Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що їй належить на праві власності: Свідоцтво на право власності на житло № [NUMBER] від 15.07.1997 року на право спільної власності на квартиру [ADDRESS] , технічний паспорт на право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно Мирової угоді та ухвали Іванівського районного суду від 14 березня 20008 року (справа № 2-271); витяг з реєстрації БТІ № 19513815 від 14.07.2008 року; Державний акт на право власності на земельну ділянку № 467275 від 21.03.2011 року, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Однак оформленню права власності у електронному реєстрі права власності на ці споруди та земельну ділянку на даний час неможливо, оскільки прізвище записано із помилкою - [PERSON] замість [PERSON] . Оригінали документів знаходяться у заявниці. Помилка в написанні прізвища виникла з 1997 році випадково, а вже у 1999 році, при заміні паспорта з радянського на український, помилка була зроблена у самому новому паспорті. Для подальшого розпорядження своєю власністю заявниці необхідно встановити, що усі вищевказані документи, дійсно належать їй, адже її прізвище в них і в паспорті різниться. Заявник на заявлених вимогах наполягав, просив справу слухати у його відсутність, про що надав клопотання. Представник зацікавленої особи у судове засідання не з`явився, проте надав заяву про те що не заперечує проти заявлених вимог та просять справу розглядати у їх відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши зазначені факти та обставини, які дають підстави для задоволення заявлених вимог, вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~ Судом в якості доказів наданих заявником на підтвердження зазначених ним обставин досліджено матеріали та встановлено наступне. належить на праві власності: Свідоцтво на право власності на житло № [NUMBER] від 15.07.1997 року на право спільної власності на квартиру [ADDRESS] , технічний паспорт на право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно Мирової угоді та ухвали Іванівського районного суду від 14 березня 20008 року (справа № 2-271); витяг з реєстрації БТІ № 19513815 від 14.07.2008 року; Державний акт на право власності на земельну ділянку № 467275 від 21.03.2011 року, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Однак оформленню права власності у електронному реєстрі права власності на ці споруди та земельну ділянку на даний час неможливо, оскільки прізвище записано із помилкою - [PERSON] замість [PERSON] . Оригінали документів знаходяться у заявниці. Помилка в написанні прізвища виникла з 1997 році випадково, а вже у 1999 році, при заміні паспорта з радянського на український, помилка була зроблена у самому новому паспорті. Факт належності цих документів підтверджується військовим квитком № [NUMBER] від 28.12.1962р., дипломом № [NUMBER] від 06.07.1965р, свідоцтвом про одруження № [NUMBER] від 27.03.2003р( повторне), реєстрація шлюбу 07.1 1.1965 року, посвідчення про нагороду від 27.12.1989р., паспортом № [NUMBER] від 13.11.2023р., витягом з реєстру територіальної громади від 05.12.2023 року, розпорядженням органу приватизації № 199 від 10.06.1997 р., даними старого паспорту до заміни від 2000 року. Отримати нові документи з виправленим прізвищем неможливо, оскільки відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права та їх обтяження на майно та земельні ділянки реєструються у Державному реєстрі прав (ч. 1 ст. 5 Закону). Підтвердження права власності на майно та земельну ділянку буде витяг із Державного реєстру прав на нерухоме майно, іншого порядку реєстрації права власності на земельну ділянку (в тому числі видачу Державних актів) чинне законодавство не передбачає. Відповідно ч.2 п.5 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявника значення. У відповідності до вимог ст. 315 ЦПК України, суди розглядають справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали документи не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення. За таких обставин суд вважає за необхідне ухвалити рішення, яким задовольнити заявлені вимоги. На підставі викладеного, та

Outcome: approved