Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Виконавчий комітет Жванецької сільської ради в особі органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини, встановлення батькові способів участі у вихованні дитини та зміну способу стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовуються тими обставинами, що від шлюбу з відповідачем, який розірвано 01 лютого 2021 року мають доньку [PERSON] , [INFO] . З моменту фактичного припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства, тобто з 2019 року сторони почали проживати окремо. З цього моменту відповідач ніяким чином не піклувався про доньку. Приїздив до дитини рідко, зустрічі їх були не тривалі за ініціативою самого ж відповідача. Позивачка ніколи не чинила перешкод у спілкуванні відповідача з донькою. Після 24 лютого 2022 року, з того часу як почалась в Україні війна, [PERSON] несподівано виявив намір відібрати у позивачки доньку, щоб [PERSON] проживала з ним в помешканні його батьків в с. Вигода Борщівського району Тернопільської області. Перебуваючи з дитиною в с. Вигода в помешканні своїх батьків мені зателефонував [PERSON] та почав вимагати, щоб я забрала документи [PERSON] з дитячого садка, оскільки він бажає залишити [PERSON] на проживання в своїй родині і не має наміру повертати доньку мені, і в зв`язку з цим в дитячий садок в с. Бабшин Уляна більше не мала ходити. На вимогу працівників сільської ради відповідач повернув доньку позивачці. В подальшому відповідач вжив ще одну спробу забрати дитину, але позивачка не випускала [PERSON] з поля зору і в присутності своєї сусідки перешкодила відповідачу посадити Уляну в машину та поїхати з села. У зв`язку із чим позивачка просить: 1. Визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . 2. Визначити [PERSON] способи участі у вихованні доньки [PERSON] , [INFO] , у вигляді зустрічей першої та третьої суботи кожного місяця з 10 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв. 3. Змінити спосіб стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] , визначений рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22.01.2021р. по справі № 676/6840/20 з стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно на стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 4. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в пояснила, що після розірвання шлюбу не було вирішено питання про визначення місця проживання дитини, тому позивачка вважає за необхідне, щоб це питання було вирішено в судовому порядку. Після вторгнення на територію України військ російської федерації відповідач забрав дитину до себе і намагався залишити дитину в себе щоб його не призвали до складу Збройних Сил України. Однак завдяки втручанню працівників сільської ради відповідач повернув дитину позивачці. Також позивачка бажає щоб було визначено способи участі його у вихованні дитини, оскільки він іноді приїжджає до дитини без попередження позивача. Крім того позивачка бажає щоб було змінено спосіб стягнення аліментів з 1500 гривень на 1/3 частину заробітку відповідача, оскільки чинним законодавством не встановлено обмежень і підстав на зміну способу сплати аліментів. Відповідач і представник відповідача в судовому засіданні позов визнали частково і пояснили, що за час розгляду справи позивачка не давала відповідачу спілкуватись з дитиною в дні, які вказані в позовній заяві. Дитина після розірвання шлюбу проживає з позивачкою і з приводу цього відсутній спір. Позов про зміну способу стягнення аліментів не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів на зміну матеріального становища позивача, яка б стала підставою для збільшення розміру стягнення аліментів. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи в повному об`ємі, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що від шлюбу з відповідачем, який розірвано 01 лютого 2021 року мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою. Представник позивача в судовому засіданні пояснила, що між сторонами існує спір з приводу визначення місця проживання дитини. Відповідач пояснив, що спору з приводу визначення місця проживання дитини немає. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 3 травня 2018 року по справі №404/251/17 висловив правову позицію щодо застосування статті 255 Цивільного процесуального кодексу України. Пороте\~поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.\~ Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обгрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо\~ між\~ сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Оскільки позивачка вважає, що з приводу визначення місця проживання дитини є спір і бажає, щоб дане питання було вирішено рішенням суду з метою недопущення зміни місця проживання дитини відповідачем, дані позовні вимоги підлягають вирішенню за рішенням суду. При визначенні місця проживання дитини разом з матір`ю суд враховує вік дитини , умови проживання дитини разом з матір`ю. а також те, що відповідач мобілізований та проходить службу в складі Збройних Сил України, а тому визначення місця проживання дитини з матір`ю буде відповідати найвищим інтересам дитини. При вирішенні спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, відібрання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька дитини, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на законних підставах або не на основі рішення суду враховувати як факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини, так і за присутності дитини Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 161 СК України). Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до статті 142 СК України діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Згідно зі статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частинами першою-третьою статті 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Частиною другою статті 159 СК України встановлено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Положеннями статті 19 СК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви. Під час розгляду судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Згідно з частиною шостою статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. У частині першій статті 158 СК України зазначено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Частиною другою статті 159 СК України передбачено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Тлумачення зазначених норм дозволяє зробити висновок, що будь-хто із батьків може звернутися до органу опіки та піклування для визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. У разі наявності спору про способи участі одного з батьків у вихованні дитини не виключається вирішення такого спору в судовому порядку незалежно від того, хто з батьків звертається з позовом (той, хто проживає з дитиною, чи той, хто проживає окремо) і визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, що є ефективним способом захисту та не суперечить закону. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду\~\~\~\~ від 01 квітня 2020 року у справі № 165/2839/19 (провадження\~№ 61-6769св19). Рішенням Виконавчого комітету Жванецької сільської ради від 27 грудня 2023 року за № 115 затверджено висновок органу опіки і піклування щодо участі відповідача у вихованні доньки . Однак в цьому висновку органом опіки і піклування не встановлено дні зустрічей та форми участі відповідача у вихованні доньки, оскільки на думку органу опіки і піклування встановити такі дні неможливо. Враховуючи, що представник органу опіки і піклування в судове засідання не з`явився, що висновок органу опіки і піклування не має обов`язкового значення для суду , суд вважає за необхідне визначити [PERSON] способи участі у вихованні доньки [PERSON] , [INFO] , у вигляді зустрічей першої та третьої суботи кожного місяця з 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. Такий спосіб участі батька у вихованні з дитиною буде достатнім та необхідним для забезпечення його прав на спілкування з дитиною так і права дитини на спілкування з батьком, а також забезпечить можливість матері проводити інший вихідний день - неділю з дитиною. Судом також встановлено, що відповідно рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 22 січня 2021 року справа №676/6840/20 стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця с.Вигода Борщівського району Тернопільської області на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1500 гривень з подальшою індексацією згідно закону , щомісячно, починаючи з 23 грудня 2020 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Суд вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 22 січня 2021 року справа №676/6840/20 з [PERSON] на користь [PERSON] з 1500 гривень, щомісячно , з подальшою індексацією згідно закону на розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ,щомісячно, до досягнення повноліття дитини. При визначенні такого розміру аліментів суд враховує, що відповідач проходить військову службу , має великий розмір грошового утримання і стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки заробітку відповідача буде достатнім для забезпечення всіх потреб дитини. На підставі викладеного,

Outcome: partial