Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

У січні 2024 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ТОВ «Експрес Страхування» (далі по тексту - позивач) до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.07.2022 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Nissan», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Toyota», д.н.з. [NUMBER] . Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 31.08.2022 року (справа №761/16500/22) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП внаслідок якого були пошкоджені автомобілі. Автомобіль «Toyota», д.н.з. [NUMBER] застрахований ТДВ «Експрес Страхування» за сертифікатом № 207.17.000001/517 від 23.06.2022 року до Генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, які є предметом лізингу № 207.17.000001 від 07.08.2017. ТДВ «Експрес Страхування» виплатило власнику автомобіля "Toyota", д.н.з. [NUMBER] , страхове відшкодування в сумі 213 749,44 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» на підставі Полісу № АР/7548227 за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів. 13.02.2023 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» платіжним дорученням № 33421 було сплачено позивачу 128 700,00 грн., в межах ліміту страхового відшкодування. Оскільки страхове відшкодування було задоволено частково, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума недоплаченого страхового відшкодування в сумі 85 049,44 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн. 24.01.2024 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Аббасовій Н.В. 12.02.2024 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. У встановлений в ухвалі строк відповідач відзив щодо позовних вимог до суду не направив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК Україниу разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Позивач у судове засідання не з`явився, через систему «Електронний суд» представником позивача подано заяву про розгляд справи за відсутності представника, у якій вказано, що позов підтримують та просять його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 27.07.2022 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Nissan», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Toyota», д.н.з. [NUMBER] . Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 31.08.2022 року (справа №761/16500/22) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, внаслідок якого були пошкоджені автомобілі. Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у вчиненні ДТП, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб марки «Toyota», д.н.з. [NUMBER] , та обставини даного ДТП, не потребують доказування. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Судом установлено, що на момент настання вищевказаного страхового випадку транспортний засіб марки «Toyota», д.н.з. [NUMBER] , був застрахований у ТДВ «Експрес Страхування» за сертифікатом № 207.17.000001/517 від 23.06.2022 року до Генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, які є предметом лізингу № 207.17.000001 від 07.08.2017 р. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про страхування» страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений умовами страхування. З урахуванням акту виконаних робіт від 04.10.2022 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota», д.н.з. [NUMBER] становить 213 749,44 грн. ТДВ «Експрес Страхування» виплатило власнику автомобіля "Toyota", д.н.з. [NUMBER] , страхове відшкодування в сумі 213 749,44 грн. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Разом з тим, положеннями ст. 1194 ЦК України вбачається, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як вбачається з матеріалів справи, на час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» на підставі Полісу № АР/007548227 за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів. 13.02.2023 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» платіжним дорученням № 33421 було сплачено позивачу 128 700,00 грн., в межах ліміту страхового відшкодування. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди в сумі 213 749,44 грн. та страховою виплатою ТДВ СК «Альфа-Гарант» у розмірі 128 700,00 грн. складає 85 049,44 грн., яка підлягає стягненню з винної у вчиненні ДТП особи, а саме з відповідача. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом статті 1194 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи, що до позивача внаслідок виплати потерпілому страхового відшкодування, перейшло право вимоги до відповідача, при цьому страховик відповідача здійснив страхову виплату недостатню для повного відшкодування завданої відповідачем шкоди, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а саме 85 049,44 грн. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн.

Outcome: approved