Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

Адвокат Руда Христина Дмитрівна звернулася до суду з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, покликаючись на те, що 26.02.2016 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем. У шлюбі [INFO] у сторін народився син - [PERSON] . Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2018 року у справі № 344/17092/18 шлюб між сторонами розірвано. 24 лютого 2023 року сторони повторно уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Спільне життя між сторонами не склалося. Відповідач проживає окремо від сім`ї. При цьому, не надає жодних коштів на утримання спільної дитини, у зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з цим позовом. Дитина сторін - [PERSON] , є інвалідом з дитинства (у дитини діагноз - хронічний тубулоінтерстиціальний нефрит єдиної функціонуючої лівої нирки. Агенезія правої нирки), у зв`язку з чим позивачка постійно несе значні витрати на лабораторні обстеження та лікування. Зокрема, у 2022 році вона витратила 6660,00 гривень тільки на деякі лабораторні дослідження (всі квитанції про оплату лабораторних досліджень у позивачки не збереглись). Згідно долучених до цього позову квитанцій вартість витрат на частину лабораторних досліджень у 2023 році становила 2430,00 гривень. Витрати на необхідні для дитини речі постійно зростають (у тому числі, у зв`язку із значним підвищенням цін на товари та послуги). Тільки на шкільне приладдя та взуття у серпні 2023 року та листопаді-грудні 2023 року позивачка витратила 14 515,40 гривень. Також позивачка придбала дитині велосипед вартістю 8094,00 гривні. Позивачка займається всебічним розвитком дитини. Зокрема, син відвідує заняття з іноземної мови. Як вбачається з довідки № 22/23 від 11.12.2023 року, [PERSON] навчається на ПП "Перші Київські курси іноземних мов - Івано-Франківськ" з 11.09.2023 року. Сума оплати за навчальні послуги у 2023 році склала 5850,00 гривень. Також згідно довідки президента ДЮФК "Ніка-05" [PERSON] займається футболом з 20 вересня 2022 року, сума оплати за тренувальний та ігровий процес складає 500,00 гривень на місяць. Позивачка працює в Івано-Франківському національному медичному університеті на посаді асистента кафедри хірургічної стоматології на 0,25 ставки. Її заробітна плата становить всього 3680,00 гривень. Відповідно, позивачка не в змозі забезпечити дитину всім необхідним. У свою чергу, відповідач є особою працездатного віку, займається підприємницькою діяльністю у сфері медицини (стоматологія). Інших дітей чи утриманців у відповідача немає. Батьки відповідача також не потребують матеріальної допомоги. Крім цього, на праві власності у відповідача є нерухоме майно (земельні ділянки, будинковолодіння, квартира, автомобіль). Зважаючи на вищенаведене, просить стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі, в розмірі 9000,00 (дев`ять тисяч) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття та покласти на відповідача судові витрати. Представник відповідача адвокат Денега Давид Михайлович подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] , а стягувати з [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі по 1598 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що є не меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, покликаючись на те, що відповідно до довідки від 19.01.2024, [PERSON] працює у ФОП [PERSON] за основним місцем роботи не як фізична особа-підприємець, а як звичайна фізична особа та займає посаду лікаря-стоматолога хірурга. Реєстрації відповідача як ФОП не здійснювалось, що може бути підтверджено даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У той же час, відповідного доказу про реєстрацію відповідача як ФОП, позивач не надає. Позивач добровільно утримує своїх батьків, з огляду на те, що вони є людьми похилого віку - пенсіонерами, а забезпечити себе матеріально, особливо, власні побутові потреби, вони не можуть. Саме тому відповідач систематично допомагає батькам власними коштами, тим самим здійснює свій обов`язок як сина по відношенню до своїх батьків. Посилання на наявність об`єктів на праві власності у відповідача не є показником спроможності виконання аліментних зобов`язань, оскільки позивачу не можуть бути відомі джерела походження коштів, що були скеровані на об`єкти права власності, перелічені позивачем у позовній заяві. А отже, це не є і не може виступати належним елементом обґрунтування позову у даному випадку. Відповідач у жодному разі не ухиляється від своїх обов`язків щодо забезпечення належного рівня життя своїй дитині, однак сума аліментів, заявлена позивачем, є непосильною для нього, з огляду на те, що відповідач немає належного рівня доходу, а як наслідок не буде здатен виконати рішення суду у випадку задоволення вимог позивачки. У судовому засіданні представники сторін заявили, що ними погоджено розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача у розмірі 4000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Питання про стягнення судових витрат сторони не погодили не стягувати зі сторін. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 26 лютого 2016 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Болехівському міському відділі ДРАЦС Головною територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 4. У шлюбі у сторін [INFO] народився син - [PERSON] . Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2018 року шлюб між сторонами розірвано. 24.02.2023 сторони повторно зареєстрували шлюб. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України\~ за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України\~ за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що позивачка потребує матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина, який проживає з нею та перебувають на її утриманні. При цьому суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань, встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення дитиною повноліття. Зважаючи на досліджені обставини, враховуючи, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, враховуючи інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, погодження сторонами суми аліментів на утримання дитини у розмірі по 4000 гривень щомісячно, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, шляхом стягнення з відповідача аліментів в користь позивачки, на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 4000 (чотири тисячі) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку, починаючи стягнення з 15 січня 2024 року, до досягнення дитиною повноліття. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 1073,60 гривень судового збору. Відповідно до частини п`ятої статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України Про охорону дитинства, ст. 141, 247 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved