Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення вартості не облікованої електричної енергії за актом порушення. В обґрунтування позову позивач зазначив, що під час технічної перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок у відповідача за адресою: [ADDRESS] , що проводилась 21.04.2023 р., згідно п. 8.2.5 ПРРЕЕ, було виявлено розкрадання електричної енергії, а саме: «самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів та електропроводки до електромережі АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» з порушенням схеми обліку. Самовільне підключення виконано дротом АЛ (алюміній) 2x10 мм., кв. та надалі з`єднується з дротом мідь 2x2,5 мм.,кв від опори ПЛ-0,4 кВ до навантаження струмоприймачів та електропроводки будинку, виявити яке при контрольному огляді можливість існувала. При включенні навантаження імпульси відсутні, спожита електроенергія лічильником не враховується. Порушення продемонстровано споживачу. Перевірка проведена у присутності відповідачки [PERSON] , особу якої встановлено за паспортом № [NUMBER] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , і яка є споживачем електричної енергії за вказаною адресою, тобто фактично користується послугою електропостачання. 21.04.2023 р. при складанні акту про порушення [PERSON] надала паспорт, зауважень чи претензій стосовно виявленого розкрадання не надала, акт про порушення підписати відмовилась, спростувань щодо відсутності безоблікового споживання також не надала. Акт про порушення від 21.04.2023 р. №Дн 006399, є дійсним так як його підписали більше одного уповноваженого представника оператора системи: провідний інженер [PERSON] , провідний інженер [PERSON] , провідний інженер [PERSON] . Відповідно до акту про порушення №Дн 006399 від 21.04.2023 р. відповідачку було запрошено на комісію по розгляду акту про порушення, яка була призначена на 04.05.2023 р. Проте, відповідачка не з`явилася на засідання комісії, тож для захисту інтересів споживача засідання комісії було перенесено на 25.05.2023 р., про що відповідачку було повідомлено листом запрошенням від 24.04.2023 р., яке направлено поштою. Таким чином, відповідачку було двічі повідомлено про засідання комісії, але відповідачка не з`явилася на засідання комісії яка призначалась на 04.05.2023 р. та 25.05.2023 р. причини своєї неявки, заяв щодо відкладання не можливості прибути не повідомила. 25.05.2023 р. відбулося засідання комісії з розгляду акту про порушення від 21.04.2023 р. №Дн 006399, на якій акт про порушення було розглянуто за відсутності відповідачки, та проведено нарахування спричинених товариству збитків за розкрадання електроенергії. Нарахування вартості необлікованої електричної енергії було виконано відповідно до вимог п. 8.2.6. ПРРЕЕ, на підставі акту про порушення, уповноваженими представниками оператора системи під час засідань комісії з розгляду актів про порушення, а саме визначено обсяг необлікованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків, що було оформлено протоколом №43/23 від 25.05.2023 р. Розрахунок виконано відповідно до пункту 8.4.13 за формулою 8 глави 8 ПРРЕЕ, період розрахунку складає: з 21.02.2022 р. - 21.04.2023 р. (день складання акту), тобто за 182 дні. Відповідачка допустила без облікове споживання електричної енергії, самовільне підключення до мереж оператора системи розподілу та користування електричною енергією без обліково. Просить стягнути з [PERSON] накористь АТ «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» 54 295,96 грн., вартості необлікованої електричної енергії, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 684,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. Представник позивача АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі», Замкова І.А., що діє на підставі довіреності, у позовній заяві позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу у її відсутність та не заперечувала проти винесення судом заочного рішення. Відповідачка [PERSON] повідомлялася про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують її відзив. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідачка [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використала наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії регулюються нормами Цивільного кодексу України, положеннями Закону України «Про ринок електричної енергії», та приписами Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕ від 14.03.2018 року № 312. Частиною 1 статті 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до пп. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. За правилом ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до п. 62 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії», побутовий споживач - індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність). Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Черкаського апеляційного суду від 25.11.2019 (Номер провадження 22-ц/821/590/19), у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року № 6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц. Судом встановлено, що згідно відповіді відділу формування та ведення реєстру територіальної громади управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 22.11.2023 р. №6/5-5142, відповідачка [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 12.09.2000 р. по теперішній час. Дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджується, що споживачем комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] з 2000 року є відповідачка [PERSON] . Вказаних обставин позивачка не оспорювала. Крім того позивач надав суду документи, які ці обставини підтверджують. Так, в судовому засіданні встановлено, що на ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Особовий рахунок - це «ідентифікатор» («умови») доставки рахунку на здійснення виплат за комунальними послугами. При розрахунку вказується конкретний платник, до якого (при несвоєчасному здійсненні виплат) буде пред`явлений судовий позов з боку органів житлово-комунального господарства. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом, а у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Згідно ч. 1ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа. Участь інших осіб, які проживають у житловому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обов`язки з оплати комунальних послуг виникають у них лише перед останнім (ст. 156 ЖК України). Тобто, обов`язки по сплаті за наданні послуги з постачання та розподілу електричної енергії за адресою: [ADDRESS] у [PERSON] виникли з моменту виникнення права власності на вказаний будинок. Відповідно до частини 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦК України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття). Враховуючи вищевикладене, відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг в даному випадку повинна нести відповідачка [PERSON] , яка є фактичним споживачем послуг за вказаною адресою, оскільки судом достовірно встановлено, що саме вона користується вказаним житлом з 2003 року та отримуює за вказаною адресою такі послуги. Матеріалами справи підтверджено, що під час технічної перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок у відповідача за адресою: [ADDRESS] , що проводилась 21.04.2023 р., згідно п. 8.2.5 ПРРЕЕ, було виявлено розкрадання електричної енергії, а саме: «самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів та електропроводки до електромережі АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» з порушенням схеми обліку. Самовільне підключення виконано дротом АЛ (алюміній) 2x10 мм., кв. та надалі з`єднується з дротом мідь 2x2,5 мм.,кв від опори ПЛ-0,4 кВ до навантаження струмоприймачів та електропроводки будинку, виявити яке при контрольному огляді можливість існувала. При включенні навантаження імпульси відсутні, спожита електроенергія лічильником не враховується. Порушення продемонстровано споживачу, про що складено акт про порушення №Дн 006399 від 21.04.2023 р. о 12-45 год., [PERSON] його підписала, зауважень чи претензій не вказала, другий примірник отримала на руки. 21.04.2023 р. при складанні акту про порушення [PERSON] надала паспорт, зауважень чи претензій стосовно виявленого розкрадання не надала, акт про порушення підписати відмовилась, спростувань щодо відсутності безоблікового споживання також не надала. Відповідача відповідно до акту про порушення було повідомлено про засідання комісії на 04.05.2023 р. з 09-00 год. до 12-00 год. за адресою: [ADDRESS] . Проте, відповідачка не з`явилася на засідання комісії, тож для захисту інтересів споживача засідання комісії було перенесено на 25.05.2023 р., про що відповідачку було повідомлено листом запрошенням від 24.04.2023 р., яке направлено поштою. Таким чином, відповідачку було двічі повідомлено про засідання комісії, але відповідачка не з`явилася на засідання комісії яка призначалась на 04.05.2023 р. та 25.05.2023 р., причини своєї неявки, заяв щодо відкладання не можливості прибути не повідомила. 25.05.2023 р. відбулося засідання комісії з розгляду акту про порушення від 21.04.2023 р. №Дн 006399, на якій акт про порушення було розглянуто за відсутності відповідачки, та проведено нарахування спричинених товариству збитків за розкрадання електроенергії в сумі 54295,96 грн., про що складено протокол №43/23 від 25.05.2023 р. 26.05.2023 р. копії протоколу, розрахунку та досудову претензію за актом про порушення, відповідачеві на суму 54295,96 грн. за період з 21.10.2022 р. по 21.04.2022 р. за 182 дні, направлено поштою. Згідно з п. 2 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018р. (в редакції від 14.03.2018р., що діяла станом на 30.08.2022 р.), Укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови. Відповідно до п. 4 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018р. (в редакції від 14.03.2018р., що діяла станом на 30.08.2022 р.), Операторам систем розподілу (далі - ОСР) укласти договори про надання послуг з розподілу електричної енергії, які укладаються зі споживачем, з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані на території діяльності ОСР. Договір розробляється ОСР на основі істотних умов, визначених Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 310, та типової форми, встановленої Правилами, і розміщується на сайті ОСР, у засобах масової інформації і в пунктах обслуговування споживачів ОСР. ОСР шляхом безпосереднього вручення персоналом ОСР або з рахунком, або поштовим відправленням надає споживачу заяву-приєднання до зазначеного договору, яка формується за базами даних вертикально інтегрованого суб`єкта господарювання та містить ЕІС-коди точок комерційного обліку об`єкта споживача. Надання такої заяви-приєднання є пропозицією споживачу про приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах діючого договору про користування або постачання електричної енергії (індивідуальні характеристики об`єкта, потужність, клас надійності, ідентифікаційні коди, особливості обліку тощо). Договір вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, яка повертається споживачем на адресу ОСР, та/або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається (надається) одночасно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, та/або з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії. Згідно з п. 1.1.2 ПРРЕЕ, об`єкт побутового споживача - житловий будинок (частина будинку), квартира або будівля, які розміщені за однією адресою та належать одній фізичній особі або декільком фізичним особам на правах власності або користування. Відповідно до п. 5.1.1. Правил оператор системи має право, у тому числі, на безперешкодний доступ (за пред`явленням представником службового посвідчення) до розрахункових засобів вимірювання електричної енергії, що встановлені на об`єктах споживачів; проводити (за пред`явленням представником службового посвідчення) обстеження електроустановок споживачів щодо виявлення споживання електричної енергії поза засобами вимірювання та інших порушень, що викликають неправильне вимірювання обсягів споживання електричної енергії; на безперешкодний доступ (за пред`явленням представником службового посвідчення) до електричних установок споживача для проведення технічної перевірки засобів вимірювання, контролю за рівнем споживання електричної енергії та потужності; контролювати додержання споживачами та субспоживачами вимог цих Правил; складати акти про невідповідність дій (бездіяльності) споживача умовам договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії та порушення вимог законодавства України у сфері енергетики; на відшкодування збитків, які виникли через дії чи бездіяльність споживача. Таким чином, чинним законодавством службові особи позивача наділені відповідним правом на безперешкодний доступ до електроустановок відповідачів, як споживачів з метою вчинення дій, спрямованих на виявлення споживання електричної енергії поза засобами вимірювання та інших порушень, що викликають неправильне вимірювання обсягів споживання електричної енергії. При цьому вказана норма закону не передбачає в якості обов`язкової умови для проведення такої перевірки наявну згоду споживача. Обов`язковими умовами такого доступу вказаних службових осіб є пред`явлення службового посвідчення та безпосередньо виконання функцій, спрямованих на проведення вказаної перевірки. Згідно п. ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.77 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку, в тому числі споживачі, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Правопорушеннями на ринку електричної енергії є, зокрема, крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку. Відповідно до п. 8.2.5 Правил, у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки, оформлюється акт про порушення згідно з формою, наведеною в додатку 9 до цих Правил. В акті про порушення мають бути зазначені зміст виявленого порушення з посиланням на відповідні пункти цих Правил необхідні для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії параметри, що характеризують електроустановку споживача, схему підключення електроустановки споживача та її графічне зображення із зазначенням, ЕІС код площадки комерційного обліку, за якою виявлено порушення (за наявності), та у разі виявлення порушень, зазначених у пункті 8.4.2 глави 8.4 цього розділу: меж балансової належності; перерізів та матеріалу всіх проводів (кабелів), наявних у схемі підключення; номінальної сили струму спрацювання комутаційних апаратів, задіяних у схемі підключення; фазування лічильника на дату оформлення акта про порушення. В акті зазначаються заходи, яких було вжито або яких необхідно вжити для усунення допущених порушень. Акт про порушення складається у двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві. Акт про порушення підписується представником (представниками) оператора системи, який (які) брали участь у перевірці, та споживачем (представником споживача) або іншою особою, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки. У разі відмови споживача (представника