Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

позивач звернувся у суд із позовом до відповідача у якому, з урахуванням заяви від 09.08.2023, просить розірвати договір довічного утримання від 22 квітня 2021 року , укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петченком Ю. А. та зареєстрований у реєстрі за № 183 . В обґрунтування позову покликається на те, що 22.04.2021 між сторонами укладено оспорюваний договір. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язався утримувати та здійснювати догляд за позивачем, а останнім передав у його власність квартиру [ADDRESS] . Відповідач після укладення договору жодних дій щодо виконання зобов`язань за оспорюваним договорим не вчиняв, жодного матеріального забезпечення відповідачем позивачу не надавалось та участі в догляді за позивачем не здійснює. Усні прохання до відповідача щодо виконання умов оспорюваного договору залишаються без відповіді. За житлово-комунальні послуги позивач сплачує самостійно за власні кошти. Окрім цього, на утриманні позивача перебуває дружина, яка за станом здоров`я не може цього здійснювати. У зв`язку із наведеними обставинами просить позов задовольнити. Відповідачем не подано відзив, який би містив заперечення на позов. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями суддею у справі визначено Рибалку Ю. В. 14.08.2023 ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 19.01.2024 у справі проведено повторний автоматизований розподіл справи за результатами якого головуючим суддею (суддею-доповідачем) у справі визначено Якимець О. І. 19 січня 2024 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. 01 лютого 2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження. Позивачем подано до суду заяву про розгляду справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. У судове засідання учасники справи не з`явились, хоч повідомлялись про дату, час та місце цього засідання, а тому, заслухавши думки присутніх учасників, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності осіб, що не з`явились. Враховуючи наявність умов передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно зі ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Суд установив, 22 квітня 2021 року між [PERSON] (відчужувач) та [PERSON] (набувач) укладено договір довічного утримання (догляду) (далі - договір). Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петченком Ю. А. та зареєстрований у реєстрі за № 184 /а.с. 8-11/. Відчужувач передає у власність набувачу належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] , а взамін цього [PERSON] зобов`язується забезпечувати [PERSON] утриманням та доглядом довічно (п. 1.1 договору). Сторони договору, домовилися, що набувач за умовами цього договору довічного утримання зобов`язаний: - забезпечити відчужувача [PERSON] довічним проживанням у вищевказаній квартирі: - здійснювати поточний ремонт відчужуваної квартири; - здійснювати оплату житлово-комунальних послуг, електроенергії, радіо, та телебачення: - забезпечувати придатним для носіння одягом та взуттям, які відповідають сезону; - забезпечувати необхідними лікувальними засобами у відповідності до рецептів, випасними лікувальними установами; - надавати побутові послуги (щомісяця послуги перукарні та прання постільної білизни, по мірі необхідності - прання особистих речей): - у випадку захворювання - забезпечувати амбулаторним лікуванням (за наявності медичних показів); - здійснювати догляд та надання необхідної допомоги; - забезпечувати продуктами харчування (п.2.1 договору). Грошова оцінка щомісячного матеріального забезпечення за згодою сторін визначається у сумі 1 000 (одна тисяча) грн. У відповідності до ст.751 ШК України ця оцінка підлягає індексації у порядку, передбаченому законом (п. 2.2 договору). Отже, сторонами договору погоджено умови утримання та належного догляду за відчужувачем, що є окремими обов`язками набувача. За договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно (стаття 744 ЦК України) Аналіз статті 744 ЦК України свідчить, що законодавець, передбачивши можливість визначення в договорі обов`язків як з утримання, так і догляду, розмежував указані поняття. Так, утримання характерне для зобов`язань майнового характеру, в той час як догляд, з-поміж іншого, може полягати в конкретних діях, турботі та опікуванні набувача над відчужувачем у силу його похилого віку та потребі в сторонній допомозі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання, повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини (пункт 1 частини першої статті 755 ЦК України). Отже, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій. Договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду: - на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини: - на вимогу набувача (п. 3.1 договору). Відповідно до правової позиції викладено у постанові Верховного Суду від 19 червня 2019 року в справі № 759/501/17 (провадження № 61-14554св18) зроблено висновок, що «тлумачення пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій. Аналогічна правова позиція викладено у постанові Верховного Суду від 18 серпня 2021 року (справа № 645/3284/19). Суд установив, позивач здійснює оплату за житлово-комунальні послуги, що підтверджено рядом платіжних документів, починаючи з червня 2021 року по липень 2023 року, хоч таке зобов`язання згідно з умов договору покладено на набувача відповідача у справі /а.с. 26-57/. Окрім цього суд відмічає, що відповідач взагалі не бере участі у житті позивача, не відвідує його, не цікавляться станом його здоров`я та не виконує інші взяті на себе зобов`язання щодо догляду за позивачем, адже доказів протилежного суду не надано. Судом не встановлено, що відповідач доручив іншим, третім особам доглядати за позивачем. У судовому засідання свідки [PERSON] та [PERSON] надали суду показання про те, що жодного разу не бачили відповідача за місцем проживання позивача. Останній працює, здійснює догляд за дружиною. Суду не надано жодних доказів, які б підтверджували виконання відповідачем зобов`язання щодо щомісячного утримання позивача у розмірі 1000,00 грн з відповідною індексацією грошової суми у порядку, передбаченому законом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене вище, суд прийшов до переконання про те, що відповідачем порушено умови оспорюваного договору довічного утримання, адже останнім не виконують ані умови договору щодо догляду, ані умови договору щодо утримання позивача, що проявилось у вигляді повного невиконання взятих відповідачем зобов`язань за оспорюваним договором. Будь-яких інших фактичних обставин, які б мали значення для правильного вирішення спору між сторонами суд не встановив. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку про те, що оскільки відповідачем порушено умови оспорювано договору від 22.04.2021, а тому останній підлягає розірванню, а позов задоволенню повністю.

Outcome: approved