Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

В провадженні судді Березівського районного суду Одеської області [PERSON] перебувала на розгляді цивільна справа №493/465/21 за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи. Відповідно до розпорядження №261 від 15.11.2023 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ вбачається, що вказана справа підлягає повторному розподілу між суддями у зв`язку з відставкою судді [PERSON] . На підставі викладеного 15.11.2023 року канцелярією суду проведено повторний автоматизований розподіл даної судової справи та визначено суддю Березівського районного суду Одеської області Римар І.А. Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 17.11.2023 року справу прийнято до свого провадження, та у зв`язку з надмірним навантаженням призначено судовий розгляд на 28.12.2023 року. 14.04.2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що 16.10.2020 року на автошляху «Березівка-Ряснопіль», з боку с. Семихатки в напрямку м. Березівка Одеської області відбулась ДТП, за участю водія [PERSON] , який керував автомобілем марки «ВАЗ 2107» д.н. [NUMBER] . Внаслідок ДТП пасажир вказаного автомобілю [PERSON] , [INFO] , загинув на місці пригоди. Вироком Березівського районного суду Одеської області [PERSON] визнано винним у вчинені злочину за ч.2 ст. 286 Кримінального кодексу України та призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, з позбавлення керування транспортним засобом строком на три роки. Станом на дату настання ДТП, відповідальність водія за спричинену шкоду застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР 8150178, який діяв на момент настання ДТП. [PERSON] являється мамою загиблого, тому їй спричинена значна та непоправна шкода. Загибель сина призвела до душевних страждань, внаслідок пережитого стресу, погіршився стан її здоров`я, призвела до тривалої депресії, втрати сну і апетиту. Позивач є особою, що за життя сина, була на його утриманні та мала право на утримання, оскільки досягла пенсійного віку та відносилась до непрацездатних осіб. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить стягнути з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на свою користь страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 30000.00 грн. та страхове відшкодування пов`язаного із втратою годувальника у розмірі 90000.00 грн. Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан , який продовжено до 13.05.2024 року. В судові засідання 28.12.2023 року та 19.03.2024 року позивач та її представник не з`явились. Одночасно 11.03.2024 року, від представника позивача надійшло клопотання про слухання справи за їх відсутності. Вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. (а.с.146-147). Представник відповідача у судове засідання 19.03.2024 р також не з`явився, хоча належним чином сповіщений про час, день та місце розгляду справи. Разом з цим, 30.01.2023 року на адресу суду ( під час перебування справи у судді [PERSON] ) надіслав письмові пояснення, вказав, що позовні вимоги не визнає та вважає їх безпідставними. Зазначив, що 17.06.2020 року між [PERSON] та ПрАТ «УПСК» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, так за інформацією, зазначено в позовній заяві, що за участю транспортного засобу «ВАЗ 2107» д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] внаслідок ДТП загинув [PERSON] , однак в матеріалах справи відсутня інформація про результати розслідування кримінального провадження. Позивач не зверталась до ПрАТ «УПСК» із заявою про страхове відшкодування, таким чином її звернення до суду з позовом є передчасним. Представник відповідача вказав, що до позовної заяви не додано доказів підтвердження надання [PERSON] матері матеріальної допомоги, що була для неї постійним і основним засобом існування, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі (а.с.109-116). В порядку ч.2 ст. 247 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами. Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку представника позивача та представника відповідача у їх заявах, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.10.2020 року на автошляху «Березівка-Ряснопіль», з боку с. Семихатки в напрямку м. Березівка Одеської області відбулась ДТП, за участю водія [PERSON] , який керував автомобілем марки «ВАЗ 2107» д.н. [NUMBER] . Внаслідок ДТП пасажир вказаного автомобілю [PERSON] , [INFO] , загинув на місці пригоди. За фактом ДТП відкрито кримінальне провадження за №12020160000001204 від 16.10.2020 року, по вказаному кримінальному провадженню винесено вирок від 25.03.2021 року, [PERSON] визнано винним та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права керування транспортним засобом на три роки (а.с.15-18). Пасажир автомобілю [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 19.10.2020 року Березівським районним відділом ДРАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.20). Станом на дату настання ДТП, відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у ПрПТ «УПСК» згідно полісу №АР 8150178 (а.с.19). Свідоцтвом про народження виданим 07.02.1981 року Червоноармійською сільською радою Березівського району Одеської області підтверджується, що матір`ю [PERSON] являється [PERSON] (а.с.21). Згідно довідки виданою ГУ ПФУ в Одеській області від 26.01.2021 року вбачається, що [PERSON] отримує пенсію за віком (а.с.26-27). Позивач дійсно перебувала на утриманні [PERSON] до дня його смерті, сумісно проживала з ним та вела спільне господарство, що підтверджується довідкою виданою виконкомом Новокальчевської сільської ради Березівського району Одеської області від 04.01.2021р. (а.с.28). За статтею 1187 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). За статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, визначено у статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказаною нормою встановлено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після ДТП та є її прямим наслідком. Згідно ч.1 ст. 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. Подібні за змістом правові висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі № 556/1514/16-ц (провадження № 61-26405св18) та від 21 квітня 2022 року у справі № 447/2222/20 (провадження № 61-19906св21). Таким чином обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика. Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Таким чином закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом із тим, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 280/1222/17 (провадження № 61-42888св18). З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, передбаченої частиною другою статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Відповідачем в цій справі вказаних обставин не доведено. Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними. При цьому слід враховувати, що особливі правила статті 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки. Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19), зазначено, що у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду. Згідно ч. 2, ст. 1168 ЦК України - шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам,які проживали з нею однією сім'єю. Особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди зв`язку із смертю [PERSON] є: б атько - [PERSON] , [INFO] та мати - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.21). Дорожньо-транспортна пригода трапилась 16.10.2020 р., згідно ст. 8 Закону України "Про державний бюджет України на 2020 рік" - мінімальний місячний розмір заробітної плати становить з 01.09.2020 року - 5 000,00 грн.З урахуванням викладеного, загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 60 000.00 грн. та виплачується рівними частинами між матір`ю та батьком.Отже, загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, що належить матері загиблого [PERSON] становить 30000.00 грн. Страховик, згідно ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 11200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п.27.2 ст.27 Закону №1961-IV). Факт досягнення пенсійного віку позивачем підтверджується, пенсійним посвідченням серії [NUMBER] виданим 26.04.2017 року (а.с.25). Крім цього, згідно довідки ПФ України, пенсія [PERSON] в: середньому становить менше 2 000,00 грн. Крім того, довідкою Новокальчевської сільської ради підтверджується, що позивач знаходились на утриманні сина до дня його смерті. Таким чином, позивач являється особою пенсійного віку та має право на відшкодування шкоди у зв`язку із загибеллю сина, оскільки на день його смерті перебувала на його утриманні та мала право на одержання від нього утримання. Пунктом 27.2. статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Так, дорожньо-транспортна пригода трапилась 16.10.2020 р., згідно ст. 8 Закону Укра "Про державний бюджет України на 2020 рік" - мінімальний місячний розмір заробії плати становить з 01.09.2020 року - 5 000,00 грн. Загальний розмір страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника становить 180 00.00 грн.Отже, розмір страхового відшкодування пов`язаного із втратою позивачем годувальника, становить 90 000.00 грн. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову повністю. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 2 частини 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Разом з цим, у позовних вимогах позивача не заявлені вимогу щодо розподілу судових витрат.

Outcome: approved