Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-21 00:00:00

[PERSON] заявила позов до колишнього чоловіка [PERSON] , за яким просила в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за нею право власності на частку квартири [ADDRESS] . Позов мотивовано тим, що сторони не можуть прийти до згоди щодо поділу спільного майна. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 06.05.2022 року, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 20.07.2022 року на забезпечення позову накладено арешт на спірну квартиру. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Ухвалою суду від 08.03.2024 року відповідачу відмовлено у прийнятті зустрічного позову про припинення права на частку в спільному майні з виплатою грошової компенсації. Протокольною ухвалою суду від 08.03.2024 року справу призначено до розгляду по суті в порядку загального позовного провадження. Позивачка та її представник в судовому засіданні на вимогах позову наполягали, останній надав пояснення, що зводяться до викладеного в позовній заяві. Відповідач та його представник заперечили проти позову, і заявили, що обраний позивачкою спосіб захисту не призведе до вирішення спору по суті. Судом встановлено таке. Сторонами визнається і це знаходить своє підтвердження доказами, що вони перебували в зареєстрованому шлюбі з вересня 2011 року і до жовтня 2021 року, в цьому шлюбі у них [INFO] народилася дочка [PERSON] , 12.04.2016 року на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Скляром О.Л. за реєстровим №696, сторони придбали квартиру [ADDRESS] , право власності на квартиру було зареєстроване за відповідачем. Відповідачем визнається, що квартира належить сторонам на праві спільної сумісної власності, тобто це майно відповідає ознакам, що визначені ст. 368 ЦК України, та ст. 60 СК України. Погоджується відповідач і з тим, що частки сторін у праві власності на квартиру є рівними. Разом з тим, позивачка з часу розірвання шлюбу позбавлена можливості користуватись квартиру, через перешкоди, що чиняться відповідачем. Вжиті сторонами заходи позасудового врегулювання спору не призвели до позитивного результату, через недовіру сторін один до одного. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Пленум ВС України в п. 25 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснив, що при поділі неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. З огляду на технічні характеристики, поділити спірну квартиру в натурі не вбачається за можливе. Позивачка не надала згоду на отримання грошової компенсації за відступлення права на частку у спільному майні. Зустрічний позов відповідачем заявлено поза визначеним судом строком. За таких обставин та вимог закону, вирішити дійсний спір можливо лише шляхом визнання за сторонами права власності на спірну квартиру в рівних частках, що дозволить позивачці володіти, користуватись, розпоряджатись квартирою на рівні з відповідачем. Отже позов підлягає задоволенню. Питання розподілу судових витрат позивачкою не порушувалось. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову не надходило. На підставі вказаних в рішенні норм закону,

Outcome: approved