Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

В жовтні 2023 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, з урахуванням уточнених позовних вимог, який мотивував тим, що з 2022 року перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] від яких у них [INFO] народилась донька [PERSON] . З 02 липня 2015 року відповідачка [PERSON] була у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який з початку березня 2022 року залишив свою офіційну дружину та пішов із сім`ї. Рішенням Бородянського районного суду від 27 квітня 2023 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Отже, з 2022 року він та відповідачка [PERSON] перебувають у фактичних шлюбних відносинах, від яких народилась його донька, однак ст. 122 СК України визначено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі; народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Зважаючи на те, що дитина [PERSON] , [INFO] , народилась до спливу десяти місяців з моменту розірвання шлюбу, її батьком відповідно до свідоцтва про народження є колишній чоловік [PERSON] [PERSON] . Він як батько дитини прагне виконувати покладені на нього зобов`язання відповідно до норм чинного законодавства щодо батьківства, забезпечує дитину фінансово. При цьому відповідач [PERSON] не є батьком дитини, не піклується про неї, не приймає жодної участі в житті дитини, а визначення його як батька відповідно до свідоцтва про народження має виключно формальний характер і суперечить правам дитини, яка має рідного батька, який готовий нести повну відповідальність та виконувати всі покладені на нього цим обов`язки. Він проживає разом з відповідачкою та донькою Златою, приймає участь у вихованні дитини, визнає її своєю донькою, має з дитиною стійкий психологічний контакт та прив`язаність. Крім цього має постійне місце проживання та стабільний дохід, задовільний стан здоров`я, не вживає алкогольні напої та наркотичні засоби. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається, зокрема, за рішенням суду. Тому просив визнати його (позивача) батьком [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати Бучанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (код ЄДРПОУ: 36827084, місцезнаходження юридичної особи: 08292, Київська область, м. Буча, вул. Енергетиків, 1-А) виключити відомості про батька дитини з актового запису про народження та внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , яка народилася у місті Києві (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , місце державної реєстрації Бучанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), видане 12 вересня 2023 року, про що складено відповідний актовий запис №409), зазначивши батьком дитини [PERSON] та видати нове свідоцтво про народження, змінивши прізвище дитини з " [PERSON] " на " [PERSON] ", по батькові з " [PERSON] " на " [PERSON] ". Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, відповідно до поданої ним заяви просив розглянути справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні викладене в заяві [PERSON] підтвердила, просила позов задовольнити, виключити відомості відомості про батька дитини [PERSON] з актового запису про народження, визнати позивача батьком [PERSON] , [INFO] , зобов`язати Бучанський відділ ДРАЦС внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , зазначивши позивача [PERSON] батьком дитини [PERSON] та видати нове свідоцтво про народження, змінивши прізвище дитини з " [PERSON] " на " [PERSON] " та по батькові з " [PERSON] " на " [PERSON] ". Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, його представник [PERSON] просила розглядати справу без їх з позивачем участі, проти задоволення позову не заперечувала. Третя особа - Бучанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в судове засідання представника не направив, відповідно до заяви просив розглянути справу без його участі. Вислухавши пояснення відповідачки [PERSON] , дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено,\~що [INFO] [PERSON] народила дитину [PERSON] . Батьком дитини записаний [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження, виписки про новонародженого, довідки про огляд педіатра/сімейного лікаря (а.с.23, 24, 25). Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 27 квітня 2023 року розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 02 липня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис №307 (а.с.26). Відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або соби, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства). Згідно із статтею 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів супільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними та релігійними групами. Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтями 3, 4 Декларації про соціальні і правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, прийнятою резолюцією Генеральної асамблеї від 3 грудня 1986 року передбачено, що турбота про дитину лежить насамперед на її власних батьках. Суд може встановити батьківство у разі спільного проживання і ведення спільного господарства матір`ю і особою, яка припускається батьком дитини, якщо ця особа приймає участь у вихованні дитини та утримує дитину, а також у разі визнання тим, хто припускається свого батьківства. Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 2) за рішенням суду Відповідно до ч. 1 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Відповідно до ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні відомості до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до п. 2.16.4 розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5 на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 5 постанова Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини і це одне з найактуальніших питань у сімейному праві України. Адже факт походження дитини від даного чоловіка спричиняє необхідність виконання обов`язків батька, визначених законодавством. За загальним правилом, у випадку, коли мати і батько перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі, презюмується, що дитина походить від подружжя. У випадку, якщо мати та батько дитини не перебували у шлюбі між собою, відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України походження дитини від батька визначається або за спільною заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Враховуючи, що позивач просить визнати його батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , і зазначені обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, то суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved