим в нього наявна заборгованість зі сплати аліментів. Відповідно до довідки, виданої 30.06.2023 року Великоновосілківським відділом ДВС, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на 30.06.2023 року складає 194 173,75 грн. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, участі в житті та вихованні дитини не приймає, з дитиною не спілкується, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не цікавиться життям дитини, не відвідує її ні вдома, ні в шкільному закладі, а також не сплачує аліменти на виконання рішення суду, не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дитини. На думку позивача найкращим для захисту прав та інтересів дитини є позбавлення батьківських прав [PERSON] . Щодо зміни способу сплати аліментів, то на думку позивача, [PERSON] не має постійної офіційної роботи, фактично їй не відомо ні його місце роботи, ні його заробітку, у зв`язку із чим просить змінити спосіб стягнення аліментів з частини заробітку на розмір у твердій грошовій сумі у розмірі - 1 500 грн. Представник позивача [PERSON] - адвокат Прокоф`єв О.Л., подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позовні вимоги [PERSON] задовільнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Представник органу опіки та піклування Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області Білокопитий В.В. подав заяву про розгляд справи у відсутності представника, позовні вимоги [PERSON] підтримав з врахуванням висновка виконавчого комітету про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19.03.2024 року постановлено провести по справі заочний розгляд. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Положення частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27.09.1991 року, передбачають, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. В абзаці 2 пункту 16 Постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками якої є відповідач по справі - батько [PERSON] , та позивач - мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 08.12.2010 року серії [NUMBER] . Рішенням Великоновосілківським районним судом Донецької області від 11.11.2014 року у справі № 220/1470/14-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , залишено на виховання [PERSON] . На підставі виконавчого листа Великоновосілківського районного суду Донецької області у справі № 220/1271/14-ц від 31.10.2014 року, стягується з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходів) щомісячно до повноліття дочки - [PERSON] , [INFO] , але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 03.10.2014 року. Відповідно до довідки, виданої 30.06.2023 року Великоновосілківським відділом ДВС у Волноваському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за період з 03.10.2014 року по 30.06.2023 року становить 194 173,75 грн. У довідці загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 29.06.2023 року за № 84, зазначено, що за час навчання в школі [PERSON] , батько [PERSON] , не брав ніякої участі у вихованні доньки, не відвідував батьківських зборів та інших заходів. З матеріалів справи вбачається, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, участі в житті та вихованні дитини не приймає, з дитиною не спілкується, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не цікавиться життям дитини, не відвідує її ні вдома, ні в шкільному закладі. Разом з тим, згідно висновку органу опіки та піклування виконкому виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 07.08.2023 року за № 02-01/866 щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON] , [INFO] , є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Враховуючи викладене, суд вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивача про зміну способу стягнення аліментів з відповідача, суд зазначає наступне. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Згідно із ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язано їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Суд погоджується з правовою позицією Верховного Суду України у постанові від 05.02.2014 року по справі № 6-143цс13 щодо того, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, враховуючи, що відповідач не сплачує аліментів та має заборгованість по сплаті аліментів, та те, що позивачу не відомо місце роботи відповідача, його доходи, у зв`язку із чим потреби дитини не задовольняються у повному обсязі, суд вважає, що позов в частині зміни способу стягнення аліментів підлягає до задоволення. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В той же час, законодавець не поширив вказану норму на правовідносин щодо зміни розміру аліментів або зміни способу їх стягнення. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Оскільки позивач на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за вимогу про зміну способу стягнення аліментів, та вказану позовну вимогу задоволено судом, у відповідності до ст.141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 1073,60 грн підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати у виді судового збору в розмірі 1073,60 грн за вимогу про позбавлення батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved