Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його доньки [PERSON] , [INFO] , стягнути аліменти на утримання дитини. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував наступним. [PERSON] проживала за адресою [ADDRESS] . На момент проживання неповнолітньої з батьками, до складу сім`ї входили: батько - [PERSON] , [INFO] , мати - [PERSON] , [INFO] , та донька - [PERSON] , [INFO] . Неповнолітня [PERSON] звернулася до служби у справах дітей виконавчого комітету Знам`янської міської ради із заявою про вилучення її з родини у зв`язку із неможливістю проживати спільно з батьками (заява від 17.11.2022р. № 154). Відповідно до рішення виконавчого комітету Знам`янської міської ради від 25.11.2022р. №304 неповнолітню [PERSON] влаштовано в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] . Працівниками служби у справах дітей виконавчого комітету Знам`янської міської ради неодноразово обстежувались умови проживання родини та наголошувалось про належний стан утримання й виховання неповнолітньої, введення здорового способу життя, покращення житлово- побутових умов, але рекомендації спеціалістів так і не були виконані. Мати неповнолітньої [PERSON] померла [INFO] . Батько зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, не виконав рекомендації, не створив належних умов для утримання та проживання неповнолітньої дитини, з метою соціального захисту дитини та подальшого влаштування неповнолітньої до сімейних форм виховання, виконавчий комітет Знам`янської міської ради як орган опіки та піклування, діючи в інтересах та на захист прав і свобод дитини, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів на її утримання. Позивач в судове засідання не з`явився, представник надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити, справу розглядати за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав, як і не надав заяви про розгляд справи без його участі. Згідно ухвали Знам`янського міськрайонного суду розгляд цивільної справи проводиться заочно. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши докази та інші матеріали справи, встановив наступне. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , про що відділом реєстрації актів цивільного стану складений актовий запис про народження № 1277. На обліку служби у справах дітей виконавчого комітету Знам`янської міської ради перебуває неповнолітня [PERSON] , [INFO] , як така, що опинилась в складних життєвих обставинах (наказ начальника служби у справах дітей від 20.10.2022р. №11). [PERSON] проживала за адресою [ADDRESS] . На момент проживання неповнолітньої з батьками, до складу сім`ї входили: батько - [PERSON] , [INFO] , мати - [PERSON] , [INFO] , та донька - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] звернулася до служби у справах дітей виконавчого комітету Знам`янської міської ради із заявою про вилучення її з родини у зв`язку із неможливістю проживати спільно з батьками (заява від 17.11.2022 № 154). Рішенням виконавчого комітету Знам`янської міської ради від 25.11.2022 №304 неповнолітню [PERSON] влаштовано в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] . Працівниками служби у справах дітей виконавчого комітету Знам`янської міської ради неодноразово обстежувались умови проживання родини та наголошувалось про належний стан утримання й виховання неповнолітньої, введення здорового способу життя, покращення житлово- побутових умов, але рекомендації спеціалістів так і не були виконані. Мати дівчини [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Батько звільнений з посади електромонтера з експлуатації розподільних мереж (розпорядження про припинення трудового договору №630-К). Згідно з довідкою-характеристикою з місця проживання [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, з сусідами не спілкується (характеристика від 25.08.2023 №16-13/117/7). За інформацією Знам`янського міського центру соціальних служб, рекомендації фахівців родина не здійснювала, щоб повернути дитину в сім`ю (вх.№127 від 28.08.2023). Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Знам`янської міської ради, враховуючи те, що батько не виконав рекомендації, не створив належних умов для утримання та проживання неповнолітньої дитини, з метою соціального захисту дитини та подальшого влаштування неповнолітньої до сімейних форм виховання, виконавчий комітет Знам`янської міської ради як орган опіки та піклування, діючи в інтересах та на захист прав і свобод дитини, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів на її утримання. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст.ст.3, 9 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» наголошується, що взаємне задоволення від спільного перебування батьків і дітей є фундаментальним елементом сімейного життя, а тому втручання до нього має відбуватися у вузьких рамках, визначених статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що, незважаючи на певний вільний розсуд держави в справі відібрання дітей під державну опіку, відбирання дітей від батьків означає відрізання дітей від свого коріння, що може бути виправданим лише у виняткових випадках. У той же час, як вбачається зі змісту рішень Європейського суду з прав людини «Z та інші проти Сполученого Королівства» від 10 травня 2001 року та «A. проти Сполученого Королівства» від 23 вересня 1998 року, в контексті вимог статті 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод держава повинна приділяти особливу увагу захисту дітей від поганого поводження з боку інших осіб, у тому числі шляхом здійснення своєчасних превентивних заходів. Беручи до уваги стандарти Європейського суду з прав людини інтереси малолітньої дитини превалюють над потребами збереження сім`ї. Позбавлення батьківських прав - це, насамперед, спосіб захисту прав та інтересів дитини, а також санкція за протиправну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення від виконання батьківських обов`язків передбачає систематичне невиконання обов`язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, словом не робиться нічого для задоволення життєво важливих потреб дитини). У п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав /тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують, та інше/, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умов поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Також, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою відповідальності батьків. Разом з тим, враховуючи те, що відповідач не виконує свої батьківські обов`язки по піклуванню за здоров`ям своєї дитини, про її фізичний, духовний та моральний розвиток не турбується, не забезпечує необхідне харчування, медичний огляд, тобто ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, враховуючи, що дитина самостійно звернулася до служби у справах дітей із заявою про вилучення її з сім`ї, батько дитини не створив належних умов для утримання та проживання неповнолітньої дитини, веде аморальний спосіб життя, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, позбавлення особи батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дітьми і побачення з ними, як це передбачено законом, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved