Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

19 вересня 2023 року АТ Сенс Банк звернулося до Приморського районного м. Одеси з позовом до [PERSON] , Міністерства юстиції України, за участю третьої особи Комунальне підприємство Агенція реєстраційних послуг реєстратор Манюта Сергій Васильович про визнання дій неправомірними та скасування наказу №3680/5 від 28.11.2019. За результатами автоматизованого розподілу судової справи, справу передано на розгляд судді Приморського районного суду міста Одеси Свяченій Юлії Борисівні. 03 жовтня 2023 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси було відкрито провадження у справі №522/18275/23 в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позовні вимоги АТ Сенс Банк мотивовані тим, що, на думку позивача, при розгляді скарги та при прийнятті рішення Міністерством юстиції України було порушено вимоги законодавства, а саме Постанови Кабінету Міністрів України №1128 від 25.12.2015, якою затверджено Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації. Позивач зазначає, що при розгляді скарги Міністерством юстиції України було порушено чинні вимоги законодавства, оскільки АТ Укрсоцбанк правонаступником якого є АТ Альфа-Банк, який є кредитором та іпотекодержателем нерухомого майна, не було належним чином повідомлено про розгляд скарги [PERSON] . Також АТ Сенс Банк вказував на відсутність підстав, на думку позивача, у [PERSON] на звернення до Міністерства юстиції України із скаргою на рішення державного реєстратора Манюти С.В., за результатом розгляду якої було прийнято оскаржуване рішення. 03 листопада 2023 року до Суду надійшов відзив від Міністерства юстиції України на Позовну заяву разом із клопотанням про поновлення процесуального строку на подачу відзиву на позовну заяву. У відзиві Міністерство юстиції України зазначало, що позов не підлягає задоволенню з огляду на те, що оскаржуваний наказ Мін'юсту є таким, що прийнятий на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. Міністерство юстиції України також звертало увагу Суду, що позивачем було пропущено трирічний строк позовної давності. 14 листопада 2023 року від представника позивача суд отримав клопотання про проведення судового засідання без участі представника позивача, також позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, Суд отримав клопотання про відкладення розгляду справи. 14 грудня 2023 року в судове засідання з`явився представник Міністерства юстиції України. Інші сторони в судове засідання не з`явилися. 01 лютого 2024 року в судове засідання з`явилися представник позивача та представник Міністерства юстиції України, від [PERSON] надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з хворобою Відповідача. \~ \~ \~ \~19 березня 2024 року в судове засідання з`явилися представник Міністерства юстиції України та [PERSON] , представник позивача у судове засідання не з`явився. Представник Міністерства юстиції України у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та у позові просила відмовити в повному обсязі. [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та у позові просила відмовити в повному обсязі. Представник АТ «Сенс Банк» раніше надсилав заяву про проведення судового засідання без його участі, позовні вимоги підтримав. Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено,\~що 16.09.2019\~до Міністерства\~юстиції України\~надійшла скарга\~ [PERSON] \~про скасування\~рішення про\~державну реєстрацію\~прав та\~їх обтяжень\~від 08.02.2019, № 45443670 щодо реєстрації права власності за іпотекодержателем АТ «Укрсоцбанк» на квартиру за адресою: [ADDRESS] . За результатами розгляду скарги прийнято наказ Міністерства юстиції України № 3680/5 від 28.12.2019 «Про скасування рішень про державну реєстрацію та їх обтяжень». Правові засади та процедура державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулювалися Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції на момент прийняття оскаржуваних рішень) та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 № 1127 (у редакції на момент прийняття оскаржуваних рішень). З фактичних обставин справи встановлено, що Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації за результатом розгляду скарги встановила, що державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манютою С.В. під час прийняття оскаржуваного рішення, порушено пункти 1, 2, частини 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме не було перевірено відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також наявність факту виконання умов правочину, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації, тому що подані документи не давали змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, оскільки ним проведено оскаржувану державну реєстрацію права власності за відсутності документів, передбачених підпунктом 2 пункту 61 Порядку №1127. А саме не встановлено факт завершення 30-денного строку отримання письмової вимоги від іпотекодержателя, а також не було додано відмітки про отримання, що не давало змоги встановити направлення іпотекодержателем вимоги іпотекодавцю, та її подальше отримання ним. Відповідно до пункту 10 Порядку № 1128 для розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально Мін`юст чи відповідний територіальний орган запрошує скаржника, державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіальний орган Мін`юсту, рішення, дія або бездіяльність яких оскаржується, а також інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі у сфері державної реєстрації або встановлених відповідно до відомостей реєстрів. Згідно із пунктом 11 № 1128 Порядку, Мін`юст чи відповідний територіальний орган своєчасно, але не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально повідомляє особам, визначеним у пункті 10 цього Порядку, про час і місце засідання колегії шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту та додатково одним з таких способів: 1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел); 2) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, доданих до неї документах, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел). «Відповідно до пункту 10 Порядку № 1128 суб`єкт розгляду скарги своєчасно повідомляє особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги в один з таких способів: 1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі); 2) шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту; 3) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі та/або інших документах, що додаються до скарги).» В обґрунтування позовних вимог АТ Сенс Банк зазначено, що його належним чином не було повідомлено про розгляд скарги [PERSON] . А саме, як зазначав позивач, АТ Сенс Банк не було надано своєчасно копії скарги та доданих до неї документів. Так, як встановлено матеріалами справи та не спростовано позивачем, Міністерством юстиції України на виконання вимог пункту 10 Порядку, на офіційному веб-сайті Мін`юсту була розміщена інформація щодо проведення засідання колегії 28.10.2019 за адресою: м. Київ, вул. Євгена Сверстюка 15, кабінет № 1103 відбудеться засідання Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації. Розгляд по суті скарги [PERSON] від16.09.2019 за № 31997-33-19, було призначено на 15 год. 10 хв., відповідне повідомлення міститься за посиланням: https://minjust.gov.ua/m/ogoloshennya-pro-zasidannya-komisii-28-jovtnya-2019-roku. Як встановлено Судом, Мінюстом 10.10.2019 року за вихідним № 5884/19.2.1/33-19 направлялась копія скарги на адресу ПАТ «Укрсоцбанк» та додаткового повідомлялось, що дату, час та місце розгляду скарги буде опубліковано в підрозділі «Засідання Комісії» розділу «Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації» рубрика «Послуги» на сайті Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України. Позивач зазначав,\~що 10 вересня 2019 року Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». Згідно Рішення № 5/2019 єдиного акціонера «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року, було затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» які зазначені у Передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати визначеної у Передавальному акті, а саме- з 15.10.2019 року. Разом з\~тим,\~з матеріалів\~справи встановлено,\~що Міністерством\~юстиції України 10.10.2019 року направлялась копія скарги на адресу ПАТ «Укрсоцбанк» та АТ «Альфа-Банк» є правонаступником, відповідно АТ «Альфа-Банк» переходять усі права і обов`язки того суб`єкта, якому вони належали раніше. Це має місце у разі спадкування, об`єднання в одне кількох підприємств, установ, організацій. За таких даних Міністерством юстиції України порядок повідомлення учасників розгляду скарги про дату такого розгляду порушений не був, а тому такі посилання позивача в обґрунтування позову є безпідставними. Судом встановлено, виникнення спірних правовідносин у справі, що розглядається, зумовлено незгодою позивача з наказом Міністерства юстиції України від 28.11.2019 № 3680/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», яким, зокрема, анульовано доступ державному реєстратору [PERSON] до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до частини першої статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: 1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; 2) відсутній предмет спору; 3) набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами; 4) позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом; 5) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом; 6) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 186 цього Кодексу; 7) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; 8) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана. Юрисдикція цивільних справ визначена ЦПК України, згідно з якою суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно із частиною першою статті 2\~КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 4\~КАС суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг. Пунктом 1 частини 1 статті 19\~КАС визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Суд вважає, що позивачем не обґрунтовано яким чином пункт 3 наказу Міністерства юстиції України від 28.11.2019 № 3680/5, яким анульовано доступ державному реєстратору [PERSON] до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, порушує права чи інтереси позивача. Разом з тим, Суд встановив, що Постановою Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 14.08.2023 спір щодо оскарження анулювання доступу державному реєстратору [PERSON] до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вже було розглянуто у справі № 420/7805/19. Відтак, Суд дійшов до висновку що оскарження пункту 3 Наказу Міністерства юстиції України від 28.11.2019 № 3680/5, яким анульовано доступ державному реєстратору [PERSON] до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, не підлягає оскарженню в порядку цивільного судочинства. Судом встановлено,що позивач був залучений до справи № 420/7805/19 за позовом державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти С.В. до Міністерства юстиції України, треті особи: [PERSON] , Акціонерне товариство «Альфа-Банк» про визнання протиправним і скасування пункту 2 та пункту 3 Наказу Мін`юсту від 28.11.2019 № 3680/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень». Відтак,\~Суд робить\~висновок,\~що позивач був обізнаний про оскаржуваний Наказ Мін`юсту з 2019 року , проте його не оскаржував. Відповідно до статті 256\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку. Згідно з частиною першою статті 261\~ЦК України перебіг позовної давності починається від\~дня,\~коли особа\~довідалася або\~могла довідатися\~про порушення\~свого права\~або про\~особу,\~яка його\~порушила.\~За частиною четвертою статті 267\~ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Відповідно до статті 257\~ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного). Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що відбулися у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (№ 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року). Відтак, Суд робить висновок, що позивач був обізнаний про оскаржуваний Наказ Мін`юсту з 2019 року , проте його не оскаржував. До суду\~із позовом позивач звернувся лише в вересні 2023 року, отже строк позовної давності позивачем пропущений. Враховуючи вищезазначене, аналізуючи наявні у справі докази у їх сукупності, виходячи із системного тлумачення норм чинного законодавства, які регулюють дані правовідносин у контексті з`ясованих судом обставин справи, суд вважає, що позовні вимоги АТ Сенс Банк не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed