Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-21 00:00:00

Гурівська сільська рада діючи в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернулась до суду з цим позовом до відповідачів та просить позбавити їх батьківських прав щодо своєї дитини, а також стягнути аліменти на утримання дитини. Позов мотивує тим, що відповідачі є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Батько та мати дитини ведуть аморальний спосіб життя. Батько зловживає спиртними напоями. Дитина перебуває на диспансерному обліку в лікаря психіатра, на вміє писати та читати, боїться, щоб її не ображали та не били. Дитина мала синці. Батько з дитиною не проживає, вихованням та її утриманням взагалі не займається. Після відібрання дитини місцеперебування відповідачки [PERSON] невідоме. Дитина перебуває на обліку, як така, яка опинилася у складних життєвих обставинах через загрозу життю та здоров`ю. Мати дитини не підтримувала зв`язок зі школою, а тому дитина пропустила багато шкільної програми, не атестована за всіма предмета. Розвиток дитини відповідає приблизно віку семирічної дитини. Тепер дитина відібрана у відповідачів та тимчасово влаштована в іншу сім`ю. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не надіслали, однак надіслали до суду письмові заяви про визнання позову. У судовому засіданні представник Гурівської сільської ради Кошман Д.В. позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Відповідачка [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення, а на розгляд справи по суті в судове засідання не з`явилась та про причину неявки не повідомила. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (чч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України). Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом установлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Рішенням Гурівської сільської ради від 23 січня 2024 року № 8, [PERSON] негайно відібрано від батьків у зв`язку із загрозою її життю та здоров`ю (а. с. 8). З матеріалів справи слідує, що [PERSON] веде аморальний спосіб життя. [PERSON] також веде аморальний спосіб життя та зловживає спиртними напоями, за місцем проживання характеризується негативно (а. с. 15-18). Зі змісту характеристики Комунального закладу «Гурівський ліцей Гурівської сільської ради» від 25 січня 2024 року № 18 відомо, що [PERSON] навчається в цьому закладі з першого класу. Має повних чотирнадцять років. Була зарахована на інклюзивну форму навчання, а після закінчення вибула до школи - інтернату. У 2018-2019 роках дитина знову була зарахована до другого класу та навчається в закладі станом на тепер. У першому семестрі 2023-2024 навчальному році мати дитини не виходила на зв`язок, а тому учениця була не атестована за всіма шкільними предметами. Розвиток дитини приблизно відповідає віку семирічної дитини. Тепер дитина проживає з піклувальником. Дитина має початковий рівень знань. Орфографічні та пунктуаційні вміння не засвоєні, програмові письмові роботи не виконує, не дотримується правил письма. За актом проведення оцінки рівня безпеки дитини, дитина перебувала в занедбаному стані, мала початковий рівень освіти, не момент виявлення дитини батьків поруч не було, дитина батька не знає, мати не може забезпечити дитину харчуванням та одягом. Висновком Гурівської сільської ради є доцільним позбавлення відповідачів батьківських прав стосовно їх дитини. За змістом п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд установив, що відповідач [PERSON] тривалий час разом із власною дитиною не проживає, а відповідачка [PERSON] з моменту відібрання дитини, обоє не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Ці обставини підтвердженні фактичними даними, що містяться у матеріалах цивільної справи. Окрім цього, суд також враховує визнання відповідачами цього позову. З огляду на вищезазначене, суд уважає доведеним той факт, що відповідачі у справі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а саме ухиляються від виконання обов`язків щодо піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Об`єктивних причин за яких відповідачі не виконували покладені на них батьківські обов`язки судом не встановлено та доказів з цього приводу матеріали справи не містять. За змістом ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з чч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом установлено, що у відповідачів є дитина щодо якої суд уважає є підстави для позбавлення їх батьківських прав. Відповідачі зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Дитина сторін зважаючи на її вік, а саме те, що вона є неповнолітньою, відповідно має незадовільне матеріальне становище, що суд враховує при визначенні розміру аліментів. Суд виходить з презумпції фізичного здоров`я батьків та самої дитини, оскільки інших відомостей про це сторони не надали. Відомості про майновий стан відповідачів у справі відсутні. Сторони також не надали відомості про наявність у відповідачів зобов`язань перед іншими особами: утриманцями або кредиторами, які суттєво впливають на їх здатність утримувати дитину. Суд уважає визначити розмір аліментів, що будуть стягуватись з відповідачів на користь особи (суб`єкта), яка (який) виконує функції опікуна (піклувальника) дитини аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) з кожного відповідача, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовну заяву пред`явлено до суду 1 лютого 2024 року, відповідно починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Отже, суд дійшов висновку про задоволення цього позову. Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3, п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За змістом ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на час звернення до суду) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: позовної заяви немайнового характеру 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви майнового характеру 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», установлений у 2024 році розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня - 3028 грн. З огляду на вищезазначене, враховуючи визнання відповідачами цього позову до початку розгляду справи по суті, з відповідачів підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved