Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернулась до суду з указаною заявою, у якій просить: - встановити факт, що свідоцтво про право власності на житло від 21.06.2012 на квартиру [ADDRESS] , видане згідно з розпорядженням (наказом) від 24.05.2012 № 2035 на ім`я [PERSON] , належить [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] ; - встановити факт, що свідоцтво про право на спадщину за законом № 114 від 13.01.2020, посвідчене приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Богатирчуком А.М., на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (12), видане на ім`я [PERSON] , належить [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] . Заява обґрунтовано тим, що с 02.02.1990 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб в результаті якого [PERSON] було присвоєно прізвище чоловіка - « [PERSON] ». 30.01.2024 заявниця звернулася до виконавчого комітету Бердичівської міської ради стосовно внесення відомостей до записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право на спадщину за законом, відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.01.2020 року № 114, посвідченого приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Богатирчуком А.М. на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (12), проте їй було надано відповідь, що у зв`язку з тим, що у долучених до заяви документів, а саме: свідоцтва про право на спадщину за законом та паспорта громадянина України від 04.12.2023, виданого органом №1814 вбачається, що у зазначених відомостях про особу наявні розбіжності в прізвищі особи, що звертається, а саме: у свідоцтві про право на спадііщну за законом вказано прізвище « [PERSON] », а у документі, що посвідчує особу заявника « [PERSON] », а відтак виникла необхідність встановити факт належності заявниці правовстановлюючого документа. Заявниці рекомендовано звернутися до суду для встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документа. Вказані обставини стали підставою звернення до суду. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 27.02.2024 відкрито окреме провадження у цивільній справі. Учасники провадження в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник заявниці адвокат Ковальчук А.О., в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності заявника та її представника, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечує. Суд розглянув справу за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 128, 223 ЦПК України, з урахуванням поданих клопотань про розгляд справи за відсутності сторони, що, в свою чергу, не порушує прав та обов`язків учасників судової справи. Оскільки у судове засідання не з`явилися усі учасники провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Як передбачено ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності з ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За приписами ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Як визначено в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31.03.1995 № 5, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31.03.1995 № 5 зазначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по-батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що відповідно до копії паспорту № [NUMBER] , виданого 04.12.2023 органом № 1814, прізвище, ім`я та по батькові заявника записано як [PERSON] , [INFO] . Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13.01.2020 за № 114, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є її дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 21.06.2012, виданого Управлінням ЖКГ, квартира за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] . У експертному висновку від 29.11.2023 за №056/1523-а/2 Українського бюро лінгвістичних експертиз зазначено, що у практиці лінгвістичних експертиз спостерігаються непоодинокі випадки документальної фіксації некоректних українських записів прізвищ під впливом їх російської вимови або під графічним впливом відповідних записів російською мовою. Зокрема, під впливом російської орфоепії та орфографії в українських документальних записах прізвищ трапляються випадки сплутування літер и/і в основах. З урахуванням зазначеного, українські записи прізвища [PERSON] та [PERSON] є ідентичними. Виконавчим комітетом Бердичівської міської ради Житомирської області, листом № Д-157, від 02.02.2024 заявниці було відмовлено у внесенні відомостей до записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право на спадщину за законом через розбіжність в прізвищі. Судом встановлено, що внести зміни або виправлення до правовстановлюючого документа в адміністративному порядку неможливо. Факт, про встановлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки пов`язаний із здійсненням права власності, а саме: вільно володіти, користуватись, розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі письмових доказів, приходить до висновку, що задоволення заяви про встановлення юридичного факту не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні заяви судом не встановлено. Враховуючи обставини справи, а також те, що встановлення факту належності правовстановлюючих документів має юридичне значення для заявниці з метою розпорядження своїми правами власника, в іншому порядку встановити факт належності вказаного правовстановлюючого документу заявниця не має можливості, а тому виходячи із наданих доказів, суд вважає за необхідне заяву задовольнити і встановити вказаний факт, що має юридичне значення.

Outcome: approved