Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін у справі. Позивачка [PERSON] у порядку представництва, котре здійснює адвокатка Комарницька М.В. (ордер на надання правничої допомоги серія ВС № 1263324 від 23.02.2024 року та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ЛВ № 001889 від 24.07.2020 року у належно засвідчених копіях приєднані до матеріалів позовної заяви), сформувавши документ у системі «Електронний суд», 26.02.2024 року, подала у Сколівський районний суд Львівської області позовну заяву, в якій просить ухвалити рішення про визнання за нею у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] у м. Попасна Сєвєродонецького району Луганської області, право власності на частину об`єкта нерухомого майна - домоволодіння у складі житлового будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-1) загальною площею 78,2 кв. м., з котрої житлова площа - 61,9 кв. м., господарських будівель - шести сараїв (позначені у технічній документації літерами В, Д, З, Р, С, Т), убиральні (позначена у технічній документації літерою Г), чотирьох навісів (позначені у технічній документації літерами Ж, К, Л, Ф), двох погребів (позначені у технічній документації літерами О, У) та господарської споруди - колодязя (позначений у технічній документації під № 1), розташованого за адресою: [ADDRESS] . Питання щодо стягнення на свою користь з відповідача Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області судових витрат у справі, котрі полягають у справлянні судового збору у розмірі 1 2135 грн., позивачка [PERSON] не порушує. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] ум. Попасна Сєвєродонецького району Луганської області у віці 56 років помер чоловік позивачки [PERSON] - [PERSON] .. Заповіту щодо розпорядження усіма своїми правами й обов`язками на випадок смерті спадкодавець [PERSON] за життя не складав. Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилася спадщина за законом на належне йому право на частину спірного домоволодіння. На даний час позивачка [PERSON] є єдиною спадкоємицею першої черги за законом усіх прав та обов`язків, котрі залишились після смерті спадкодавця [PERSON] , у тому числі й на частину спірного домоволодіння, при цьому вона прийняла спадщину та не відмовилася від неї, оскільки інша спадкоємиця першої черги за законом таких прав та обов`язків спадкодавця [PERSON] , - їх з позивачкою [PERSON] дочка [PERSON] , таку спадщину не прийняла у встановленому порядку та наміру вживати заходів щодо її прийняття не бажає. Проте оформити відповідне право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] на спірного домоволодіння позивачка [PERSON] не може у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на нього. З огляду на вказане, отримавши 17.11.2023 року відмову Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції у вчиненні нотаріальної дії, пов`язаної із видачею свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця [PERSON] на частину спірного домоволодіння, позивачка [PERSON] змушена була звертатися за захистом своїх спадкових прав до суду із даним позовом. Відповідач Козівська сільська рада Стрийського району Львівської області у запропоновані судом строки та порядку відзиву на позовну заяву [PERSON] до неї про визнання права власності на частину об`єкта нерухомого майна у порядку спадкування за законом не подала, свою позицію у справі із обґрунтуванням її відповідними доказами суду не навела. Заяви та клопотання сторін у справі. Позивачка [PERSON] у порядку представництва, котре здійснює адвокатка Комарницька М.В., скориставшись канцелярією, 21.03.2024 року подала у Сколівський районний суд Львівської області клопотання, що було зареєстроване в діловодстві за вх. № 2121, в якому просила проводити розгляд цієї справи за її відсутності та, одночасно, висловила позицію на підтримання позовних вимог з тих підстав, котрі викладені у пред`явленому позові. Інших заяв чи клопотань від сторін у цій справі до суду не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 26.02.2024 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Визначено місце, дату та час підготовчого засідання у справі - зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 07.03.2024 року, 11:30 год.. Витребувано від Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належно засвідчену копію спадкової справи № 209/2023, заведеної 10.10.2023 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у м. Попасна Сєвєродонецького району Луганської області. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 07.03.2024 року підготовче засідання у цій справі закрито, а справу призначено до розгляду по суті. Визначено місце, дату та час судового засідання щодо розгляду цієї справи по суті - зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 21.03.2024 року о 14:00 год.. Від Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 01.03.2024 року, на відповідну ухвалу у частині витребування доказів, до Сколівського районного суду Львівської області надійшла належно засвідчена копія спадкової справи № 209/2023, заведеної 10.10.2023 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у м. Попасна Сєвєродонецького району Луганської області. Сторони у справі належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час судового засідання по їх справі щодо її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження. Судом також було задоволено клопотання представниці позивачки [PERSON] - адвокатки Комарницької М.В. про розгляд цієї справи по суті за її відсутності та, виходячи з положень ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, а також враховуючи неявку у судове засідання усіх учасників справи, суд вважав за доцільне та можливе здійснювати судовий розгляд цієї справи по суті за відсутності її сторін, на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового засідання у цій справі технічними засобами. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Усі заяви та клопотання були вирішені судом у встановленому порядку. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивачки [PERSON] за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, та причетність до порушення таких ї прав відповідача Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області, встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно Сколівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 10.10.2023 року у відповідності до актового запису про шлюб № 2, складеного виконавчим комітетом Завадківської сільської ради Сколівського району Львівської області 06.02.1988року (копія міститься у справі, а. с. 11), позивачка [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 06.02.1988 року, із зміною дошлюбного прізвища зазначеної позивачки. [PERSON] , після смерті якого позивачка [PERSON] має намір оформити спадщину за законом першої черги як його дружина, помер [INFO] у м. Попасна Сєвєродонецького району Луганської області, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 25.04.2023 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на підставі актового запису про смерть № 434, складеного 18.05.2022 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (копія міститься у справі, а. с. 10). Вказаний день смерті [PERSON] є часом відкриття спадщини після його смерті. За життя спадкодавець [PERSON] щодо розпорядження належними йому правами й обов`язками на випадок своєї смерті не зробив, відповідного заповіту у встановленому порядку не складав, що стверджується довідкою, виданою Козівською сільською радою Стрийського району Львівської області 11.10.2023 року за вих. № 174 (копія міститься у справі, а. с. 45). Позивачка [PERSON] , яка бажає оформити спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , прийняла спадщину, так як на час відкриття спадщини після його смерті проживала та була зареєстрованою разом з нею в одному житловому будинку по [ADDRESS] , що стверджується довідкою, виданою Козівською сільською радою Стрийського району Львівської області 06.10.2023 року за вих. № 171 (копія міститься у справі, а. с. 48), крім того вона у встановленому законом порядку та строки не відмовилася від спадщини після смерті чоловіка [PERSON] .. Як вбачається з витребуваної від Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції спадкової справи № 209/2023, заведеної 10.10.2023 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у м. Попасна Сєвєродонецького району Луганської області (копія міститься у справі, а. с. 42-58), інших спадкоємців, які б прийняли спадщину та/чи звернулися із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , немає. Відтак, саме позивачка [PERSON] за законом першої черги вправі успадкувати усі права та обов`язки, які належали спадкодавцю [PERSON] на момент відкриття спадщини після його смерті і не припинилися внаслідок його смерті, а також входили до складу спадщини. Так, детально перевіряючи відповідні права та обов`язки, які належали спадкодавцю [PERSON] на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а також входили до складу спадщини, зокрема прав на частину домоволодіння, котре розташоване по [ADDRESS] , та котре є предметом спору у межах пред`явлених позовних вимог, судом встановлено, що таке домоволодіння в цілому складається з житлового будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-1) загальною площею 78,2 кв. м., з котрої житлова площа - 61,9 кв. м., господарських будівель - шести сараїв (позначені у технічній документації літерами В, Д, З, Р, С, Т), убиральні (позначена у технічній документації літерою Г), чотирьох навісів (позначені у технічній документації літерами Ж, К, Л, Ф), двох погребів (позначені у технічній документації літерами О, У) та господарської споруди - колодязя (позначений у технічній документації під № 1), воно збудоване упродовж 1964-1965 років, не є самочинним об`єктом будівнитцва. Наведені вище обставини стверджуються технічним паспортом, виготовленим 12.10.2023 року КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» на замовлення позивачки [PERSON] (копія міститься у справі, а. с. 14-18, 21-30), а також Витягом з погосподарської книги № 1 с. Росохач за 2021-2025 роки, сформованим Козівською сільською радою Стрийського району Львівської області 20.12.2023 року за вих. № 218 (міститься у справі, а. с. 12), особовий рахунок № [NUMBER] , суспільна група господарства станом - «робітничий двір». Як уже йшлося вище, позивачка [PERSON] , яка прийняла спадщину у встановленому порядку після смерті чоловіка [PERSON] , 10.10.2023 року зверталася до Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (копія міститься у справі, а. с. 43), однак 17.11.2023 року одержала відмову у вчиненні зазначеної нотаріальної дії за вих. № 617/01-16, через відсутність правовстановлюючих документів (копія міститься у справі, а. с. 34). Релевантні норми та джерела права, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування. Встановлені судом цивільні правовідносини щодо визнання права на об`єкти нерухомого мана у порядку їх спадкування регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України (надалі - ЦК України), іншими актами цивільного законодавства. Так, за загальним правилом, наведеним у статтях 15, 16 ЦК України, кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частин 1, 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (договорів). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України особа може пред`явити позов про визнання за нею права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В силу статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом частин 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, які прийняли спадщину, та той з подружжя, який пережив іншого. Відповідно до частин 1, 3 ст. 1268, частин 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину, або ж не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, тобто шести місяців, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частина 1 ст. 1270 ЦК України встановлює строк для прийняття спадщини, який складає шість місяців і починається з часу відкриття спадщини. Стаття 1297 ЦК України встановлює обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу. Узагальнена оцінка доводів та аргументів, наведених у справі, щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог за результатами розгляду цієї справи. Оскільки судом на підставі зібраних та перевірених у судовому засіданні письмових доказів у їх сукупності та взаємозв`язку встановлено, що спірне домоволодіння у цілому було записано до суспільної групи господарств «робітничий двір», то суд переконаний, що до встановлених судом цивільних правовідносин не підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (надалі - ЦК Української РСР 1963 року), Закону Української СРСР «Про власність в СРСР», Постанови Верховної Ради Української РСР від 26.03.1991 року за № 885-12 «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність»», Вказівок по веденню погосподарського обліку у сільських радах народних депутатів, затверджених постановою Держкомстату СРСР від 25.05.1990 року за № 69, Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 року, котрі врегульовували питання майна колгоспних дворів. Тому, виходячи з наявності у господарства фактично статусу робітничого, а також враховуючи ту обставину, що незаконність набуття за життя [PERSON] права на частину спірного домоволодіння не встановлена судом і такий факт не оспорюється сторонами у цій справі, то суд вважає, що право на частину спірного домоволодіння було набуте спадкодавцем [PERSON] правомірно, зокрема створене ним за час перебування у зареєстрованому шлюбі з позивачкою [PERSON] .. При цьому, оскільки судом було також встановлено, що правовстановлюючі документи на спірне домоволодіння у цілому у повному об`ємі відсутні, що, відповідно, унеможливлює здійснити спадкування позивачкою [PERSON] прав та обов`язків на частину цього об`єкта нерухомого майна у державного нотаріуса, то у суду немає перешкод для можливості захисту зазначених порушених прав позивачки [PERSON] як єдиної спадкоємиці першої черги за законом, яка прийняла спадщину, після смерті спадкодавця [PERSON] , у спосіб визнання за нею відповідного права у порядку спадкування. Відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Зокрема, слід визнати за позивачкою [PERSON] право власності на частину домоволодіння у складі житлового будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-1) загальною площею 78,2 кв. м., з котрої житлова площа - 61,9 кв. м., господарських будівель - шести сараїв (позначені у технічній документації літерами В, Д, З, Р, С, Т), убиральні (позначена у технічній документації літерою Г), чотирьох навісів (позначені у технічній документації літерами Ж, К, Л, Ф), двох погребів (позначені у технічній документації літерами О, У) та господарської споруди - колодязя (позначений у технічній документації під № 1), розташованого за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , що настала [INFO] у м. Попасна Сєвєродонецького району Луганської області. Щодо розподілу судових витрат у справі. Відповідно до роз`яснень, котрі містяться у пункті 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», при пред`явленні позову та ухваленні рішення за вимогами про право спадкоємців на майно, судовий збір визначається судом, виходячи із загальної вартості майна, і витрати на його оплату покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки. Отож, судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті позивачкою [PERSON] судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із однією вимогою майнового характеру, у з розмірі 1 235 грн. і підтверджуються квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки одного з відділень АТ КБ «ПриватБанк» від 15.02.2024 року, з урахуванням наведених вище роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», слід покласти на позивачку [PERSON] як єдину спадкоємицю першої черги за законом частини спірного майна. Доказів понесення сторонами у справі інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду, відповідні матеріали не містять.

Outcome: approved