Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, обґрунтовуючи свої позовні вимоги таким. Відповідач по справі, [PERSON] , [INFO] , є матір?ю: 1. неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , згідно зі свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції від 19.09.2006 року; 2. неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , згідно зі свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації ах цивільного стану Харківського міського управління юстиції від 08.10.2008 року; 3. малолітньої [PERSON] , [INFO] , згідно зі свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 12.06.2019 року; Відомості про батька дітей внесені до актових записів про народження, відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження. [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , не одружена, за адресою мешкання не проживає, постійного місця проживання у м. Харкові немає. Вперше інформація про родину [PERSON] надійшла до ССД по Індустріальному району від адміністрації комунального некомерційного підприємства «Харківський міський перинатальний центр» 10.05.2019, в якій зазначалося, що адміністрація лікувального закладу, опікуючись правами та законними інтересами новонародженої дитини [PERSON] (дівчинка), а також враховуючи те, що наявна інформація про тривале вживання матір?ю наркотичних засобів, просить здійснити заходи у межах компетенції, спрямовані на з?ясування умов проживання, можливості безпечного перебування дитини з матір?ю та вирішення питання про доцільність здійснення соціального супроводу родини. Адміністрація закладу повідомила, що новонароджена дитина має абстинентний синдром Z 20.6, у матері дитини наркотична залежність, під час вагітності остання вживала ін?єкційно наркотичну речовину «винт». На підставі повідомлення 29.05.2019 ССД по Індустріального району організувала та здійснила вихід за адресою мешкання родини: [ADDRESS] , спільно із провідним фахівцем центру соціальних служб Індустріального району м. Харкова. Під час виходу було складено акт обстеження умов проживання та встановлено, що [PERSON] створено належні умови для проживання дітей. З матір?ю дітей було проведено профілактично-роз?яснювальну роботу. За результатом проведеної роботи з Таран НІ. ССД по Індустріального району було надано дозвіл на повернення дитини (дівчинки) на виховання матері. Наступного разу інформація про родину [PERSON] надійшла на початку лютого 2021 р. від центру соціальних служб Індустріального району м. Харкова, на підставі якої було здійснено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] та з?ясовано, що мати неналежним чином виконує рекомендації лікарів та не здійснює необхідне медичне обстеження дітей. Окрім цього виявлено, що обігрів житлового будинку у зимову пору здійснюється електроприладами, тому що через борги відключено газопостачання. У будинку відсутній санвузол, на дворі теж немає туалету. У будинку не дотримано санітарно-гігієнічних умов, помешкання потребує ремонту. З метою негайного виправлення ситуації мати разом з дітьми повернулась мешкати до біологічного батька дітей [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . За результатом проведеної роботи з [PERSON] , на підставі листа центру соціальних служб Індустріального району м. Харкова, наказом ССД по Індустріального району [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з 16.02.2021 було поставлено на облік ССД по Індустріальному району, як дітей, які опинились в складних життєвих обставинах, у зв?язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов?язків. У зв?язку з цим, відповідно до Порядку забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі дітей, які постраждали від жорстокого поводження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2020 № 585, з родиною Таран ССД по Індустріальному району разом із структурами причетними до роботи з дітьми почала здійснювати роботу, зокрема уточнення інформації про виконання матір?ю батьківських обов?язків проведення профілактично-роз?яснювальної роботи та обстеження умов проживання. За результатами проведеної роботи неодноразово було констатовано факт неналежних умов проживання, низький батьківський потенціал. Заходи які вживались ССД по Індустріальному району та структурами причетними до роботи з дітьми, не мали впливу на [PERSON] , як матір дітей. 20.01.2022 до ССД по Індустріальному району в телефонному режимі надійшло повідомлення адміністрації КЗ «Дошкільний навчальний заклад № 150 Харківської міської ради, що малолітня [PERSON] , [INFO] , другий день не відвідує заклад без поважної причини, а її мати, перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння напередодні вночі телефонувала вихователю. Співробітниками навчального закладу був здійснений за адресою мешкання дівчинки. З?ясовано, що дівчинка раз із матір?ю, [PERSON] , знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у оселі з відсутнім опаленням електропостачанням. При розмові з працівниками закладу жінка поводила себе неадекватно, мала ознаки алкогольного сп?яніння. За результатом проведеної оцінки рівня безпеки дітей було складено відповідні акти на кожну дитину також оформлено акти органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров?я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було госпіталізовано до КНП «Міська клінічна дитяча лікарня № 16» Харківської міської для медичного обстеження/лікування. 27.01.2022 до ССД по Індустріальному району звернулась [PERSON] з питання повернення дітей на виховання та спільне проживання та виховання. Із жінкою проведено спілкування, профілактичну бесіду та надано роз?яснення процедури повернення дітей та наголошено на необхідність приведення житла в належний стан. Разом з цим мати дітей особисто отримала запити для проходження обстеження у нарколога, психіатра та отримання інформаційної довідки (характеристики) від дільничного інспектора поліції за місцем проживання. [PERSON] почала збирати необхідні документи під контролем ССД по Індустріальному району, але розпочату роботу не було завершено, оскільки 24.02.2022 розпочалась широкомасштабна збройна агресія Російської Федерації проти України. У зв?язку з цим 03.03.2022, за зверненням [PERSON] , як біологічного батька, та [PERSON] до адміністрації КНП «МДКЛ № 16», дітей було передано йому під особисту відповідальність, з метою збереження їх життя та здоров?я. Контроль за станом мешкання дітей у родині здійснювався ССД по Індустріальному району. У подальшому 13.06.2023 до ССД по Індустріальному району звернулась біологічна бабуся дітей, [PERSON] , з питання тимчасового влаштування онуків до її родини. [PERSON] повідомила, що [PERSON] протягом останніх трьох місяців з дітьми не мешкає, їх утриманням та вихованням не займається, місце перебування матері не відоме. З веб-сайту «судова влада України» з`ясовано, що [PERSON] неоднаразово було притягнуто до відповідальності, зокрема: кримінальної відповідальність: -12.07.2013 [PERSON] визнано винуватою за ч.1 ст. 121 Кримінального кодексу України і призначено їй покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. В силу ст.75 КК України звільнено [PERSON] від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку - 3 ( три) роки не вчинить нового злочину і виконає наступні покладені на неї відповідно до ст..76 п.2,3,4 КК України судом обов?язки. адміністративної відповідальність: ??-20.08.2021 - [PERSON] не виконала свої батьківські обов?язки по догляду за дитиною, а саме батько дитини скоїв над дитиною домашнє насильство, а [PERSON] підбурювала його, дитину було доставлено до КНП «МДКЛ» № 16. [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП та піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст. 184 КУпАП у вигляді попередження. ??-20.03.2023 - 27.02.2023 за адресою проїзд [ADDRESS] було виявлено факт недбалого ставлення до виховання дітей, з боку їх матері [PERSON] , що виразилось неналежним забезпеченням необхідних умов життя, навчання та виховання дітей (було розглянуто три справи за трьома протоколами про адміністративне правопорушення). [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП та піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст.184 КУпАП у виді попередження. ??-24.07.2023 - розгляд справи призначено на 11.09.2023 (назначено до розгляду три справи за трьома протоколами про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 184 КУПА) Таким чином, [PERSON] усунулась від виконання батьківських обов?язків відносно дітей, її дії є усвідомленими. 15 вересня 2023 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача, була постановлена ухвала про відкриття провадження у справі та розгляд за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче засідання о 10 год 00 хв 24 жовтня 2023 року. Направлено відповідачеві копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Запропоновано відповідачеві подати до суду відзив на позов в установлений строк. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив. Запропоновано відповідачу подати до суду в установлений законодавством строк заперечення, в яких викласти свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх визнання або відхилення. В судове засідання представник Департамента службу у справах дітей Харківської міської ради - Томенко Я.В. не з`явилася, надавши заяву, в якій просила суд справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримали та просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. При цьому від [PERSON] до суду не надійшло відзиву на позовну заяву чи будь-яких заперечень, а також повідомлення про іншу адресу, клопотання про відкладення судового розгляду також не заявлялося. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, тому відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19 вересня 2006 року, виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції, [PERSON] народилася [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08 жовтня 2008 року, виданим Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського управління юстиції, [PERSON] народилася [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12 червня 2019 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, [PERSON] народилася [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] . Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав від 01.09.2023 року № 307 наданим Департаме6нтом служби у справах дітей -доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] . Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними правовими актами, визначеними в Україні. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я єприродним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст. 12 вищевказаного Закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до абзацу 9 пункту 8 постанови КМУ № 866 від 24 вересня 2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов`язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав. Відповідно до положення ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з роз`ясненнями, наданими у п. 16 Постанови Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, згідно з ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. При цьому положення вказаної Конвенції, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми враховуються судом, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09). Відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої дитини, а саме: не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, матеріально не забезпечує, у зв`язку з чим вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, застосування до нього такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини. На підставі ст. ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 7, 150, 155, 164, 166, 180СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 3, 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, рішення ЄСПЛ у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09),

Outcome: approved