Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника [PERSON] 07.11.2023 звернувся до Любешівського районного суду Волинської області, до [PERSON] , [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 10.02.2016 з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] [INFO] , в розмірі частки від заробітку (доходу) батька, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 14.01.2016 і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 28.02.2023 у формі судового наказу присуджено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 22.02.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що вказаними рішеннями встановлено, що [PERSON] є батьком двох дітей, які за рішенням судів повинні бути у нього на утриманні. На сьогодні, склалася ситуація, що [PERSON] не в змозі платити вказаний судами розмір аліментів, а саме заробітку на утримання дитини від першого шлюбу з [PERSON] та заробітку на утримання дитини від другого шлюбу з [PERSON] , тобто це становить (50%) всіх його доходів. Так, [PERSON] з 01.08.2023 було переведено на посаду, що знаходиться у м. Луцьк, а тому він змушений орендувати житло, яке становить орієнтовно 8000,00 гривень. Крім того, зазначає, що позивач є позичальником 108200,00 гривень у АТ «Державний ощадний банк України», відповідно до договору про споживчий кредит № 15278 від 30.07.2021, згідно з яким його зобов`язання по кредиту щомісячно є близько 3500,00 гривень. Також, [PERSON] є позичальником на суму 60000,00 гривень у Обласному Фонді підтримки індивідуального житлового будівництва на селі відповідно до договору про надання довгострокової позики № 3112 від 19.09.2019. Відповідно до умов договору сплата проводиться щорічно рівними частинами, а саме: 6000,00 гривень та 3% річних, що становить 7800,00 гривень. Вказує на те, що його батьки [PERSON] та [PERSON] є пенсіонерами та потребують матеріальної допомоги від позивача. Зазначає, що у зв`язку із зміною місця проживання та умов перебування змінилось матеріальне становище [PERSON] . Розмір грошового забезпечення позивача, після сплати аліментів, не дає можливості забезпечити оплату харчування, одягу, орендної плати на житло, комунальних послуг, сплати кредитів, допомоги батькам та забезпечення своїх мінімальних базових потреб. Загальна сума на утримання двох дітей на сьогоднішній день для [PERSON] є явно непосильною. Тому з метою можливого утворення заборгованості по сплаті аліментів за двома рішеннями суду і для забезпечення якісного виконання судових рішень про стягнення аліментів на утримання дітей, [PERSON] вважає за доцільне звернутися до суду для зміни розміру аліментів. Враховуючи вищевикладене просить суд, змінити розмір аліментів, який було встановлено за рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 10.02.2016 (справа № 162/19/16-ц) з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки від заробітку (доходу) батька, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 14.01.2016 і до досягнення дитиною повноліття та за рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 28.02.2023 у формі судового наказу (справа №162/131/23) з [PERSON] , на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22.02.2023 і до досягнення дитиною повноліття на стягнення аліментів в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) [PERSON] на обох дітей, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, тобто 1/12 частки від його заробітку (доходу) на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Ухвалою судді від 27.11.2023 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.47). Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 27.12.2023 задоволено клопотання відповідача [PERSON] та відкладено підготовче засідання (а.с.103). Представник відповідача [PERSON] 19.01.2024 подав до суду відзив на позовну заву, в якому зазначає, що місцем проживання [PERSON] зареєстроване в квартирі [ADDRESS] , таким чином позивачу немає потреби орендувати житло у м.Луцьк. Зазначає, що в матеріалах справи немає жодного документа, який би підтверджував факт фінансової допомоги [PERSON] своїм батькам. Крім того зазначає, що 29.06.2022 батько позивача [PERSON] зареєстрував за собою легковий автомобіль марки КІА, модель CEED, д.н.з. [NUMBER] . Дані обставини свідчать, що батьки позивача не потребують допомоги від сина. Окрім того, відповідно до довідок про доходи позивача за 9 місяців 2023 року вбачається, що середньомісячні доходи позивача є високими, майже в три рази перевищують статистичні дані середньомісячної зарплати в Україні. Також зазначає, що донька [PERSON] навчається у 4 класі Веренчанського ОЗЗСО І-ІІІ ступенів імені Ірини Вільде та платно харчується в шкільній їдальні. Окрім того, для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини, [PERSON] купує своїй доньці [PERSON] одяг, взуття, гаджети, книжки, канцелярське приладдя, витрачає кошти на лікування та відпочинок дитини. Вказує на те, що позивач документально не довів існування жодних підстав для зменшення розміру аліментів в розумінні ст. 192 СК України, а тому вважає, що його позовна заява не підлягає до задоволення судом. На підставі викладеного, просить суд відмовити повністю в задоволенні позовних вимог [PERSON] про зміну розміру аліментів (а.с.113-132). Ухвалою судді від 22.01.2024 клопотання представника відповідача [PERSON] про поновлення строку для подання відзиву задоволено, поновлено відповідачу [PERSON] строк для подачі відзиву та прийняття його, приєднавши до матеріалів справи (а.с.136). Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 22.01.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.140). Представник позивача [PERSON] 29.01.2024 подала до суду відповідь на відзив на позовну заяву. Зазначила, що оскільки після переведення позивача на нове місце несення служби, ним орендовано житло, про що свідчить договір оренди квартири в м. Луцьк, орендна плата становить 6000 гривень. Що стосується місця реєстрації позивача зазначає, що власником квартири, площею 18,9 кв.м., є дружина покійного брата позивача, де вона проживає разом з двома неповнолітніми дітьми. Зазначає, що кредитні зобов`язання виникли у зв`язку з скрутним матеріальним становищем позивача та необхідністю покращення ним умов проживання. Автомобілем, який є у власності батька, у разі необхідності користується позивач, оскільки він не має власного автомобіля (а.с.147-157). Представник відповідача [PERSON] 08.02.2024 подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому вважає, що підставою подання позовної заяви позивачем було не погіршення його матеріального становища, а те, що він вважає, що сплачує аліменти на утримання дітей в завеликому розмірі. Тобто свої власні фінансові інтереси позивач ставить вище фінансових потреб своїх дітей (а.с.166-176). Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 28.02.2024 постановлено роз`єднати у самостійні провадження позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів, а також [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позов до [PERSON] про зміну розміру аліментів виділено у самостійне провадження, відкладено розгляд справи на 15 год 00 хв 25.03.2024 (а.с.183). Позивач та відповідач, будучи належним чином повідомлені судом про дату, час та місце розгляду справи (а.с.190-192), у судове засідання не з`явились, причину своєї неявки суду не повідомили, що не перешкоджає розгляду справи по суті відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги щодо [PERSON] підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Просила врахувати матеріальний стан позивача, який погіршився у зв`язку з збільшенням видатків позивача, пов`язаних із зміною його місця роботи та проживання в м.Луцьку, орендою житла, наявністю кредитних зобов`язань, інших витрат, наявністю у позивача батьків пенсіонерів, які хворіють та потребують матеріальної допомоги від позивача та яку надає позивач своїм батькам. Звернула увагу, що загальна сума на утримання дітей на теперішній час для [PERSON] є явно непосильною, а тому просила зменшити розмір стягуваних з нього аліментів. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з мотивів, зазначених у його відзиві на позовну заяву. Пояснив, що підставою для зміни розміру аліментів, позивач вказує виключно погіршення свого матеріального становища, посилаючись, зокрема, на витрати для оренди житла, наявністю кредитних зобов`язань, наявністю на утриманні батьків пенсіонерів. Проте, слід звернути увагу, що позивач на час звернення до суду з даним позовом не надав жодних доказів про укладення ним договору оренди житла. Такий договір від 23.01.2024 був поданий лише після першого судового засідання у даній справі. Разом з тим, жодні докази понесення позивачем витрат на оренду житла згідно з цим договором в матеріалах справи відсутні та сторона позивача їх не може надати, що підтвердила представник позивача в судовому засіданні. Щодо кредитних зобов`язань позивача, вбачається, що він згідно договору про споживчий кредит позичив грошові кошти в АТ «Ощадбанк» в розмірі 108200 грн, однак невідомо, на що саме такі кошти [PERSON] були позичені і що це було пов`язано з його скрутним матеріальним становищем, не надано жодних доказів суду. Щодо іншого кредитного зобов`язання позивача, перед Фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, вбачається, що позивач позичив 60000 грн на 10 років під 3 % річних, тому сплата позивачем 650 грн по цьому договору, на думку сторони відповідача, ніяким чином фінансово не обтяжує позивача. Щодо доводів позивача про наявність у нього на утриманні батьків пенсіонерів, представник відповідача звертає увагу, що батьки позивача разом отримують пенсію, розмір якої є достойним. Також, як вбачається із відповіді сервісного центру МВС на адвокатський запит, батько позивача у червні 2022 року придбав та оформив на себе легковий автомобіль марки КІА, модель CEED. Ці обставини свідчать, що батьки позивача не потребують матеріальної допомоги, зокрема від позивача, та можуть утримувати себе самостійно. Також на утриманні у відповідачки на теперішній час перебуває всього троє дітей, одна з яких від шлюбу з позивачем. Відповідач несе фінансові витрати на утримання спільної дитини. Розмір аліментів, які сплачує позивач, є визначені судом згідно із вимогами закону та є необхідними для забезпечення потреб дитини, однак позивач намагається ставити свої фінансові інтереси вище фінансових потреб власної дитини. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд доходить такого висновку. Судом встановлено, що за час шлюбу в сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Рішенням Любешівського районного суду Волинської області (справа №162/19/16-ц) від 10.02.2016 з [PERSON] в користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частики від його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.01.2016 та до досягнення дитиною повноліття (а.с.5). Судовим наказом Любешівського районного суду Волинської області (справа №162/131/23) від 28.02.2023 з [PERSON] в користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частики (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22.02.2023 та до досягнення дитиною повноліття (а.с.6-7). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної\~Ради України\~№789-ХІІ\~від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу\~України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну розміру аліментів, сторона позивача посилається на те, що у позивача змінився (погіршився) матеріальний стан, пов`язаний із великими видатками, оскільки позивач влаштувався на іншу роботу в іншому населеному пункті, сплачує кошти за оренду житла, має кредитні зобов`язання, матеріально допомагає своїм батькам, які є пенсіонерами. Окрім того, з позивача згідно з іншого судового рішення стягуються аліменти в розмірі частки від його заробітку (доходу) на утримання неповнолітньої дитини від іншого шлюбу (а.с.3-4). Суд вважає доведеним, що при розгляді справи про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання їх спільної неповнолітньої дитини в порядку позовного провадження, факт наявності на утриманні позивача дитини в іншому шлюбі судом не враховувався. Разом з тим, сам факт наявності дитини, на отримання якої вже стягуються з позивача аліменти, на думку суду, не є беззаперечною підставою для зменшення розміру аліментів. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 16.09.2020 при розгляді справи № 565/2071/19 висловив таку правову позицію. Статтею 192\~СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Верховний Суд звернув увагу на те, що відповідно до рішення суду першої інстанції розмір аліментів відповідав вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини, на користь якої присуджено аліменти, та суперечитиме її інтересам. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20.11.1959, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості (принцип 6). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд звертає увагу на те, що відповідно до рішення Любешівського районного Волинської області від 10.02.2016 у справі № 162/19/16-ц розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні сина [PERSON] , 2018 року народження, без доведення погіршення його майнового стану, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з [PERSON] доньки [PERSON] , 2014 року народження, та суперечитиме її інтересам. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. У ході судового розгляду судом встановлено, що позивач є здоровим, працездатним, на теперішній час обіймає посаду начальника відділення АРЗ СП ГУ ДСНС України у Волинській області (а.с.9). Згідно з ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав, передбачених ст. 192 СК України, для задоволення позову. Так, належних та допустимих доказів того, що з моменту винесення судового рішення суттєво змінились обставини, які не дають змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, позивачем не надано. Позивачем не надано доказів зміни його матеріального стану, що унеможливлює сплату аліментів у визначеному судом раніше розмірі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити. На підставі п. 2 ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається у разі відмови в позові на позивача. Оскільки в\~задоволенні позовних\~вимог [PERSON] \~відмовлено, судовий збір покладається на позивача. На підставі статей 182, 192 СК України,

Outcome: dismissed