Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19.03.2024 р. позовні вимоги задоволено частково, вирішено: «Шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 26.07.2002 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Солом`янського районного управління юстиції у м.Києві (актовий запис №848), розірвати. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з 04.12.2023 р. і до досягнення дитиною повноліття.» Разом із цим, встановлено, що судом не вирішено питання про заявлені позивачем у позовній заяві вимоги, а саме, зміни прізвища позивача та стягнення з відповідача судового збору. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення по справі з огляду на наступне. З роз`яснень які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року N 14 Про судове рішення у цивільній справі в п. 20 зазначено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК (1618-15); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Ухвалюючи рішення, суд не вирішив питання про зміну прізвища позивача з « [PERSON] » на « [PERSON] » та не стягнув з відповідача судовий збір. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи визнання відповідачем позовної вимоги про розірвання шлюбу, за яку позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн., на підставі ч. 2 ст. 142 ЦПК України позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 536,80 грн. судового збору. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, задоволення судом позовних вимог на 42,9% з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 519,50 грн.

Outcome: approved