Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

Представник позивача адвокат Чернілевська Р.В. звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області в інтересах [PERSON] з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у сторін є дитина [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 17.08.2016 з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.07.2016 і до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення позивач виконує, позовні вимоги в той час визнав та сплачує аліменти у визначеному судовим рішенням розмірі. Однак, з часу ухвалення рішення суду, у відповідача змінився матеріальний та сімейний стан. Так, [INFO] у позивача народилась дитина [PERSON] , з матір`ю якої позивач уклав шлюб 18.10.2023. Зважаючи на вказані обставини у позивача виник обов`язок по утриманню малолітньої дитини, а також дружини, яка дохід не отримує, оскільки здійснює догляд за дитиною, що відповідно впливає на його матеріальний стан, а відтак йому вкрай важко виплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку. Як зазначає представник позивача, вказані обставини свідчать про те, що на даний час у позивача змінився як матеріальний так і сімейний стан, що є підставою для зміни розміру аліментів. За таких підстав представник позивача просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь [PERSON] на утримання дитини з 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на 1/4 частину з усіх видів його заробітку, що не матиме негативного впливу на інтереси неповнолітнього сина сторін, оскільки, зважаючи на рівний обов`язок батьків утримувати дитину, такого розміру аліментів достатньо для забезпечення гармонійного розвитку та утримання дитини. Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду від 05.02.2024 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено сторонам порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, направлено відповідачу копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами. Позивач та його представник, належним чином повідомлені про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавали. Відповідач, належним чином повідомлена про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, клопотання про розгляд справи в іншому порядку не подавала, правом подання відзиву на позовну заяву не скористалась. Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України вказане дає суду підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна вимога міститься і в ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Частина 1 ст. 13 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд встановив, що сторони є батьками [PERSON] , підтверджується копією рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 17.08.2016. Вказаним рішенням суду з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 05.07.2016 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8). За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Також відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, враховуючи зміст ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним і може бути змінений за рішенням суду за наявності підстав, визначених вказаною нормою. При цьому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (зокрема, статті 182, 183 СК України). Така правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 10 вересня 2018 року (справа № 486/466/18). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частина 4 ст. 82 ЦПК України визначає, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 17.08.2016 при його винесенні судом було враховані наступні обставини: матеріальне становище [PERSON] , який офіційно працевлаштований та визнання ним позову. Разом з тим, з копії трудової книжки позивача та інформації, що міститься в Індивідуальних відомостях про застраховану особу наданих Пенсійним фондом України суд встановив, що 29.03.2019 позивач був звільнений з останнього місця роботи ТОВ «Грандбудресурси», а 07.05.2020 йому була припинена виплата допомоги по безробіттю, станом на 31.12.2023 позивач дохід не отримує (а.с. 12-17). Також, згідно копії Свідоцтва про народження та Свідоцтва про шлюб у позивача [INFO] народилась дитина [PERSON] , з матір`ю якої [PERSON] 18.10.2023 позивач уклав шлюб (а.с. 10, 11.), яка згідно інформації, що міститься в Індивідуальних відомостях про застраховану особу наданих Пенсійним фондом України з серпня 2023 року дохід не отримує (а.с. 26-28). Отже, встановлені судом обставини свідчать, що на даний час позивач офіційно не працевлаштований, у нього змінився матеріальний стан: народилась дитина, догляд за якою здійснює дружина позивача, яка дохід не отримує, що в свою чергу вочевидь свідчить про збільшення витрат позивача, а відтак про зміну (погіршення) його майнового стану з часу ухвалення рішення суду від 1708.2016, за яким стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] , а тому розмір аліментів, встановлений вказаним рішенням суду, є для позивача надмірним та обтяжливим. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів належними, допустимими та достатніми доказами обставини, визначені ст. 192 СК України, а саме, що змінилось його матеріальне становище та сімейний стан і розмір аліментів на утримання дитини, визначений рішенням суду від 17.08.2016 є для нього надмірним. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи вимоги ст. 182 СК України, виходить з такого. Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 5 ст. 183 ЦПК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. 17 травня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, законодавцем встановлений мінімальний гарантований безспірний розмір частки від заробітку (доходу) аліментів, що сплачується на одну дитину - 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що встановлені судом обставини впливають на матеріальний стан платника аліментів в порівнянні з матеріальним та сімейним станом на момент ухвалення рішення про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу. Вказане, відповідно до положень ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. При цьому матеріали справи не містять заперечень відповідача щодо викладених обставин. Таким чином, суд, враховуючи наведені вище обставини, приходить до висновку, що зменшення розміру аліментів з 1/3 частини всіх видів доходу, на 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини [PERSON] щомісяця буде розумним, не матиме негативного впливу на інтереси неповнолітнього сина сторін, оскільки, зважаючи на рівний обов`язок батьків утримувати дитину, такого розміру аліментів достатньо для забезпечення гармонійного розвитку та утримання дитини, не суперечитиме нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав позивача та неповнолітньої дитини, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, тобто з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Outcome: approved