споживача або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки) підписати акт про порушення або залишення ним місця порушення в акті про порушення робиться відповідний запис. У цьому разі акт про порушення вважається дійсним, якщо його підписали більше одного уповноваженого представника оператора системи та незаінтересована особа (представник житлово-експлуатаційної організації, балансоутримувача або управителя будинку, виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представник органу місцевого самоврядування, інший споживач тощо) за умови посвідчення цієї особи або більше одного уповноваженого представника оператора системи, а відмова споживача (представника споживача або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки) підписувати акт про порушення підтверджується відеозйомкою. Відповідно до п. 8.2.6 ПРРЕЕ, на підставі акта про порушення уповноваженими представниками оператора системи під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг необлікованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків. У разі причетності споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії. В такому разі разом з протоколом споживачу надаються розрахунок обсягу та вартості необлікованої електричної енергії з посиланням на відповідні пункти глави 8.4 цього розділу та розрахункові документи для оплати необлікованої електричної енергії та/або збитків. Згідно з п. 8.2.7 ПРРЕЕ кошти за необліковану електричну енергію та суми збитків перераховуються споживачем на поточний рахунок оператора системи. Споживач має оплатити розрахункові документи за необліковану електричну енергію протягом 30 календарних днів від дня отримання рахунка (у випадку неотримання споживачем рахунка у поштовому відділенні упродовж 5 робочих днів з дня надходження рахунка до поштового відділення споживача рахунок вважається отриманим споживачем на 5 робочий день). У разі незгоди споживача з фактом безоблікового споживання електричної енергії та відмови від сплати вартості необлікованої електричної енергії оператор системи звертається з позовом до суду для підтвердження факту безоблікового споживання електричної енергії та стягнення вартості необлікованої електричної енергії. Суд вказує, що Акт про порушення № Дн 006399 від 21.04.2023 р. є належним, достатнім та допустимим доказом порушення відповідачем ПРРЕЕ. Такий висновок суду повністю узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 14.01.2020 року по справі № 910/17955/17. Підпунктом 5 пункту 8.4.2. передбачено, що визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії здійснюється оператором системи на підставі акта про порушення, складеного у порядку, визначеному цими Правилами, у разі виявлення порушення у вигляді самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі без порушення схеми обліку. Розрахунок кількості неврахованої електроенергії проведено за період з 21.10.2022 р. по 21.04.2023 р., відповідно до Методики обчислення розміру відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕ від 14.03.2018 року № 312. Загальна сума завданих збитків становить 54295 грн. 96 коп. Таким чином, враховуючи, що факт самовільного підключення до мереж позивача підтверджено належним, достатнім та допустимим доказом, та зважаючи на те, що порушень як при складанні акту про порушення ПРРЕЕ, так і при його розгляді комісією судом не встановлено, а визначення обсягу та вартості електричної енергії, недооблікованої внаслідок порушення, зазначеного в акті про порушення ПРРЕЕ проведено відповідно до діючого законодавства, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення суми заподіяних відповідачем збитків, оскільки він будучи споживачем електроенергії, допустив його без облікове використання, чим завдав збитки позивачу на суму 54295 грн. 96 коп. Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу у розмірі 7 000 грн., суд приходить до наступного. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з вимогами ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі №810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19. В обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача було подано договір №210-ДЕ про надання правової допомоги від 08.01.2021 р., додаткову угоду №4 до договору №210-ДЕ про надання правової допомоги від 08.01.2021 р., додаткову угоду №32 до договору №210-ДЕ про надання правової допомоги від 08.01.2021 р., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, довіреність №135/2023 від 12.03.2023 р. Документу, що свідчить про оплату витрат на правову допомогу адвокатом надано не було. Таким чином документально не підтвердженими є витрати на правничу допомогу адвоката Замкової І.А. у розмірі 7000,00 грн., позивач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про винесення додаткового рішення, за умови надання належних доказів, які підтверджують сплату витрат на правничу допомогу. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 2684 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial