Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

09.06.2023 року позивач за первісним позовом [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] . третя особа: орган опіки та піклування Чернівецької міської ради про визначення місця проживання дитини. [PERSON] у поданій заяві посилався на те, що з 27 лютого 2018 року до 12 жовтня 2022 року він з [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON] . Вся сім`я проживала за адресою [ADDRESS] . Після подачі позову про розірвання шлюбу деякий час дитина проживала з матір`ю, зараз проживає з ним. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12.10.2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Стверджує, що з моменту народження сина він проводить з ним весь свій вільний час, опікується його здоров`ям та вихованням. [PERSON] вважає, що за обставин, що нині склалися в найкращих інтересах дитини щоб син проживав з ним. Він організував належні житлові умови, достатні для нормального розвитку та зростання сина [PERSON] . Хлопчик, проживаючи з батьком, адаптувався до соціального середовища має друзів за вказаним місцем проживання, в найкращих інтересах дитини буде визначення місця проживання з батьком. Стверджує, що син виявляє бажання проживати з ним. Матір дитини після припинення спільного проживання обіцяла не змінювати [PERSON] , але перевела його в інший дитячий садок, обіцяла водити [PERSON] на секції та гуртки, але за той час, що дитина проживала окремо від батька - цього не було зроблено. Мати не приділяє достатньо часу для розвитку [PERSON] та для опіки його станом здоров`я , в той же час проявляє агресію до батька при дитині і до дитини. Позивач не може досягти з відповідачем спільної згоди щодо організації життя та побуту і умов для розвитку та виховання сина з визначення місця проживання дитини тому просить суд визначити місце проживання [PERSON] , 2018 р.н. з ним за його місцем проживання. Ухвалою суду від 14.06.2023 року було відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Відповідач [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву. Вказувала на те, що перебувала з позивачем у шлюбі. Від шлюбу у них є малолітній син [PERSON] , 2018 р.н . Після розірвання шлюбу, син за усною домовленістю сторін залишився проживати з нею, за адресою [ADDRESS] . На даний час , хлопчик зареєстрований за адресою проживання матері, а саме по [ADDRESS] , де і проживав до кінця травня 2023 року. Вказує, що рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 25/2 від 24.01.2023 року було визначено участь у вихованні дитини та встановлено порядок побачення гр. [PERSON] із малолітнім [PERSON] , а саме: перша та третя субота, друга та четверта неділя місяця з 12 до 20 год , без присутності матері, у будні та святкові дні - за домовленістю між батьками. На виконання даного рішення 21.05.2023 року о 12 год 05хв [PERSON] передала дитину колишньому чоловіку - [PERSON] . Батько повинен був повернути сина 21.05.2023 року о 20.00 год. Проте [PERSON] станом на день подання зустрічного позову, дитину не повернув, його телефон не відповідає, місцезнаходження його та дитини їй не відоме. Зазначає, що жодного дозволу на виїзд дитини за межі області з батьком вона не надавала. З даного приводу [PERSON] звернулася до поліції з заявою про вчинення кримінального правопорушення та з цього приводу були внесені відомості про вчинення [PERSON] кримінального правопорушення. [PERSON] звертає увагу на поведінку [PERSON] , який шляхом викрадення дитини починаючи з травня 2023 року змінив його місце проживання. Вважає, що описані дії прямо порушують права та інтереси дитини, оскільки дитина з народження постійно проживала з нею. Вона жодного разу не порушила права батька на спілкування з дитиною. Стверджує, що вона має постійний стабільний дохід і має змогу в повному обсязі матеріально забезпечити дитину. Просила визначити місце проживання [PERSON] , 2018 р.н. з нею, за її місцем проживання. Ухвалою суду від 07.08.2023 року прийнято зустрічний позов до розгляду разом з первісним. 12.10.2023 року [PERSON] , діючи через свого представника [PERSON] надіслав до суду на відзив на зустрічну позовну заяву, в якому вказав, що матір дитини чинила перешкоди у сплкуванні дитини з батьком. Лише завдяки рішенню виконавчого комітету ЧМР , яким було встановлено порядок побачень , він зміг побачитися з дитиною. Звертає увагу , що цим рішенням не було визначене місце проживання дитини з матір`ю. Після того як він поїхав з сином на відпочинок , що було проханням і бажанням сина [PERSON] почала звертатися до поліції з численними заявами про вчинення батьком злочину. З даного приводу він змушений постійно надавати пояснення поліції, що створює несприятливі умови проживання для малолітнього сина. Наразі він з сином проживає в [ADDRESS] . Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація склала акт обстеження умов проживання. Фахівцем [PERSON] було здійснено психодіагностичне обстеження дитини , фахівцем [PERSON] підготовлено висновок за результатами такого обстеження. Та встановлено, що дитина має тісну надійну прив`язаність та позитивну прихильність до батька , який є його опорним об`єктом якого він чітко пов`язує з відчуттям захищеності та безпеки . Фігуру батька наразі сприймає як важливу і основну для себе, тяжіє до проживання з батьком та боїться втратити можливість жити разом з ним. [PERSON] висловлює особисте бажання й надалі проживати зі своїм батьком [PERSON] Рекомендовано не допускати травмування дитини через недбале ставлення , ігноруванням її життєво важливих потреб , порушення відчуття безпеки дитини, примушування до спілкування з матір`ю та спорідненими особами по лінії матері , раптове відібрання її від батька , який є для нього опорною фігурою. Вважається недоцільним примусом зміни проживання дитини, попри його бажання проживати разом з батьком. Посилаючись на наведене [PERSON] вважає, що визначення місця проживання дитини з матір`ю буде не в найкращих інтересах дитини , а всупереч ним, оскільки матір схильна до застосування психічного та фізичного насильства, і в тому числі, не може забезпечити Тимуру психологічний комфорт, відчуття захищеності та безпеки. Просить задовольнити його позов, визначити місце проживання дитини разом з ним , а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] - відмовити. 26.10.2023 року [PERSON] надіслала відповідь на відзив , в якому звертає увагу суду на те, що всі твердження [PERSON] про те, що вона чинила перешкоди батьку у спілкуванні з дитиною є голослівними. Вона не зверталася до суду з позовом про визначення місця проживання дитини з нею, оскільки до травня 2023 року спору з батьком дитини з цього приводу не було. Наразі [PERSON] не виконує постанову Чернівецького апеляційного суду та не забезпечує їй можливість побачень з дитиною. Вказане, на думку, [PERSON] свідчить про ігнорування батьком інтересів дитини, яка беззаперечно повинна знати та спілкуватися з кожним з батьків. Просить її зустрічні позовні вимоги задовольнити, а в задоволенні первісних вимог [PERSON] , відмовити. Ухвалою суду від 31.10.2023 року залучено до участі у справі у якості третьої особи орган опіки та піклування Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації. Ухвалою суду від 20 лютого 2024 року закрито підготовче судове провадження у справі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні вимоги свого позову підтримав, наголошуючи на достатності доказів і підстав для цього. Вказав, що є неможливим те, щоб дитину у нього забрали, тому що дитина дуже прив`язана до нього. І дитина не хоче жити з мамою. Наголошував на тому , що матір застосовує до дитини насилля, вживає в присутності дитини нецензурні слова. Щодо зустрічного позову заперечував. Представник [PERSON] вказав, що суд передчасно закрив підготовче судове засідання і, в зв`язку з цим, він не зміг скористатися своїм правом на звернення до суду з клопотаннями та заявами, які мав намір подати в підготовчому судовому засіданні. Наполягав на тому щоб суд прийняв в судовому засіданні надані ним докази. Суд надто поспішає з розглядом даної справи і цим порушує права позивача [PERSON] . В справі є ґрунтовні докази , що слугують підставами для задоволення позову [PERSON] , однак суд на них уваги не звертає. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні зустрічну позовну заяву підтримала. Зазначила, що дитина з народження проживала з нею. Коли вони з чоловіком розлучилися, спору про те з ким має проживати дитина не було. Коли почалася війна , [PERSON] викрав дитину і перевіз в м. Київ, щоб уникнути мобілізації. Стверджує, що вона не чинила насильства відносно сина і доводи колишнього чоловіка, з цього приводу, не відповідають дійсності. Просить відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити її зустрічні вимоги. Представник третьої особи Служби у справах дітей ЧМР [PERSON] підтримала складений органом опіки та піклування висновок, яким встановлено доцільним визначити місце проживання дитини з матір`ю [PERSON] . Зазначила, що органом опіки виконавчого комітету ЧМР було складено висновок на основі вивчення документів поданих матір`ю та обстеження умов її проживання. Цей висновок був надісланий Святошинській в м. Києві райдержадміністрації для врахування при складенні спільного висновку з приводу спору сторін. Представник третьої особи Служби у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, попередньо надіславши висновок з приводу предмету спору. Суд, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступне: Сторони з 27.02.2018 року перебували у зареєстрованому шлюбі. 12 жовтня 2022 року рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці шлюб між сторонами[PERSON] та [PERSON] було розірвано (т.1 а.с. 8-9). -Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] ( т.1 а. с.6). -Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради №25/2 від 24.01.2023 р. визначено участь у вихованні дитини і встановлено порядок побачень громадянину [PERSON] із малолітнім [PERSON] , [INFO] , а саме перша та третя субота , друга та четверта неділя місяця з 12.00 год. до 20.00 год. в присутності матері. У будні та святкові дні - за домовленістю між батьками ( а.с. 5) - [PERSON] є фізичною особою підприємцем, що підтверджується витягом №22566 з реєстру платників єдиного податку ( т.1. а.с.51) - [PERSON] , також, є фізичною особою підприємцем, що підтверджується витягом з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців ( т.1 а.с.207) -З відповіді ЗДО № 33 « Оселя талановитих» № 75 від 10.05.2023 р. встановлено , що [PERSON] 2018 р.н. відвідує цей заклад з 07.02.2023 року. За період перебування [PERSON] в ЗДО була проведена діагностика практичним психологом « Розвиток пізнавальних процесів», відмічено стабільний емоційний фон у дитини , на контакт іде легко та не вимушено, часто згадував маму при розмові наводячи приклади з життя. Розвиток пізнавальних процесів на достатньому рівні . Під час спостереження за дитиною було помічено , що дитина завжди приходить в садок з гарним настроєм , завжди активний та ініціативний , радо зустрічає маму , помітно сильна прив`язаність до матері. Зі слів вихователів приводить та забирає дитину із закладу тільки мама, оплачує квитанції за харчування, цікавить життям дитини в групі , прислуховується до порад вихователів та практичного психолога. (т.1 а. с. 59) - Згідно відповіді ЗДО № 33 « Оселя талановитих» на адвокатський запит від 16.06.2023 р. [PERSON] [INFO] є вихованцем ЗДО № 33 « Оселя талановитих» з 07.02.2023 р. Приводить та забирає дитину із закладу , приймає участь у садочковому житті , відвідує батьківські збори та фінансово утримує дитину мати - [PERSON] . [PERSON] приймає участь у вихованні сина [PERSON] також [PERSON] проживає із мамою за адресою [ADDRESS] . [PERSON] емоційно при`язаний до матері , часто згадує маму при розмові наводячи приклади з життя. З 21.05.2023 р. [PERSON] не відвідував ЗДО № 33 « Оселя талановитих».Зі слів матері дитина була викрадена своїм батьком , вивезена за межі міста. На сьогоднішній день місце перебування дитини невідоме. (т.1 а.с. 56) З відповіді лікаря -педіатра ОРФ АПВ ПМД № 1 встановлено,що дитина [PERSON] , [INFO] проживає за адресою [ADDRESS] . Знаходиться на обліку МДП з початку народження. Декларація укладена з лікарем- педіатром амбулаторно-поліклінічного відділення МДП № 1 [PERSON] 09.07.2019 р. Неповнолітній [PERSON] - здоровий . За медичною допомогою в КНП разом з дитиною звертається матір [PERSON] . Рекомендації лікарів виконує. Батько дитини [PERSON] з дитиною в КНП « МДП» не звертається ( т.1 а.с.57) З акту оцінки потреб сім`ї встановлено, що на момент здійснення акту оцінки потреб сім`ї-26.05.2023 р. дитина за місцем проживання була відсутня. Зі слів матері , хлопчик на даний час перебуває з батьком, який 21.05.2023 р. забрав дитину і до цього часу не повідомляє місце знаходження дитини та не дає можливості матері спілкуватися з дитиною. В помешканні проживає [PERSON] з своїм сином ( т.1 а.с. 58-60) Згідно висновку оцінки потреб сім`ї, виготовленого Чернівецьким міським центром соціальних служб 26.05.2023 року, складних життєвих обставин сім`ї [PERSON] не виявлено. ( т.1 а с. 61-62 ) -Згідно медичної довідки про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів, встановлено, що психіатричні протипоказання до виконання батьківських обов`язків у [PERSON] -відсутні (т.1 а.с. 63) - Згідно сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду наркологічні протипоказання до виконання батьківських обов`язків [PERSON] на момент огляду - не виявлено( т.1 а.с. 64) -Згідно сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду наркологічні протипоказання до виконання батьківських обов`язків [PERSON] на момент огляду - не виявлено( а.с. 64 т. 1) - [PERSON] є власником квартири за адресою [ADDRESS] , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав ( т.1 а.с.244) -Згідно довідки про склад осіб , місце проживання яких зареєстроване в житловому приміщенні від 04.01.2023 року, встановлено, що за адресою [ADDRESS] зареєстроване місце проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( т.1 а.с.65) Згідно інформації наданої школою дитячого розвитку «Kinderlife» від 06.10.2022 року №1 [PERSON] здійснювала оплату за перебування та відпочинок дитини в зазначеному закладі ( т.1 а.с. 228-231) -09.06.2023 року до єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне правопорушення за заявою [PERSON] , про те що її колишній чоловік [PERSON] після визначеного рішенням ЧМР часу побачення, не повернув матері їх спільного малолітнього сина [PERSON] та про місцеперебування останнього не повідомляє (т.1 а. с. 52) -Згідно талону повідомлення № 15441, 31.05.2023 р. о 18.37 год . до відділення поліції надійшла з Чернівецької обласної прокуратури заява [PERSON] про викрадення дитини (т.1 а.с.53). - Згідно талону повідомлення № 15187, 29.05.2023 року о 21.34 год до ЧРУП надійшла заява [PERSON] про те, що 21.05.2023 року її колишній чоловік порушив графік побачення з дитиною. Станом на 29.05.2023 року їй не відоме місце знаходження дитини (т.1 а.с.54 ) - Згідно талону повідомлення №31858 , 07.102023 року о 17.15 год надійшла заява до РУ про те, що 07.10.2023 року о 17.11 год звернулася [PERSON] за фактом невиконання [PERSON] рішення суду щодо графіку спілкування з спільною дитиною [PERSON] ( т.3 а .с.144) - Згідно талону повідомлення №61046, 21.10.2023 року о 18 год до поліції надійшла заява [PERSON] про те, що її колишній чоловік [PERSON] не виконує постанову суду про надання можливості побачення з дитиною [PERSON] ( т.3 а.с.145) - Згідно талону повідомлення №62470 до Святошинського управління поліції надійшла заява про те, що 28.10.2023 року о 16.09 за адресою [ADDRESS] колишній чоловік забрав сина і не відкриває двері не надає можливості побачитися з дитиною ( т.3 а.с.146) -Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.11.2023 року Святошинським УП прийнято заяву від [PERSON] про те, що з 21.10.2023 року за адресою [ADDRESS] останній раз бачила дитину, яка на той час перебувала з колишнім чоловіком [PERSON] . На даний час їх місцезнаходження не відоме, на зв`язок не виходить( т.3 а.с.147-148) -Згідно талону повідомлення №35875 , 11.11. 2023 року о 16.57 год до РУ в Чернівецькій області надійшла заява [PERSON] про те, що колишній чоловік [PERSON] не виконує рішення суду щодо графіку спілкування з спільною дитиною [PERSON] ( т.3 а.с.152) -Згідно талону повідомлення №70517 , 09.12.2023 року до Святошинського управління поліції надійшла зява [PERSON] про те, що колишній чоловік [PERSON] не виконує рішення суду щодо графіку спілкування з спільною дитиною [PERSON] ( т.3 а.с.153) -Згідно талону повідомлення №3730, 20.01.2024 року до Святошинського управління поліції надійшла зява [PERSON] про те, що колишній чоловік [PERSON] не виконує рішення суду щодо графіку спілкування з спільною дитиною [PERSON] (т.3 а.с.156) - Згідно талону повідомлення №5120 , 27.01.2024 року до Святошинського управління поліції надійшла зява [PERSON] про те, що колишній чоловік [PERSON] не виконує рішення суду щодо графіку спілкування з спільною дитиною [PERSON] .Заявниця не знає де дитина. Дитину переховує її колишній чоловік. Заявниця просить поліцію встановити місцезнаходження дитини (т.3 а.с.157) -Згідно талону повідомлення №6458, 03.02.2024 року до Святошинського управління поліції надійшла зява [PERSON] про те, що колишній чоловік [PERSON] не виконує рішення суду щодо графіку спілкування з спільною дитиною [PERSON] , а також спілкування по телефону (т.3 а.с.158) -Згідно талону повідомлення №7746, 10.02.2024 року до Святошинського управління поліції надійшла зява [PERSON] про те, що колишній чоловік [PERSON] не виконує рішення суду щодо графіку спілкування з спільною дитиною [PERSON] . Наразі заявниці невідоме місце перебування дитини (т.3 а.с.159) -11.10.2023 року внесені відомості до єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою [PERSON] про те, що [PERSON] вчинив домашнє насильство стосовно своєї колишньої дружини [PERSON] , позбавивши її можливості зустрічі із спільним сином , чим завдав психологічних страждань (т.3 а.с.160) -ФОП [PERSON] 09.11.2023 року , у відповідь на адвокатський запит повідомив про те, що дитячий заклад денного догляду за дітьми «DINO" створений ФОП [PERSON] . Даний заклад, дійсно відвідував [PERSON] . Дитина відвідувала заклад без видимих зовнішніх ознак захворювання та порушення загального стану здоров`я. [PERSON] , можливо охарактеризувати, як досить активну та розвинену дитину на свій вік, улюблені іграшки були автомобілі та роботи, досить часто приносив із собою розмальовки та прописи. Заклад [PERSON] почав відвідувати з 04.07.2023 року та відвідував до 16.10.2023 року. Загальна кількість днів перебування [PERSON] у закладі становить 55 днів. [PERSON] пропускав відвідування закладу, зі слів батька , як за сімейними обставинами , так і по хворобі. [PERSON] уникав розмов та відповідей на питання, які стосувалися його матері. Остання розмова з батьком дитини була 20.10.2023 року по телефону, де він повідомив, що вони відсутні за сімейними обставинами та не знає чи [PERSON] буде відвідувати заклад надалі ( т.3 а.с.163) -Згідно відповіді міського центру дитини служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради від 12.02.2024 року , повідомляється про те, що 31. 01.2024 року [PERSON] щодо комунікації з міським центром дитини було направлено рекомендований лист запрошення за місцем реєстрації, який він отримав. 22.01.2024 року відбулася телефонна розмова з представником батька [PERSON] , який пообіцяв передати батькові інформацію щодо комунікації з міським центром дитини. Однак [PERSON] на зв`язок не вийшов. Тому об`єктивні висновки по роботі з сім`єю центр надати не може , оскільки з батьком та дитиною роботу не було проведено (т.3 а.с.164-165) -09.01.2024 року Святошинським відділом державної виконавчої служби у м. Києві відкрито виконавче провадження з виконання постанови Чернівецького апеляційного суду , якою зобов`язано [PERSON] не чинити перешкоди у необмеженому спілкуванні з дитиною (т.3 а.с.166-167) -06.02.2024 року державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби накладено штраф на боржника у виконавчому провадженні [PERSON] , за невиконання рішення суду про забезпечення матері побачень з дитиною ( т.3 а.с.168-169) -14.02.2024 року державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби повторно накладено штраф на боржника у виконавчому провадженні [PERSON] , за невиконання рішення суду про забезпечення матері побачень з дитиною ( т.3 а.с.170) Малолітній [PERSON] , [INFO] з травня 2023 року проживає разом із батьком, вказана обставина доведена матеріалами справи та сторонами у справі визнається. - Батько дитини [PERSON] надав суду акт обстеження умов проживання малолітнього [PERSON] від 09.10.2023 року , складений комісією у складі уповноважених службовців Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації , згідно якого за адресою [ADDRESS] проживають [PERSON] 1990 р.н. - батько та [PERSON] , 2018 р.н. - син. Квартира орендується батьком, відповідно договору оренди від 01.07.2023 року. Умови проживання задовільні. У квартирі наявні необхідні меблі, побутова техніка. Для дитини наявний диван для відпочинку, одяг , продукти харчування. Зі слів [PERSON] дитина відвідує приватний дошкільний заклад . З 21.05.2023 року дитина проживає з батьком ( т.1 а.с.10-11) - Згідно довідки від 06.10.2023 року дитячого закладу DINO Святошинського району м. Києва , [PERSON] , [INFO] , відвідує старшу групу даного дитячого закладу. Дитину приводить та забирає тато [PERSON] . Він цікавиться життям дитини в садочку та приймає активну участь в заходах, які проводяться в закладі. [PERSON] завжди охайний, товаристський, соціально адаптований у дитячому колективі ( т.1 а.с.12) -З дослідженого в нарадчій кімнаті , наданого позивачем за первісним позовом [PERSON] . відеозапису , вбачається як [PERSON] не впускає в квартиру [PERSON] , нагадуючи про встановлений графік побачень з дитиною. Сторони сваряться. Далі з відео вбачається, що хлопчик відпочиває з батьком, грається. Хлопчик каже, що любить батька. Дат зазначені відеозаписи не містять ( т.1 а.с.208) Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, детально врегульовані Сімейним кодексом України та спеціальними законодавчими актами. За змістом положень статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За змістом статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Статтею 29 Цивільного кодексу України регламентовано, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. У частині першій статті 161 СК України зазначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Аналізуючи положення частини першої статті 161 СК України, суд зауважує, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. На виконання вимог статті 19 СК України ухвалою суду від 31 жовтня 2023 року було зобов`язано виконавчий комітет Чернівецької міської ради та Святошинську районну у м. Києві державну адміністрацію спільно скласти та надати єдиний висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини (неповнолітнього [PERSON] , [INFO] ), батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні про доцільність визначення місця проживання дитини - неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Згідно висновку органу опіки та піклування Чернівецької міської ради встановлено, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради 29.11.2023 року прийнято рішення і надано висновок про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] із матір`ю [PERSON] , не порушуючи право батька [PERSON] на участь у вихованні дитини ( т. 5 а.с.165-166) Згідно висновку Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації встановлено, що відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї, який з 26 грудня 2023 року до 01 січня 2024 року, склали фахівці Святошинського районного у місті Києві центру соціальних служб, громадянин [PERSON] перебуває у складних життєвих обставинах , чинником яких є спір між ним та колишньою дружиною щодо визначення місця проживання малолітнього сина [PERSON] . Родина проживає в орендованій квартирі, умови проживання задовільні. Відповідно до висновку акту оцінки потреб особи [PERSON] , не перебуває у складних життєвих обставинах. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 14.02.2024 року та 13.03.2024 року прийнято рішення про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] із матір`ю [PERSON] , не порушуючи право батька [PERSON] на участь у вихованні дитини ( т. 3 а.с. 198-204) На замовлення батька дитини [PERSON] , 02.06.2023 року, фахівцем [PERSON] , був виготовлений висновок за результатами психодіагностичного обстеження дитини - [PERSON] , згідно якого встановлено, що [PERSON] має відчуття захищеності і безпеки , міцний надійний емоційний зв`язок з боку свого батька , розуміння ним своїх потреб та адекватну участь у своєму житті. У стосунках між батьком та сином доведено емоційний комфорт , психологічна рівновага , душевне єднання , розуміння, спокій та повага . Батько доброзичливо і постійно орієнтований на дитину . Батько створює емоційну базу впевненої в собі особистості . [PERSON] відчуває , що він може покластися на нього та отримати потребу близькості , емоційну підтримку і захист та не хоче втрачати зв`язок із ним. В таких умовах [PERSON] має усі можливості для самореалізації та самоствердження . Середовище в яких перебуває дитина - безпечне, спокійне, стабільне та є сприятливим для психологічного здоров`я . З батьком прослідковується психологічна близькість і позитивна емоційна насиченість у стосунках. Батько створив усі необхідні умови для того , щоб дитина розвивалася , навчалася та відчувала себе у безпеці. Встановлено , що [PERSON] , проживаючи з батьком , знаходить поряд із ним психологічний комфорт та підтримку, де відповідно буде проходити процес становлення самосвідомості, формування та розвиток його особистості. Відібрання дитини від батька є неможливим , це спричинить нанесення ушкодження психічному здоров`ю та відбудеться пряма загроза формуванню значній психологічній травмі, такий негативний досвід дитина перенесе в доросле життя. Сказане [PERSON] , під час психологічного дослідження - не є нав`язаними зі сторони, оскільки він чітко висловлює та описує свої думки , всі невербальні прояви були емоційно доповненими вербальними повідомленнями. Зміна місця проживання [PERSON] на момент дослідження є неможливою та призведе до ретравматизації. Варто враховувати , що дитина має тісний зв`язок , виражену безпечну прихильність до батька не бажає змінювати місце проживання. Відібрання дитини від батька спричинить нанесення ушкодження психічному здоров`ю [PERSON] та відбувається пряма загроза психічного травмування. Невиконання рекомендацій психолога призведе до повторного психічного травмування , порушення емоційного розвитку [PERSON] , порушення самооцінки , невмотивованої агресії, деформації , прив`язаності, суїцидальної поведінки, психосоматичних захворювань, психічні захворювання, порушення статево -рольової ідентифікації та засвоєння гендерних ролей ( т.1 а.с. 19-29). Надаючи оцінку цьому доказу , встановлено, що фахівець [PERSON] станом на час виготовлення даного висновку , тобто 02.06.2023 року, не перебувала в Україні. За даними головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби в 2023 році [PERSON] перетнула державний кордон і в`їхала на територію України 12.08.2023 року. Відтак фізично не могла здійснювати психодіагностичне обстеження дитини.( т.3 а.с.194). З огляду на наведене, даний доказ суд до уваги не приймає, визнаючи його неналежним та недопустимим, що узгоджується з положеннями ст. 78 ЦПК України , згідно яких , суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Крім того , батько [PERSON] долучив до позову висновок від 02.06.2023 року, складений фахівцем [PERSON] за результатами психодіагностичного обстеження [PERSON] , [INFO] , згідно якого дитина [PERSON] має тісну надійну прив`язаність та позитивну прихильність до батька , який є його опорним об`єктом якого він чітко пов`язує з відчуттям захищеності та безпеки . Фігуру батька наразі сприймає як важливу і основну для себе, тяжіє до проживання з батьком та боїться втратити можливість жити разом з ним. [PERSON] висловлює особисте бажання й надалі проживати зі своїм батьком [PERSON] Рекомендовано не допускати травмування дитини через недбале ставлення , ігноруванням її життєво важливих потреб , порушення відчуття безпеки дитини, примушування до спілкування з матір`ю та спорідненими особами по лінії матері , раптове відібрання її від батька , який є для нього опорною фігурою. Вважається недоцільним примусом зміни проживання дитини попри його бажання проживати разом з батьком . У випадку невиконанням рекомендацій існує загроза психологічного травмування [PERSON] та розвитку у нього несприятливих наслідків впливу надмірно для дитини стресових факторів наслідок порушення безпечності та надійності середовища . Деформація прив`язаності , щодо споріднених осіб , депресивні стани , розлади соціальної адаптації , труднощі у стосунках з оточуючими (а.с. 10-18). Надаючи оцінку цьому доказу, суд звертає увагу на те, що частиною 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Як встановлено судом з відповіді КНП «Клінічна лікарня» «Психіатрія», [PERSON] працювала в КНП «Клінічна лікарня» «Психіатрія» з 03.12.2001 року по 19.01.2024 року на посадах психолога, практичного психолога, клінічного психолога, маючи спеціалізацію - психологія. У КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія» [PERSON] не отримувала фах та досвід роботи по психодіагностичному дослідженню малолітніх дітей. Посадовими обов`язками її робота з малолітніми дітьми не була передбачена. КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія» є закладом з надання психіатричної допомоги і має в своєму складі підрозділи з надання психіатричної допомоги малолітнім дітям. Відділення де працювала [PERSON] , не є таким підрозділом. Зазначено, що у КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія» психодіагностичне дослідження проводиться у рамках надання психіатричної допомоги. Для психіатричного оглду і лікування дитини потрібний письмовий дозвіл обох батьків дитини або законного представника ( т.3 а.с.161) З огляду на наведені норми закону, суд визнає, наданий позивачем за первісним позовом [PERSON] висновок від 02.06.2023 року, складений фахівцем [PERSON] неналежним та недопустимим доказом, оскільки суду не надано доказів , що цей висновок виготовлений особою уповноваженою на надання таких документів; сам документ не містить інформації, що він підготовлений для подання до суду та те, що експерт обізнана про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Відповідне положення міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 року № 522/1029/18. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява N 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Окрім того, суд враховує, що постанові від 17.10.2018 року №402/428/16-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду вважає, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року. Згідно з ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За змістом ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч.1 ст.81 ЦПК України). Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами у цивільній справі є будь-які дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Судом встановлено, що до травня 2023 року малолітній син сторін - [PERSON] проживав разом з матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] . Хлопчик відвідував дитячий садок №33 «Оселя талановитих», школу дитячого розвитку «Kinderlife». Встановлено, що дитина була забезпечена всіма речами та засобами, необхідними для нормального розвитку та навчання. Щодо медичного обслуговування дитини, була укладена декларація з лікарем- педіатром ( т.1 а.с.57). Батько [PERSON] мав можливість спілкуватися з дитиною, за встановленим виконавчим комітетом Чернівецької міської ради , графіком побачень. З наданого [PERSON] відеозапису вбачається, що [PERSON] нагадує батьку дитини про встановлений графік побачень та вказує прийти для спілкування з дитиною у визначений рішенням час. Відтак, у суду відсутні підстави вважати , що [PERSON] чинила [PERSON] перешкоди у спілкуванні з дитиною. Дослідженими доказами встановлено, що батько дитини, після одного з таких побачень, без попереднього погодження з матір`ю, вивіз дитину в м. Київ. При цьому місця свого перебування [PERSON] не повідомляв, відтак остання була позбавлена можливості спілкування з дитиною. Про що свідчать численні звернення [PERSON] до правоохоронних органів. На даний час [PERSON] не виконує рішення Чернівецького апеляційного суду, перешкоджає участі матері у вихованні дитини, за що притягувався до адміністративної відповідальності. З відповіді закладу денного догляду за дітьми «DINO", що в м. Києві ( т.3 а.с.163), встановлено, що даний заклад [PERSON] почав відвідувати з 04.07.2023 року та відвідував до 16.10.2023 року. [PERSON] пропускав відвідування закладу, як за сімейними обставинами , так і по хворобі. В телефонній розмові 20.10.2023 року батько повідомив, що дитина відсутня за сімейними обставинами та він не знає чи [PERSON] буде відвідувати заклад надалі. Визначаючи місце проживання дитини, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суд надає першочергове значення саме найкращим інтересам дитини. Батьком дитини [PERSON] не надано суду доказів про те, що визначення місця проживання дитини з ним, відповідатиме таким найкращим інтересам дитини. Перевіривши та з`ясувавши всі необхідні обставини справи, оцінивши всі наявні докази по справі, досліджені в ході судового розгляду в їх сукупності, суд не вбачає невідповідностей матеріалам справи висновків органу опіки та піклування Чернівецької міської ради та Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, якими визнано доцільність визначення місця проживання дитини з матір`ю [PERSON] за її місцем проживання. У суду відсутні підстави не погоджуватися з цими висновками. Відтак суд вважає, що позовні вимоги позивача за зустрічним позовом [PERSON] про визначення місця проживання дитини [PERSON] за її місцем проживання обґрунтовані та підлягають задоволенню. В задоволені первісного позову [PERSON] про визначення місця проживання дитини, за його місцем проживання, належить відмовити. У разі зміни обставин у спорі, чи відносин між батьками, а також встановлення можливості їхнього спільного спілкування та проведення часу з дитиною, визначене у цій справі місце проживання дитини може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку.

Outcome: approved