Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. [PERSON] звернулась до\~суду з\~позовною заявою,\~в якій\~ просить\~визнати таким,\~що не\~підлягає виконанню\~виконавчий напис\~№ 7476\~від 01.04.2019\~про стягнення\~з неї\~на користь\~Акціонерного товариства\~«Перший Український\~Міжнародний Банк»\~суми заборгованості\~в розмірі\~19249,95\~грн. Також просить стягнути з відповідача на свою користь суму сплаченого судового збору. Позовні вимоги\~обґрунтовує тим,\~що приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Хара\~Н.С.\~був вчинений\~виконавчий напис\~№ 7476\~виданий 01.04.2019\~про стягнення\~з неї\~на користь\~Акціонерного товариства\~«Перший Український\~Міжнародний Банк»\~заборгованості за\~кредитним договором\~в розмірі\~19\~249\~грн.\~95\~коп.\~Постановою Приватного\~виконавця Вольф\~Тетяною Леонідівною\~від 27.04.2019\~р.\~було відкрито\~виконавче провадження\~ВП №58953381.\~Постановою приватного\~виконавця від\~27.01.2022\~р.\~було звернуто\~стягнення на\~її доходи\~з відрахуванням\~коштів на\~погашення заборгованості\~за виконавчим\~написом.\~22\~вересня 2023\~р.\~приватним виконавцем\~виконавчого округу\~міста Києва\~Вольф Тетяною\~надіслано платіжну\~інструкцію №\~4865\~до ПАТ\~КБ «ПРИВАТБАНК»\~про стягнення\~з неї\~22674,95\~грн.\~на користь\~Акціонерного товариства\~«Перший Український\~Міжнародний Банк».\~Вважає,\~що приватний\~нотаріус видав\~виконавчий напис\~всупереч чинному\~законодавству,\~оскільки виконавчий\~напис було\~вчинено на\~копії кредитного\~договору,\~який не\~було нотаріально\~посвідчений, не було досліджено, чи є наявна заборгованість безспірною. Отже вважає вказаний виконавчий напис протиправним, тобто таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню. ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. В позовній заяві позивачем зазначено про розгляд справи без її участі. Відповідач надіслав заяву про визнання позову та повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Треті особи пояснення не надали, від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Т.Л. надійшли копії матеріалів виконавчого провадження № 58953381 відкритого 27.04.2019 з виконання вказаного виконавчого напису. ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ. Ухвалою суду від 23.10.2023 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 7476 від 01.04.2019 про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» суми коштів у розмірі 19249,95 гривень; у Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» копії документів, які були надані приватному нотаріусу Хара Н.С. для вчинення виконавчого напису № 7476 від 01.04.2019 про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» суми коштів у розмірі 19249,95 гривень; у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни, належним чином посвідчену копію матеріалів виконавчого провадження № 58953381 відкритого 27.04.2019, з виконання виконавчого напису № 7476 від 01.04.2019 про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» суми коштів у розмірі 19249,95 гривень. Крім того, ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 19.10.2023 забезпечено позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 01.04.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, за реєстровим номером 7476, про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» суми коштів у розмірі 19249,95 гривень, до вирішення даної цивільної справи по суті. Від сторін клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надходили, тому суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. 01.04.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 7476 про стягнення з [PERSON] суми заборгованості в розмірі 19249,95 грн. на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк», за кредитним\~договором №\~26258019901117\~від 04.02.2016\~року,\~укладеним з\~АТ "Банк\~Ренесанс Капітал",\~правонаступником усіх\~прав та\~обов`язків якого,\~є АТ\~«Перший Український\~Міжнародний Банк».\~Строк платежу\~по Кредитному\~договору №\~26258019901117\~від 04.02.2016\~настав,\~Боржником допущено\~прострочення платежів.\~Запропоновано стягнути\~на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» з [PERSON] заборгованість за період з 28.03.2018 по 28.03.2019 в розмірі: 19249,95 грн., що складається з суми заборгованості за кредитом 18749,95 грн.; простроченої заборгованості за сумою кредиту-4280,44 грн; простроченої заборгованості за процентами 5031,00 грн.; строкової заборгованості за сумою кредиту 8996,78 грн.; строкової заборгованості за процентами 441,73 грн.; плати за вчинення виконавчого напису 500 грн. Зазначений виконавчий напис був пред`явлений відповідачем до виконання в порядку, визначеному для примусового виконання рішень інших органів (посадових осіб). 27.04.2019 постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Т.Л. відкрито виконавче провадження ВП 58953381 з виконання виконавчого напису № 7476 вчиненого 01.04.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. 27.01.2022\~року постановою\~приватного виконавця\~виконавчого округу\~міста Києва\~Павелків (Вольф)\~Т.Л.\~звернуто стягнення\~на доходи [PERSON] з відрахуванням коштів на погашення заборгованості за виконавчим написом. ІV. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, ч. 2\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до\~ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до\~ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями\~не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.п. 1.1\~1.2, п.п. 3.1\~3.5 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністра юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів,за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів,установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями\~не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Так, із наведених вище норм закону випливає, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами чинного законодавства, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністра юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису\~це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису\~надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати та бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. При цьому, положеннями\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника\~це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. І характер правового регулювання цього питання дає підстави прийти до висновку, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками\~наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням наведеного вище, а також приписів ст.ст.\~15,\~16,\~18 ЦК України\~та ст.ст.\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат», вбачається, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Також боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Як було встановлено судом, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису керувався тільки розрахунком заборгованості, наданим відповідачем, що не може бути доказом безспірності заборгованості за кредитним договором. Виписка із особового рахунка боржника нотаріусу не надавалась, як і будь-які інші документи на підтвердження безспірності заборгованості. Натомість, безумовним фактом, який свідчить про небезспірність заборгованості за кредитним договором, є та обставина, що розмір заборгованості був визначений самостійно відповідачем і існує тільки в складених відповідачем документах, які позивачем не визнані та із ним не узгоджені. Отже, суд приходить до висновку, що у даному випадку нотаріус всупереч вимогам\~Закону України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністра юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру заборгованості та вчинив виконавчий напис за відсутності всіх належних документів. Крім того, зі змісту виконавчого напису вбачається, що останній був вчинений нотаріусом на підставі кредитного договору, який не було нотаріально посвідчено, та із посиланням на положення\~постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 26 листопада 2014 року № 662, якою було внесено до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів таку форму договору, як кредитний договір. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року вказану вище постанову Кабінету Міністрів України було визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема й щодо доповнення переліку документів, новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Зазначене судове рішення набрало законної сили та є обов`язковим до виконання на свій території України. Тобто, виконавчий напис було вчинено на підставі нормативного акту, який було визнано незаконним та нечинним з моменту його прийняття. Таким чином, оскільки заборгованість за кредитним договором має спірний характер, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис має бути визнаний\~таким, що не підлягає виконанню. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, приймаючи до уваги заяву відповідача про визнання позову, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та визнання виконавчого напису № 7476 від 01.04.2019, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Документально підтверджені судові витрати у справі становлять 1610,40 грн., з яких 1073,60 сплачено позивачем за подання позовної заяви, 536,80 грн. за подання заяви про забезпечення позову. Зважаючи на визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (за позовну заяву та заяву про забезпечення позову), а решту стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved