Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. 14.08.2023 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] з вимогами: змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 13.09.2016 у справі № 553/2832/16-ц, що стягуються із [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн 00 к., та визначити їх у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 13.09.2016 шлюб розірвано, із [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000 грн. 00 к. щомісячно, починаючи з 04.08.2026 року до повноліття дитини. На даний час збільшився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, зросли ціни, витрати на навчання, оздоровлення, харчування та лікування і аліменти у розмірі 1000 грн. 00 к. не покривають і частини усіх витрат, які позивач несе щомісяця, та є недостатніми для утримання дитини, оскільки змінилися обставини, за яких аліменти призначалися. Зазначене стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Позивач просить також стягнути з відповідача всі витрати, пов`язані з розглядом справи. Заявила про намір подати в порядку, передбаченому ч. 8 ст. 141 ЦПК України, докази понесення судових витрат на правову допомогу. Інші заяви по суті справи. Від представника відповідача адвоката Семенчук Ю.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач частково визнає позовні вимоги, згоден сплачувати аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. Вирішуючи питання зміни способу стягнення аліментів, просить врахувати, що починаючи з 2021 року, [PERSON] фактично сплачував аліменти у розмірі близько 4500 грн. щомісячно, у березні 2023 року він одружився, від шлюбу [INFO] народився син [PERSON] , виникли зобов`язання, пов`язані з утриманням дитини та дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Також, просить врахувати його незадовільний стан здоров`я у зв`язку з чим він витрачав та витрачає значні кошти на лікування та реабілітацію та той факт, що на утриманні у нього перебувають непрацездатні батьки - пенсіонери. Від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якому зазначила, що не погоджується з визначенням розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Не погоджується з твердженням відповідача про сплату аліментів у добровільному порядку у розмірі 4500 грн. за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження даного факту. Просить врахувати, що син навчається у 4 класі ТОВ "Приватна початкова школа міста Полтави "ДКУ", де вартість освітніх послуг за 2023-2024 навчальний рік складає 96 000 грн. Окрім того, син відвідує гурток секції плавання у зв`язку з чим щомісяця вона несе витрати у розмірі 2100 грн. та додаткові заняття з математики та української мови з репетитором, вартість яких становить 200 грн. Окрім забезпечення інтелектуального, духовного та фізичного розвитку дитини, вона регулярно витрачає кошти на забезпечення його одягом та взуттям. Також просить врахувати висновки, викладені у постановах Верховного Суду у справах № 760/9783/18-ц, № 565/2071/19 та № 21.05.2021, відповідно до яких народження у платника аліментів другої дитини від іншого шлюбу не є підставою для зменшення розміру аліментів. Рух справи. Ухвалою від 15.08.2023 відкрито спрощене провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні (головуючий - суддя Парахіна Є.В.). Рішенням Вищої ради правосуддя від 11.12.2023 № 1162/0/15-23 суддю [PERSON] звільнено з посади судді Ленінського районного суду м. Полтави у зв`язку з поданням заяви про відставку. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2023, зазначену справу передано в провадження судді Подмаркової Ю.М. Ухвалою судді Ленінського районного суду міста Полтави Подмаркової Ю.М. від 11.12.2023 прийнято до провадження справу та призначено розгляд справи. Участь у справі сторін та інших учасників справи. Від представника позивача адвоката Ткаченко А.В. надійшла заява про розгляд справи без її участі та без участі позивача. На задоволенні позовних вимог наполягає. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, відповідач [PERSON] та його представник адвокат Семенчук Ю.М. у судове засідання не прибули, про причини неявки не повідомили. За правилами частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасникам справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбу, який рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 13.09.2016 у справі № 553/2832/16-ц розірвано. (а. с. 11). На підставі вищевказаного рішення суду, із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] стягнуто аліменти у розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи з 04.08.2026 до досягнення дитиною повноліття. Малолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується даними довідок про реєстрацію місця проживання. (а. с. 7, 10). На підтвердження доводів відповідача, останнім надано та досліджено під час судового розгляду справи: копію свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , відповідно до якого 04.03.2023 [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] ; від шлюбу [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] ; копію довідки-виписки із історії хвороби стаціонарного хворого (№ медичної карти 593426), згідно якої [PERSON] перебував на лікуванні у відділенні травматології та ортопедії дорослих ДУ "ІТО НАМН України" з 25.07.2023 по 04.08.2023, де було проведено оперативне втручання; копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 329, з якої вбачається, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 15.03.2023 по 17.03.2023 в ТОВ "Адоніс-Лаб", проведено оперативне втручання; довідки вих. № 172 та № 173 від 27.02.2023 старости Конівського старостинського округу Онофрійчук О. про те, що [PERSON] не працює з 28.08.2007 по теперішній час, а [PERSON] з 25.09.2009 по теперішній час. (а. с. 74-82) На виконання ухвали суду від 01.02.2024, начальником Фінансово-економічного управління Служби безпеки України надана довідка вих. № 21/2-667 від 13.03.3024 з якої вбачається, що грошове забезпечення [PERSON] станом на 01.03.2024 складає 68 468 грн. 70 к. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 1 статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 зазначеної статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. За змістом положень частини 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Отже, можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 Сімейного кодексу України. Крім того, відповідно до Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Такий припис доводить факт підвищеного захисту прав дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Таким чином, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Таким чином, особа, яка одержує аліменти одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Аналіз положень статті 192 СК України свідчить про те, що зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (статті 182, 183, 184 Сімейного кодексу України). Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 і ця судова практика є незмінною. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Вказані висновки містяться у постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі №759/22898/20 (провадження №61-7913св22). Під час судового розгляду позивачем доведено, а відповідачем жодним чином не спростовано, що присуджений за рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 13.09.2016 розмір аліментів у сумі 1000 грн є не достатнім для гармонійного розвитку їх спільної дитини. Оцінивши надані у справі докази у їх сукупності, встановивши факти перебування на утриманні відповідача, окрім сина [PERSON] , [INFO] , сина від іншого шлюбу [PERSON] , [INFO] , та дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, врахувавши стан здоров`я платника аліментів, розмір отримуваного ним грошового забезпечення за місцем служби, приймаючи до уваги, що відповідач не заперечує свого обов`язку утримувати сина, з метою захисту інтересів малолітнього [PERSON] та забезпечення йому рівня життя, який необхідний і достатній для його нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову [PERSON] , зміни способу стягнення аліментів, визначеного рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 13.09.2016 у справі № 553/2832/16 та стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліментів у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили, до повноліття дитини. Доводи відповідача про те, що на його утриманні перебувають його непрацездатні батьки є необґрунтованими, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження даного факту. Розподіл судових витрат. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 1 073 грн. 60 к.

Outcome: partial