Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON] залишилось спадкове майно, до складу якого входить 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , який побудований позивачкою та її чоловіком під час шлюбу. Інша 1/2 частина вказаного будинку належить позивачці на праві власності, як забудовнику. Спадкоємцями першої черги 1/2 частини будинку є позивачка та її діти - відповідачі. Син [PERSON] вважається таким, що відмовився від спадщини, оскільки не вчинив жодної з дій, що свідчать про її прийняття. Позивачка та її дочка [PERSON] на момент смерті [PERSON] проживали разом зі спадкодавцем у спадковому будинку, тому є такими, що прийняли спадщину, фактично вступивши у володіння та управління спадковим майном. Таким чином, позивачка вважає, що вона є власником 3/4 частин вищевказаного житлового будинку, а відповідачка [PERSON] є власником 1/4 частини цього будинку. Однак [PERSON] не претендує на свою частку у спадковому майні та подала заяву про відмову від прийняття спадщини на користь матері. До складу спадкового майна входить вказаний вище житловий будинок, на який позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність на будинковолодіння правовстановлюючих документів і позасудовим порядком вирішити це питання неможливо. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд визнати за нею право власності на садибний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] та належав покійному [PERSON] . Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просила розгляд справи провести за її відсутності. Крім цього, представник позивачки - адвокат Дмитрук Л.І. подала заяву, де просила справу розглянути за відсутності позивачки та її представника. У заяві також вказала, що позивачка позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити позов частково, визнавши за нею право власності на 3/4 частини спадкового житлового будинку. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнає частково, не заперечує проти визнання за позивачкою права власності на 3/4 частини спадкового житлового будинку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, відзиву на позов не подав. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення частково. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно з ч. 1 ст. 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 529 Цивільний кодекс Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільний кодекс Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Відповідно до частин 1, 2 ст. 549 Цивільний кодекс Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з ч. 2 ст. 553 Цивільний кодекс Української РСР вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя належала 1/2 частина житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд по [ADDRESS] , який був побудований спільно з дружиною [PERSON] під час шлюбу, якій належить інша частина цього будинковолодіння. Загальна площа вказаного житлового будинку становить - 83,5 кв.м. [INFO] [PERSON] помер. Заповіту не залишив. Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняла його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Крім позивачки та відповідачки [PERSON] , спадкоємцем першої черги за законом є син покійного - відповідач [PERSON] , який вважається таким, що не прийняв спадщину, оскільки не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. Прийнявши спадщину, [PERSON] , з урахуванням належної їй 1/2 частини житлового будинку, як частки у спільному сумісному майні подружжя, набула право на 3/4 його частин. Зазначені обставини визнані відповідачкою [PERSON] у поданій до суду заяві та підтверджуються дослідженими судом документами, зокрема: свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 04.11.1964, повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00037594725 від 22.11.2022, свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 31.07.2000, листом державного нотаріуса Камінь-Каширської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Хоми Ю.М. №126/01-16 від 02.06.2023, витягами з погосподарської книги №1 за 2001-2005 рік, за 2006-2010 рік, №5 за 2022 рік виданими Камінь-Каширською міською радою за № 2839, № 2840, № 2841 від 05.08.2022, будинковою книгою для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] , технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленим станом на 13 липня 2022 року, технічним паспортом на будинок садибного типу по [ADDRESS] , виготовленим станом на 13 липня 2022 року, фотокопіями паспорта громадянина [NUMBER] від 06.04.2000, [NUMBER] від 21.05.1998, свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 01.06.1969, серії [NUMBER] від 29.07.1965, свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] від 07.06.1996 року, заявою [PERSON] про визнання позову від 13.10.2023, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №352288778 від 30.10.2023, повідомленням КП «Волиньпроект» Волинської обласної ради №5306/01-04 від 31.10.2023, спадковою справою №135 до майна померлого [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачка [PERSON] , будучи співвласником спільного сумісного майна подружжя та спадкоємцем першої черги за законом житлового будинку та надвірних будівель і господарських споруд, що знаходяться на [ADDRESS] , фактично набула на нього право власності в розмірі 3/4 його частин. На цей час право власності на це майно ніким не оспорюється, а тому суд вважає, що є всі підстави для визнання права власності на вказаний будинок у зазначеному розмірі за позивачкою. Підстав для визнання за позивачкою права власності на все нерухоме майно, що знаходиться за вищевказаною адресою, немає, оскільки, як встановлено вище, спадщину після смерті [PERSON] , яка складається із належної йому 1/2 частини цього нерухомого майна, крім позивачки, прийняла відповідачка [PERSON] , яка у строк, встановлений ч. 1 ст. 553 ЦК Української РСР, від неї не відмовилась. Разом із цим, суд зазначає, що відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Outcome: partial