Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-24 00:00:00

16 лютого\~ 2024 року позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] \~ звернулись до Шишацького районного суду Полтавської області із спільним позовом до Шишацької селищної ради про визнання за ними в рівних частинах права власності на спадкове нерухоме майно їх померлого батька [PERSON] , у вигляді двох належних йому за життя двох земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позовні вимоги обґрунтовані неможливістю оформлення права на вищевказану спадщину в нотаріальному порядку через певну невідповідність правовстановлюючих документів на землю\~ даним заповіту.\~ Ухвалою суду від 19 лютого 2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. За клопотанням позивачів судом витребувано у нотаріуса засвідчену копію спадкової справи щодо майна [PERSON] . Учасники справи в підготовче засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач\~ подав\~ заяву про визнання позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що визнання позову відповідачем є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а отже позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є дітьми [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями їх паспортів, свідоцтв про народження та документів, що підтверджують зміну прізвища в шлюбі (відносно позивачів жіночої статі) (а.с. 14-16, 23-28). З матеріалів справи слідує, що за життя [PERSON] а праві приватної власності належали дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території колишньої Жоржівської сільської ради Шишацького району Полтавської області: площею 5,4985га з кадастровим номером 5325782000:00:003:0044 та площею 5,3412га з кадастровим номером 5325782000:00:003:0045. Останню земельну ділянку\~ він успадкував після смерті дружини\~ [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.30-67). За життя [PERSON] склав заповіт посвідчений 10 травня 2017 року старостою Жоржівського старостату Шишацької селищної ради [PERSON] , за яким заповів житловий будинок з усіма господарськими будівлями доньці [PERSON] , а земельні ділянки площею 5,50 га, яка належить йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 521632 від 25.02.2002 та площею 5,34га,\~ яка належить йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 521817 від 25.02.2002 та має кадастровий номер 5325782000:00:003:0045 заповів своїм дітям [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] \~ в рівних частках (а.с.68).\~ [INFO] [PERSON] помер в с. Жоржівка Миргородського району Полтавської області у віці 86 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.11.2022 (а.с.22). Як слідує з матеріалів спадкової справи № 92/2022 щодо майна померлого [PERSON] , яка ведеться державним нотаріусом Миргородської державної нотаріальної контори Лавренко Л.В., спадщину після його смерті прийняли донька [PERSON] , донька [PERSON] , син [PERSON] . Відомості про інших спадкоємців, що прийняли спадщину або мають право претендувати на неї відсутні (а.с.97-144). Державний нотаріус Лавренко Н.В. своєю постановою від 28.10.2023 № 496/02-31 відмовила спадкоємцям [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом\~ на дві вищевказані земельні ділянки, мотивувавши відмову тим, що подані нотаріусу документи щодо земельних ділянок не відповідають змісту заповіту та з них неможливо встановити\~ волю заповідача (а.с.70-71).\~ Суд не може погодитись із також позицією нотаріуса, виходячи з нижче вказаного обґрунтування. Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1 ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1233, ч.1 ст. 1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ч.ч. 1-2 ст. 1236 ЦК України).\~ Частиною 1 статті 1256 ЦК України визначено, що тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з п.п. «в» та «г» ст. 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає при прийнятті спадщини на земельну ділянку,\~ за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України\~ та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. На думку суду із змісту заповіту можна чітко визначити волю заповідача щодо спадкування двох належних йому земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва його дітьми [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частинах. Належність даних ділянок заповідачу, їх розмір, місце знаходження\~ тощо підтверджується відомостями з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та відповідними витягами з Державного земельного кадастру. За таких обставин, суд вважає, що позивачі правомірно претендують на спадкування даних земельних ділянок в рівних частинах (1/3 для кожної особи), однак через неправомірну відмову нотаріуса у вчинені нотаріальних дій позбавлені можливості оформити своє право власності на них в нотаріальному порядку. За таких обставин їх майнові права підлягають захисту судом, а позовні вимоги повному задоволенню. Враховуючи те, що позивачі на відшкодуванні судових витрат не наполягають, а також зважаючи на те, що діями відповідача жодні права позивачів не порушувалися, а до участі у справі відповідача залучено виключно через відсутність можливості пред`явити позов до інших осіб, суд не знаходить підстав для покладення судових витрат у справі на відповідача.

Outcome: approved