Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (далі - ТОВ «Євро-Реконструкція») звернувся до суду з позовом в якому просить: стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ»: заборгованість за послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії та постачання гарячої води у розмірі 98 802,98 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 13 686,87 грн. та 3% річних у розмірі 6 048,51 грн., судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 2 68,00 гр. Мотивує свої вимоги тим, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку по [ADDRESS] , в тому числі й в кв. [ADDRESS] здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція». 23.07.2014 у газеті «Хрещатик» (№ 103 (4503)) ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» розміщено відповідне повідомлення, із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» 06.08.2014 (№ 111 (4511)). Позивач зазначає, що до теперішнього часу договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води з відповідачами не укладено. Відповідно до наявної у позивача інформації, мешканцями кв. [ADDRESS] є відповідачі та члени їх родини, а відповідно останні є споживачами послуг ТОВ «Євро-Реконструкція». Відповідачі своєчасно з жовтня 2017 року не вносили плати за отримані послуги з централізованого опалення та з лютого 2017 року не вносили плату за отримані послуги з постачання гарячої води, в результаті утворилась заборгованість, яка станом на 23.02.2022 становить 98 802,98 грн, з яких заборгованість з централізованого опалення/постачання теплової енергії становить 52 923,98 грн, заборгованість за послугу за гаряче водопостачання - 45 879,00 грн. Також, позивач у відповідності до ст. 625 ЦК України здійснив нарахування інфляційної складової борги у розмірі 13 686,87 грн та 3% річних у розмірі 6 048,51 грн. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 10.02.2023 відмовлено у відкритті провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості. Постановою Київського апеляційного суду від 12.07.2023, ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 10.02.2023 в частині відмови у відкритті провадження у справі щодо [PERSON] скасовано та направлено справу в цій частині для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи і визначено відповідні процесуальні строки. Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами, відповідач не отримала, конверт повернувся до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі позивачем було отримано 02.10.2023. Відповідачем до суду відзиву на позов подано не було, позивачем додаткових пояснень, заяв до суду подано не було. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Як убачається з матеріалів справи, надання послуг з централізованого опалення/постачання теплової енергії та постачання гарячої води в будинку по [ADDRESS] здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція. В державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відомості щодо реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] відсутні. Згідно Інформації про зареєстроване місце проживання/перебування особи, [PERSON] зареєстрована за адресою місця проживання - квартира [ADDRESS] , з 19.01.1989. За цією ж адресою місця проживання була зареєстрована померла [INFO] [PERSON] , з 24.05.1979 по 22.05.2017. Інших відомостей щодо належності вказаної квартирі на праві власності, або інших зареєстрованих у квартирі осіб, матеріали справи не містять. У залежності від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, централізоване опалення тощо), 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт тощо), 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо) (ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. (Постанова Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц) Пунктом 10 ч. 3 ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. За визначенням, наданим у статті 1 вказаного Закону, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Статтею 526 ЦК України визначені загальні умови виконання зобов`язання, зокрема, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч.1 ст. 901, ч.1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в пункті 10 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого у національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржник несе відповідальність, передбачену частиною другою статті 625 ЦК України. (Постанова Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц) Крім того, застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в пункті 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості по квартирі [ADDRESS] , за період з жовтня 2017 року по 23.02.2022 заборгованість з централізованого опалення/постачання теплової енергії становить 52 923,98 грн, та за період з лютого 2017 по 23.02.2022 заборгованість за послугу за гарячого водопостачання - 45 879,00 грн. Відповідно до п.п. 9, 10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 №630, які втратили чинність на підставі постанови КМ №85 до 02.02.2022, у квартирі (будинку садибного типу) роботи з установлення засобів обліку води і теплової енергії (далі - квартирні засоби обліку) проводяться спеціалізованою організацією, виконавцем, виробником чи постачальником за рахунок коштів споживача. Квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік. Оплата послуг за показаннями засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу), проводиться лише у разі здійснення обліку в усіх точках розбору холодної та гарячої води у квартирі (будинку садибного типу) незалежно від наявності засобів обліку на вводах у багатоквартирний будинок. Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Відповідно до п.11 вказаних Правил, у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил. Пунктом 12 цих Правил передбачено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку. У разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку теплової енергії, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку теплової енергії за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил. Як вбачається з розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії, останні розраховані позивачем пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири на підставі показників будинкових засобів обліку теплової енергії, що відповідає вимогам п.12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. У зв`язку з чим, суд приймає такий розрахунок заборгованості як належний та допустимий доказ у справі та вважає що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість з централізованого опалення/постачання теплової енергії в сумі 52 923,98 грн, інфляційну складову боргу в сумі 7 924,90 грн та 3% річних в сумі 3 542,93 грн. Із розрахунку заборгованості за послугу за гаряче водопостачання убачається, що остання розрахована позивачем за період з лютого 2017 року по травень 2020 на підставі показників квартирного засобу обліку споживання води, а з червня 2020 року по лютий 2022 - на підставі будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, пропорційно кількості мешканців квартири, що відповідає вимогам п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. В той же час, суд не може погодитись із розрахунком заборгованості за послугу за гаряче водопостачання, розраховану за період з червня 2020 року по лютий 2022 року, оскільки останнє розраховане на 3-х мешканців квартири, в той час, як доказів, які б підтверджували, що квартирі [ADDRESS] , у зазначений період зареєстровані інші, крім відповідача, особи, матеріали справи не містять. Таким чином, заборгованість за гаряче водопостачання за період з червня 2020 року по лютий 2022 року, має бути розрахована на 1 особу. Виходячи з відомостей розрахунку заборгованості щодо обсягу показників засобів обліку води у багатоквартирному будинку та вартості 1 м.куб. гарячої води, заборгованість за гаряче водопостачання за період з червня 2020 року по грудень 2020 року, становить 2 477,49 грн, з урахуванням індексу інфляції - 412,42 грн та 3% річних - 138,72 грн. Що стосується періоду заборгованості з січня 2021 року по лютий 2022 року, то суд позбавлений можливості здійснення відповідного розрахунку заборгованості за послуги з гарячого водопостачання, оскільки з останнього випливає, що у вказаний період позивачем здійснено перерахування сум у бік збільшення заборгованості, в той час підстави такого перерахування ні у позовній заяві, ні у розрахунку не наведені. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості за послуги з постачання гарячої води за період з лютого 2017 року по травень 2020 року, що розрахована на підставі на підставі показників квартирного засобу обліку споживання води, що у загальному розмірі становить 19 277,76 грн, а також інфляційні втрати за вказаний період в сумі 1 685,97 грн та 3% річних в сумі 821,70 грн, та за період з червня 2020 року по грудень 2020 року, що розрахована на підставі показників засобів обліку води у багатоквартирному будинку, в сумі - 2 477,49 грн, а також інфляційні втрати - 412,42 грн та 3% річних - 138,72 грн, за вказаний період. В іншій частині вимог щодо стягнення заборгованості за послугу з постачання гарячої води слід відмовити, оскільки заборгованість відповідача перед позивачем не доведена позивачем належними та допустимими доказами. У зв`язку із викладеним, ураховуючи порушення відповідачем виконання зобов`язань по сплаті коштів за оплату житлово-комунальних послуг, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає до стягненню: сума заборгованості за послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії в сумі 52 923,98 грн, інфляційну складову боргу в сумі 7 924,90 грн та 3% річних в сумі 3 542,93 грн; сума заборгованості за послуги з постачання гарячої води в сумі 21 755,25 грн, інфляційну складову боргу в сумі 2 098,39 грн та 3% річних в сумі 960,42 грн. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов є частково обґрунтованим та таким, що підлягає до часткового задоволення. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 019,71 грн, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial