Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з вказаним позовом про визнання нікчемного заповіту [PERSON] від 02 лютого 2006 року, посвідчений секретарем виконкому Підліснівської сільської ради Сумського району Сумської області Алєксєєвою О.І., яким [PERSON] заповідав все належне йому майно [PERSON] , дійсним. Позовна заява обґрунтована тим, що [INFO] помер [PERSON] , який за життя, 06.02.2006 року, на випадок своєї смерті розпорядився своїм майном і заповідав його позивачу [PERSON] . Вказаний заповіт був посвідчений секретарем виконкому Підліснівської сільської ради Сумського району Сумської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №32. Як спадкоємець за заповітом позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] шляхом звернення до Сумської районної державної нотаріальної контори в встановлений законом строк з заявою про прийняття спадщини, інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Зазначає, що заповіт, складений від імені [PERSON] 06.02.2006 року є дійсним, оскільки він відповідає вимогам закону щодо вільного волевиявлення заповідача, а саме він викладений у вигляді письмового документу, підписаний власноруч заповідачем [PERSON] та посвідчений посадовою особою органу місцевого самоврядування. Факт вільного волевиявлення - бажання заповідача [PERSON] саме так визначити долю спадщини, щоб все майно після його смерті залишилося позивачу [PERSON] був встановлений рішенням Сумського районного суду Сумської області та постановою Сумського апеляційного суду по справі №587/1869/14-ц, а саме, що у момент складення заповіту у заповідача не було будь-яких фізичних вад або хвороб, які позбавляли вчинити заповіт та здійснити на ньому свій підпис, волевиявлення заповідача було вільним та відповідало його справжній волі. Додатковим рішенням Сумського районного суду Сумської області від 02.10.2020 року та постановою Сумського апеляційного суду від 26.01.2021 року, які набрали законної сили, було встановлено, що відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи №745 від 24.11.2016 року підпис від імені [PERSON] в першому та другому примірниках заповіту, зареєстрованого в Підліснівській сільській раді 06.02.2006 року у рядку «підпис» виконано заповідачем [PERSON] . Крім того, відповідно до висновку судової-психіатричної експертизи №06-04/5 від 23.03.2020 року [PERSON] станом на 06.02.2006 року при складанні заповіту хронічним психічним захворюванням не страждав, не виявляв ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності або недоумства, за своїм психічним станом міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Отже, було дотримано порядок посвідчення заповіту, зокрема послідовно вчинено всі необхідні для цього дії. На момент посвідчення заповіту [PERSON] секретар виконкому Підліснівської сільської ради Сумського району Сумської області Алєксєєва І.О. рішенням Підліснівської сільської ради Сумського району Сумської області від 24.12.2003 року була обрана секретарем Підліснівської сільської ради, рішенням сільської ради від 22.09.2003 року була введена до складу виконкому і призначена на посаду секретаря виконкому Підліснівської сільської ради, згідно з розпорядженням Голови Підліснівської сільської ради №28 від 18.05.2014 року «Функціональні обов`язки секретаря сільської ради та розпорядження Голови Підліснівської сільської ради №77 від 25.12.2003 року «Про покладення обов`язків по виконанню нотаріальних дій на секретаря сільської ради [PERSON] » мала обов`язки по виконанню нотаріальних дій, які здійснювала на території сільської ради. Сумський апеляційний суд, переглядаючи рішення Сумського районного суду Сумської області від 02.10.2021 року своєю постановою від 26.01.2021 року змінив рішення районного суду в мотивувальній частині відмови позивачки [PERSON] в задоволенні позову про визнання заповіту недійсним та не погодився з його висновком стосовно відсутності порушень вимог законодавства при складанні чи посвідченні заповіту [PERSON] секретарем Підліснівської сільської ради Алєксєєвої І.О., яка вчиняла нотаріальні дії згідно п.2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затверджених наказом Міністерства юстиції України 25 серпня 1994 року за №22/5, яка діяла до 11 листопада 2015 року та відповідно до додатку №2 до розпорядження Підліснівського сільського голови за №28 від 18 травня 2014 року «Функціональні обов`язки секретаря сільської ради та розпорядження №44 від 25 грудня 2003 року про покладення обов`язків по виконанню нотаріальних дій на секретаря сільської ради [PERSON] . За таких обставин недотримання нотаріальної форми посвідчення заповіту не залежало від волі [PERSON] , а тому складений заповідачем [PERSON] заповіт 06.02.2006 року, яким він все своє майно заповідав позивачу [PERSON] повинен бути визнаний судом дійсним на підставі ч. 2 ст.219 ЦК України. Після закінчення розгляду справи №587/1868/14-ц Сумським апеляційним судом, 23.09.2021 року позивач [PERSON] звернувся до Сумської районної державної нотаріальної контори Сумської області з метою оформлення своїх спадкових справ після смерті [PERSON] , проте нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, в якій зазначено, що [PERSON] не надав до Сумської районної державної нотаріальної контори рішення суду про визнання нікчемного правочину дійсним. Вказані обставині змушують позивача звернутися до суду з вказаним позовом. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити. Від відповідача Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області надійшов лист, в якому просять розгляд справи проводити без участі представника за наявними матеріалами справи. Представник третьої особи Сумської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, у матеріалах справи мається лист про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] та після його смерті відкрилася спадщина. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №407/2014 (а.с. 49-147), за життя - 06 лютого 2006 року [PERSON] було складено заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Підліснівської сільської ради Сумського району Сумської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №32, яким він все своє майно заповів [PERSON] . Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 13 січня 2015 року по справі №587/1868/14-ц відмовлено [PERSON] в задоволенні позову до [PERSON] про визнання недійсним заповіту від 06 лютого 2006 року [PERSON] на користь [PERSON] , посвідченого секретарем виконкому Підліснівської сільської ради Сумського району Сумської області Алєєксєєвою І.О., за його необґрунтованістю (а.с. 17-19). Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області від 26 лютого 2015 року рішення Сумського районного суду Сумської області від 13 січня 2015 року залишено без змін (а.с. 20-23). 20 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Сумського районного суду Сумської області від 13 січня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 26 лютого 2015 року скасувала, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 24-27). Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 27 грудня 2016 року в задоволенні первісного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту удаваним правочином та в задоволенні зустрічних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності відмовлено у зв`язку з їх необґрунтованістю (а.с. 28-29). Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 03 серпня 2017 року [PERSON] було відмовлено у задоволенні клопотання про ухвалення додаткового рішення у даній справі. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області від 18 жовтня 2017 року ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 03 серпня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про ухвалення додаткового рішення у справі, скасовано, направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 31-32). Додатковим рішенням Сумського районного суду Сумської області у справі №587/1868/14-ц від 02 жовтня 2020 року в задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним заповіту відмовлено (а.с. 33-35). Постановою Сумського апеляційного суду від 26 січня 2021 року додаткове рішення Сумського районного суду Сумської області від 02 жовтня 2020 року змінено в частині мотивів відмови в задоволенні позову, а саме суд дійшов до висновку, що посвідчення спірного заповіту було вчинено секретарем Підліснівської сільської ради [PERSON] поза межами визначених законом повноважень-за відсутності передбаченого п.2 Інструкції відповідного рішення виконавчого комітету Підліснівської сільської Ради народних депутатів Сумського району Сумської області та з порушенням способу, встановленого законодавством, а тому заповіт є нікчемним (а.с. 36-38). 23.09.2021 року позивач [PERSON] звернувся до Сумської районної державної нотаріальної контори Сумської області з метою оформлення своїх спадкових справ після смерті [PERSON] , проте нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, в якій зазначено, що [PERSON] не надав до Сумської районної державної нотаріальної контори рішення суду про визнання нікчемного заповіту дійсним (а.с. 15-16). Відповідно до вимог ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним. Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Стаття 1247 ЦК України визначає загальні вимоги до форми заповіту, зокрема частина 3 вказаної статті зазначає, що заповіт має бути посвідчений нотаріусом, або посадовими особами, службовими особами, визначеними в статтях 1251 -1252 ЦК України. Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним (частина перша\~статті 1257 ЦК України). Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до\~ст. 219 ЦК України\~у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Судом встановлено, волевиявлення заповідача [PERSON] при складанні заповіту 06.02.2006 року було вільним та відповідало його справжній волі, а саме заповіт викладений у вигляді письмового документу, підписаний власноруч заповідачем та посвідчений посадовою особою органу місцевого самоврядування. Факт вільного волевиявлення заповідача [PERSON] був встановлений рішенням Сумського районного суду Сумської області та постановою Сумського апеляційного суду по справі №587/1869/14-ц. Секретар виконкому Підліснівської сільської ради Сумського району Сумської області Алєксєєва І.О., посвідчуючи заповіт, діяла як посадова особа виконавчого комітету сільської ради, у зв`язку з чим ніяких сумнівів у заповідача щодо повноважень секретаря на посвідчення його заповіту не виникало. Порушення форми вчинення правочину (заповіту) [PERSON] зі сторони посадової особи, яка його посвідчила, не залежало від його волі. У постанові Верховного Суду в складі Об `єднаної палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2024 року в справі №369/7921/21\~(провадження\~№ 61-5293\~сво 23)зроблено висновок, що: 1)\~свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання; 2) на рівні\~Конституції України\~та закону не передбачено можливості Міністерства юстиції України можливості регулювати вимоги щодо форми і порядку посвідчення заповіту; 3)\~законодавець у\~ЦК України\~не передбачив такої підстави для кваліфікації заповіту, посвідченого секретарем сільської ради, нікчемним, як відсутність рішення виконавчого комітету сільської ради щодо покладання на цю посадову особу вчинення нотаріальних дій, так і відсутність вказівки в заповіті місця народження заповідача. Це\~не впливає на форму заповіту та порядок його посвідчення. Протилежна кваліфікація буде базуватися на мотивах розширеного розуміння вимог до форми і порядку його посвідчення і порушить принцип свободи заповіту, оскільки він піддається правовій охороні й після смерті заповідача. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено перед судом обставини, на які він посилається як на підставу для задоволення позову, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved