Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

22.01.2024 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зменшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на малолітню дитину. Свій позов позивач обґрунтовує тим, що шлюб між нею та відповідачем розірвано ще у 2019 році. За рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 28.02.2019 з відповідача утримуються аліменти на користь позивача на утримання двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову 17.12.2018 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Позивач зазначає, що її прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] » у зв`язку з укладенням нею нового шлюбу 21.12.2022 з [PERSON] , 1990 року народження. У даному шлюбі вони мають спільну доньку [PERSON] , 2020 року народження. Діти проживають разом з позивачем. Старший син - [PERSON] , досяг повноліття, у зв`язку з чим відбулася зміна розміру аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача, з 1/3 на 1/6 частину від заробітку (доходу) відповідача. Тобто, на час подання даної позовної заяви з відповідача на користь позивача стягуються аліменти за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття - в розмірі 1/6 частини доходів відповідача. Позивач вважає, що 1/6 частини доходу платника аліментів - це недостатня сума для достатнього забезпечення розвитку дитини. Син [PERSON] , [INFO] народження, є дитиною - інвалідом підгрупи А, синдром Денді-Уоке. Він не може обходитися без постійного стороннього догляду, тяжко хворіє, постійно потребує медичного спостереження та систематичного лікування, що вимагає витрат як часу, так і коштів. Вказане захворювання має досить серйозний характер з тяжкими наслідками для здоров`я. У зв`язку із особливостями хвороби, син [PERSON] , потребує додаткових витрат на придбання ортопедичного взуття по сезону, ортезу для сидіння, лікувальної фізкультури, масажів. Крім того, вказана хвороба потребує постійного придбання додаткових ліків та спеціальних продуктів харчування. Так, з метою врятування життя сина, позивач змушена була за власний кошти придбати медичні апарати та засоби вартістю 12 300 грн. Наразі, позивач не має можливості працювати, оскільки є особою з інвалідністю ІІІ-ї групи, а також доглядає за малолітньою донькою від другого шлюбу. Утім, її пенсії по інвалідної недостатньо, щоб забезпечити достатній рівень життя їхній спільній із відповідачем дитині, який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Усе це потягло за собою погіршення матеріального стану відповідача. Відповідач є працездатним, перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] ( [ADDRESS] ). Щомісячно отримує заробітну плату, аліментів нікому іншому не сплачує, стягнення по виконавчих документах з відповідача не проводяться, інших неповнолітніх дітей немає, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання свого неповнолітнього сина - [PERSON] , в розмірі 1/4 частини своїх доходів до досягнення дитиною повноліття. Тому позивач вважає за доцільне збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] [INFO] на підставі судового рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 28.02.2019 року, справа №136/2617/18 на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1/6 частини до 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів. Крім того, позивачка просила стягнути з [PERSON] додаткові витрати на придбання медичних апаратів та засобів в розмірі 6150 грн. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 26.01.2024 призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. 13.02.2024 через канцелярію суду у визначений судом строк відповідач подав відзив на позов, вказавши, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі з огляду на наступне. Рішенням суду від 28.02.2019 року з нього на користь позивачки стягнуті аліменти на утримання двох дітей сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки від його доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. У відзиві відповідач зазначає, що аліменти добросовісно сплачував, заборгованості не має, що підтверджується довідкою від 10.01.2024 за №643/22.3-29 відділу ДВС у Вінницькому районі Вінницької області. [INFO] син [PERSON] досяг повноліття. А син [PERSON] є інвалідом з дитинства. Вказана обставина була врахована судом під час визначення розміру аліментів у 2019 році. Зараз йому 10 років. Стан здоров`я сина не змінився з 2019 року, тому дана обставина не може свідчити про погіршення здоров`я дитини, доказів цьому не надано. Позивачка вказала, що у неї з`явилася ще одна дитина, яка народилася [INFO] , вона уклала новий шлюб та має інвалідність 3 групи, у зв`язку з чим вона не може працювати. Однак її дитина від іншого шлюбу вже старша 3-х років, що дає можливість їй працювати та разом із батьком дитини, як того вимагає законодавство України, нести рівний обов`язок по утриманню її дитини, до якої відповідач не має і не може мати жодного матеріального відношення. Згідно доданої до позовної заяви копії довідки до акту огляду МСЕК позивачки, зазначено, що їй протипоказана лише праця пов`язана з можливістю поранення очей. Тобто працює чи ні позивачка - залежить лише від її бажання. А все обґрунтування збільшення розміру аліментів позивачкою зводиться по суті до того, що їй більше подобалось отримувати кошти на двох дітей, а ніж сума коштів, яка перерахована на одну дитину. Крім того, відповідач вказав у відзиві, що з 11.10.2023 він непрацездатний через отриману травму тяжкого ступеня, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії від 09.01.2024 за № 27/23/03. Відповідач просить суд врахувати, що підстав для збільшення розміру аліментів позивач не має. Щодо вимоги про стягнення додаткових витрат на користь позивача пов`язаних з особливостями хвороби дитини, яка є інвалідом, відповідач зазначає наступне. Позивач просить присудити із нього на її користь додаткові витрати на лікування сина, в сумі 6150 гривень, утім підтвердження оплати додаткових витрат, як і підтвердження того, що його дитина у зв`язку зі станом здоров`я потребувала саме цих придбань темає. 23.02.2024 через канцелярію суду у визначений судом строк позивач подала відповідь на відзив, в якому зазначила наступне. Відповідно до частини 3 статті 183 СК України після досягнення повноліття найстаршою дитиною аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття у разі, якщо ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей. При цьому, частина 5 названої норми, хоча і визначає розмір аліментів у частці від заробітку у разі звернення до суду із заявою про видачу судового наказу, однак, встановлює конкретні частки від заробітку платника аліментів, які застосовуються судами і при стягненні аліментів за позовами батьків, з якими проживає дитина/діти. І на одну дитину така частка становить 1/4. І саме таку частку від заробітку/доходу позивачка просить стягувати на їхню малолітню дитину. Щодо твердження про те, що позивач отримала у грудні 2023 року аліменти у сумі 22428,20 грн., то ця сума була виплачена за один місяць, а до цього аліменти сплачувались у розмірі трохи більше 4-х тисяч гривень. При цьому, звертає увагу, що вона оплачує навчання їхнього з відповідачем старшого сина у Погребищенському медичному фаховому коледжі, де він навчається за контрактом та за період з 01.09.2019 року по 31.05.2022 вона самостійно, без участі батька сплатила за його навчання 52231 грн. У відповіді на відзив позивач також заначила, що відповідачеві добре відомо про те, що їхня молодша дитина є лежачою та важкохворою. Не говорить, не ходить, не може самостійно пережовувати їжу, у нього часто трапляються судомні напади. Син потребує постійного та безперервного догляду та лікування. Тому особливо цинічними [PERSON] вважає твердження відповідача про її мотиви, з яких вона звернулася із цим позовом - що їй «сподобалось отримувати кошти» та що вона може працювати, щоб також заробляти на утримання дитини. Адже працювати вона не може фізично з огляду на час, який вона вимушена приділяти та приділяє дитині із глибокою інвалідністю. Стосовно стверджуваного відповідачем погіршення стану його здоров`я, позивач цю обставину під сумнів не ставить. Але твердження, що він не отримує заробітної плати, заперечує, так як законодавством передбачено (та виплачується) не лише грошове забезпечення на період перебування на лікарняному, а й додаткова винагорода за увесь час лікування та відпустки на реабілітацію. До того ж йдеться про аліменти у частці від заробітку, а не у твердій грошовій сумі. 04.03.2024 через канцелярію суду у визначений судом строк відповідач подав заперечення проти відповіді на відзив, в якому зазначив наступне. Позивач, звертаючись до суду із позовною заявою про збільшення розміру аліментів, у першу чергу має підтвердити, що є для цього всі підставі передбачені законодавством. А таких підстав немає, про що відповідачем аргументовано у відзиві та доєднано відповідні документи. Стан здоров`я сина, який є дитиною інвалідом не змінився. Позивач просить присудити із нього, відповідача, на її користь додаткові витрати на лікування сина, в сумі 6150 гривень. Підтвердження, що ці витрати оплачені немає. Із відповіддю на відзив позивачка надає на підтвердження понесених додаткових витрат видаткову накладну від 09.11.21 року на суму 12300 грн однак. Втім, згідно чинного законодавства видаткова накладна є документом первинного обліку, та не є розрахунковим документом, який підтверджує оплату коштів, лише передачу товарно-матеріальних цінностей. Тому позовні вимоги у цій частині відповідач вважає не підтвердженими належними та допустимими доказами. Також позивач ставить під сумнів неможливість позивачки працювати у зв`язку з доглядом за їхньою дитиною з інвалідністю. Можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі він не має. Тому просить суд відмовити [PERSON] у задоволенні її позову до нього про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на малолітню дитину у повному обсязі. 08.03.2024 на адресу суду надійшла заява від відповідача, в якій він просив суд долучити до матеріалів цивільної справи рішення про направлення на медичну реабілітацію (а.с. 50). Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку з огляду про таке. За рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 28.02.2019 з відповідача стягнено аліменти на користь позивача на утримання двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову 17.12.2018 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с. 5-7). Рішення суду набрало законної сили 11.04.2019. Відповідно до довідки Липовецького відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області від 12.01.2024 за №1000/22.3-19 про розмір аліментів сплачених у твердій грошовій сумі (а.с. 13-14) вбачається, що [PERSON] дійсно отримує аліменти з [PERSON] згідно виконавчого листа №136/2617/18. Також, згідно з довідки Липовецького відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області від 10.01.2024 за №643/22.3-19 (а.с. 22) слідує, що позхивач отримує аліменти починаючи з 11.04.2019, загальна сума становить 260693,57 грн. Заборгованості по виплаті аліментів немає. Старший син [PERSON] , досяг повноліття, у зв`язку з чим відбулася зміна розміру аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача з 1/3 на 1/6 частину від заробітку (доходу) відповідача, що відповідає вимогам ч.3 ст. 183 СК України та доведенню не підлягає. Позивач звернулась до суду із позовом про збільшення розміру аліментів визначених за вищевказаним судовим рішенням з 1/6 заробітку (доходу) на 1/4, вказуючи, що з часу ухвалення рішення у неї відбулись зміни в сімейному стані, погіршився стан здоров`я та матеріальний стан. Так, судом встановлено, що 21.12.2022 позивач зареєструвала шлюб (а.с. 8) та змінила своє прізвище " [PERSON] " на прізвища чоловіка " [PERSON] ". У них народилась дитина донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Відповідно до довідки Липовецької міської ради від 09.01.2024 за №160 (а.с. 12) слідує, що діти: син [PERSON] , 2005 р.н., син [PERSON] , 2013 р.н. та донька [PERSON] , 2020 р.н. проживають без реєстрації біля матері. Син [PERSON] , [INFO] народження, є дитиною з інвалідністю підгрупи А, синдром Денді-Уоке, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №10860 від 13.11.2021 (а.с. 16) та довідкою КНП "Липовецький міський центр первинної медико-санітарної допомоги" за №624, відповідно до якої дитина потребує постійного медикаментозного лікування та стороннього догляду (а.с. 18). Вказане захворювання має досить серйозний характер з тяжкими наслідками для здоров`я. У зв`язку із особливостями хвороби, син [PERSON] , потребує додаткових витрат на придбання ортопедичного взуття по сезону, ортезу для сидіння, лікувальної фізкультури, масажів. Крім того, вказана хвороба потребує постійного придбання додаткових ліків та спеціальних продуктів харчування. Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК скрія 12ААГ №016653 з 31.05.2022 [PERSON] було встановлено третю групу інвалідності безтерміново. Причина інваладності - загальне захворювання органу зору. Встановлено обмеження працездатності, а саме протипоказана праця пов`язана з можливістю поранення очей (а.с. 20). Позивач зазначає, що немає можливості працювати, оскільки вона сама є особою з інвалідністю ІІІ-ї групи, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] (а.с. 19) та довідкою до акта огляду МСЕК (а.с. 20) крім того здійснює догляд за дитиною з інвалідністю, що відповідно вплинуло на погіршення її матеріального становища. Позивач отримує пенсію по інвалідності, розмір якої складає 2760 грн. в місяць, що підтверджується довідкою про доходи №9774007770663713 від 09.01.2024(а.с. 21). Утім, як вона зазначає у позові, її пенсії по інвалідної недостатньо, щоб забезпечити достатній рівень життя їхній спільній із відповідачем дитині, який необхідний для її належного фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є військовослужбовцем, який отримав поранення при безпосередній участі у бойових діях, що підтверджується довідкою ВЛК від 09.01.2024 (а.с. 32). Суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Отже, з огляду на особливість предмету спору, позивачу в даному судовому процесі необхідно було довести чи дійсно, внаслідок зміни його сімейного або матеріального стану, погіршення здоров`я та інших обставин, є правові підстави для збільшення розміру стягуваних аліментів з їх платника. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, позивач посилалась на те, що у неї змінився сімейний стан, оскільки народилась дитина від шлюбу з [PERSON] . А тому змінився і матеріальний стан, адже із створенням нової сім`ї та народженням ще однієї дитини збільшилась і потреба в матеріальному забезпеченні сім`ї, адже на її утриманні тепер перебувають троє дітей, не дивлячись на те, що старший син досяг повноліття. Адже він навчається і продовжує перебувати на утриманні матері. Також, погіршився стан здоров`я самої позивачки, адже 31.05.2022 їй встановлено інвалідність ІІІ групи, та обмеження працездатності. Крім того на її утриманні перевує син [PERSON] , який є дитиною з особливими потребами - дитиною з тяжкою інвалідністю та потребує постійного догляду, що вимагає значних витрат часу і коштів. У зв`язку з цим вона не має змоги працювати та отримівати додатковий заробіток. Усе це вплинуло на погіршення її матеріального становища. Відповідно до ст. 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я боржника або отримувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною першою ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що відповідач сплачує аліменти за рішенням суду від 28.02.2019, заборгованості по сплаті аліментів немає. Інших стягнень за рішенням суду не має. Належних доказів на підтвердження суттєвого погіршення матеріального стану відповідача, суду не надано. З відзиву на позов судом було встановлено, що 11.10.2023 відповідач отримав поранення тяжкого ступеня, яке отримано при безпосередній участі у бойових діях та пов`язане з виконанням обов`язків військової служби із захисту Батьківщини, що підтверджується доданою до відзиву довідкою ВЛК від 09.01.2024 (а.с. 32). На даний час відповідач проходить реабілітацію, в підтвердження чому до матеріалів справи долучено інформаційні довідки про тимчасову непрацездатність від 09.02.2024 та 19.02.2024 (а.с. 31, 35). При цьому, суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, тимчасово має погіршення стану здоров`я, у зв`язку з пораненням, втім працевлаштований отримує заробітну плату, виплати у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, має право на отримання інших соціальних виплат. Отож він спроможний та в силу діючого законодавства зобов`язаний надавати утримання їх спільній із відповідачем неповнолітній дитині [PERSON] у розмірі 1/4 частки від заробітку. Будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідач не зможе сплачувати аліменти у вказаному розмірі про який просить позивач у позовній заяві, суду не надано. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч.5 ст.183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Тож рекомендованим розміром аліментів на одну дитину, встановлених у частці заробітку платника аліментів є 1/4 частина. Виходячи з вищевикладеного, беручи до уваги, що з часу призначення аліментів у позивачки змінився сімейний стан, погіршився стан здоров`я та матеріальне становище, суд дійшов висновку, що позов в частині збільшення розміру аліментів підлягає задоволенню, а саме слід збільшити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 28.02.2019 з 1/6 частки від доходу відповідача на 1/4 частку на утримання сина [PERSON] , [INFO] , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Суд вважає, що такий розмір аліментів відповідатиме фінансовим можливостям та обов`язку батька забезпечити належні умови життя та розвитку його із відповідачем спільної дитини, яка ще й являється дитиною-інвалідом, а розмір відрахувань від його доходу буде відповідати рекомендованому розміру аліментів, зазначеному ч.5 ст. 183 СК України та не перевищить максимально можливий розмір визначений законодавцем. Згідно п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на придбання медичних апаратів та засобів у розмірі 6150 грн. для лікування сина, суд дійшов до висновку, що у стягненні таких витрат слід відмовити, з огляду на наступне. На підтвердження вказаних обставин надано рахунок - фактуру з відміткою про те, що рахунок дійсний до сплати до 09.11.21 року та видаткову накладну від 09.11.21 року на суму 12300 грн. (а.с. 17, 42). Підтвердження, що цей рахунок фактура оплачений немає, як і не має жодного документа який би передбачав, що дитина у зв`язку із її станом здоров`я потребувала саме цих придбань. Видаткова накладна не є розрахунковим документом, який підтверджує оплату коштів, а лише передачу товарно-матеріальних цінностей. Квитанції чи будь-якого іншого документу про те, що позивач фактично понесла витрати на лікування сина, які можна вважати додатковими витратами, частину яких відповідач повинен оплатити - суду не надано. Тому позовні вимоги у цій частині суд вважає не підтвердженим належними та допустимими доказами, і як наслідок вони не можуть бути стягнуті з відповідача. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Outcome: partial