Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

Заступник керівника Гайсинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що під час вивчення інформації Управління Служби безпеки України у Вінницькій області щодо незаконного володіння громадянами російської федерації земельними ділянками сільськогосподарського призначення, встановлено, що громадянину російської федерації [PERSON] видано сертифікат на земельну частку (пай) розміром 3,19 га у землях КСП «Промінь» с. Антонівка Теплицького району Вінницької області, серії ВН № 0064138 від 24.06.1997 року. Розпорядженням голови Теплицької районної державної адміністрації Вінницької області № 29 від 30.01.2019 [PERSON] передано у власність земельну ділянку з кадастровим номером 0523786400:01:000:0402 площею 3,022 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Соболівської сільської ради. В подальшому, 30.01.2019 державний реєстратор Мізяківської сільської ради Калинівського району Вінницької області Красилюк В.Ф. зареєстрував за [PERSON] право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0523786400:01:000:0402 площею 3,022 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Соболівської сільської ради. Відповідно до договору оренди № б/н від 05.02.2019, [PERSON] передав земельну ділянку з кадастровим номером 0523786400:01:000:0402 в оренду ТОВ «Теплик-Агро» на 10 років. Право оренди земельної ділянки за ТОВ «Теплик-Агро» 06.02.2019 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Земельна ділянка з кадастровим номером 0523786400:01:000:0402 належать до категорії земель сільськогосподарського призначення, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Відповідно до\~повідомлення Управління\~Державної міграційної\~служби України\~у Вінницькій\~області №\~0501.4.1-6545/05.2-23\~від 26.09.2023\~ [PERSON] \~із заявою\~про оформлення\~набуття (прийняття)\~громадянства України не звертався; паспортом громадянина України, паспортом громадянина України для виїзду за кордон, посвідкою на проживання в Україні не документувався; відомості щодо його зареєстрованого місця проживання в Україні відсутні. Належність [PERSON] до громадянства російської федерації підтверджується паспортом громадянина російської федерації № [NUMBER] , виданим 24.08.2011 відділенням УФМС росії по Свердловській області, копія якого міститься в технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Соболівської сільської ради Теплицького району Вінницької області, розробленої ДП «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою». Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 20.09.2023 власником земельної ділянки з кадастровим номером 0523786400:01:000:0402 є [PERSON] , також вказана земельна ділянка перебуває в оренді ТОВ «Теплик-Агро». 23 жовтня 2023 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження. Відповідачу запропоновано подати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження. Відповідач\~\~ в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується оголошенням про виклик, яке міститься на офіційному веб сайті «Судова влада». Будь яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідач не подавав. Представники третьої особи ТОВ «Теплик-Агро» Клінчиков С.О., [PERSON] в судовому засіданні заперечували, щодо задоволення позову, оскільки при зверненні до суду прокурором невірно було визначено позивача в особі ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області, права останнього не порушені, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Належним позивачем, на думку представників, є Соболівська сільська рада Гайсинського району Вінницької області. Окрім того, представники третьої особи вважають, що перед зверненням до суду із вимогою про конфіскацію земельної ділянки на користь держави, повинна передувати процедура по примусовому відчуженню майна, яку позивачем проведено не було. Вислухавши представника позивача, позицію представників третьої особи, вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав. Позов пред`явлено прокурором правомірно на виконання вимог\~ст. 131-1 Конституції України, ч. 3 ст. 23\~Закону України «Про прокуратуру»\~, в інтересах держави. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є громадянином російської федерації, що підтверджується паспортом громадянина російської федерації серія та номер [NUMBER] , виданим 24.08.2011 року Відділенням УФМС Росії по Свердловській області в м. Сєвєроуральську (а.с. 15-16). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 31.01.2019 за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку із кадастровим номером 0523786400:01:000:0402 площею 3,022 га (номер відомостей про речове право 30149122 на підставі рішення державного реєстратора Мізяківської сільської ради Калинівського району Вінницької області Красилюк В.Ф. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 45371132 від 05.02.2019 року (а.с. 13). Державну реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку із кадастровим номером 0523786400:01:000:0402 за [PERSON] здійснено на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серія ВН № 0064138, виданого головою Теплицької районної державної адміністрації 24 червня 1997 року (а.с. 17). Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] уклав договір оренди земельної ділянки із кадастровим номером 0523786400:01:000:0402 від 05.02.2019 року із Товариством з обмеженою відповідальністю «Теплик-Агро». Згідно вказаного договору оренди, [PERSON] передав у користування ТОВ «Теплик-Агро» земельну ділянку площею 3,022 га строком на 10 років. Підставою звернення до суду з позовом про припинення права приватної власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації є, на думку позивача, виявлені факти порушення статей 13, 14, 41 Конституції України, статей 80, 81, 145 Земельного кодексу України при володінні [PERSON] спірною земельною ділянкою. Щодо позовної вимоги про припинення права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку, судом встановлено наступне. Положення статей 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до частини другої статті 81 Земельного кодексу України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно із частиною третьою статті 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до частини п`ятої статті 22 Земельного кодексу України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Одночасно за змістом частини четвертої статті 81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені частинами другою, четвертою статті 145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Пунктом 10 частини першої статті 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно із статтею 356 Цивільного кодексу України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Частиною п`ятою статті 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із частиною 1 «Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади який реалізує державну політику у сфері державного нагляду (контролю) зокрема, в агропромисловому комплексі в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. Таким чином, враховуючи зазначені положення законодавства саме Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області є уповноваженим органом щодо здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності та в даному випадку, з урахуванням частин другої та четвертої статті 145 Земельного кодексу України, звернення до суду із позовом про конфіскацію земельної ділянки. Так, статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. В даному випадку порушення інтересів держави полягає в тому, що [PERSON] , який є громадянином російської федерації порушив визначену статтями 13, 14, 41 Конституції України, статтями 80, 81, 145 Земельного кодексу України процедуру використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення та як іноземний громадянин не відчужив її упродовж року після набуття права власності. На даний час він без перешкод володіє спірною земельною ділянкою на території України. Правовий висновок щодо застосування частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Так, за пунктами 76-77 зазначеної постанови Великої Палати Верховного Суду прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Згідно із пунктом 80 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 по справі № 912/2385/18 невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо. У зв`язку із вищезазначеним, в даному випадку представництво інтересів держави в суді здійснюється прокурором, який виконує субсидіарну роль, щоб ці інтереси не залишились незахищеними. Зазначене повністю відповідає практиці Європейського суду з прав людини та узгоджується із правовими позиціями Верховного суду. Отже, суд вважає, оскільки відповідач\~\~ [PERSON] , будучи іноземним громадянином, в порушення вимог ч. 4\~ст. 81 ЗК України, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку площею 3,022 га. за кадастровим №0523786400:01:000:0402, цільове призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Соболівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, добровільно їх не відчужив, тому слід припинити його право власності та конфіскувати вказану вище земельну на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області. Відповідно до вимог \~ст.141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі\~\~ст. ст.\~13,\~14,\~41 Конституції України, ч. 1, 2 ст.\~38, ч.1 ст.39\~\~Закону України «Про міжнародне приватне право»,\~\~ст.\~354, ст.\~378, ч.2 ст.\~373, ч.1, 2, 4\~ст.\~374, п. 10 ч. 1 ст.\~346 ЦК України, ст. 80, 81, ч. 1 ст. 145 Земельного кодексу України,

Outcome: approved