Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача неустойку за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що згідно рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 31.03.2021, ухваленого у справі № 289/182/21, змінено розмір (спосіб стягнення) аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивачки за рішенням Радомишльського районного суду від 24 травня 2013 року. Вказаним рішенням суду вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини всіх видів його доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В порушення вимог закону, відповідач вчасно аліменти не сплачував, допустив заборгованість по сплаті аліментів, яка згідно з розрахунком заборгованості, наданого державною виконавчою службою, становить 119123,22 грн. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з червня 2021 року по 04 липня 2023 року в розмірі 119123,22 грн. Ухвалою суду від 27.07.2023 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Також даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Дана ухвала разом із копією позовної заяви та доданих до неї документів, вручена відповідачу 08.08.2023, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с. 100). 14.08.2023 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача зазначив, що в даній справі є присутнім іноземний елемент, оскільки відповідач не має постійного місця проживання в Україні, є резидентом іншої країни. До того ж, звертає увагу суду на те, що відповідач вносив платежі на сплату аліментів своєчасно, а заборгованість по аліментах виникла із бездіяльності посадових осіб виконавчої служби, так по ордерах від 22.05.2021, 26.06.2021, 25.10.2021, 20.11.2021, 21.12.2021, 22.01.2022, 20.04.2022, 30.06.2022, 09.08.2022 та 20.09.2022 в рахунок заборгованості вносилися платежі, однак вони в рахунок заборгованості не зараховувалися (а.с. 26-56). 19.09.2023 від представника відповідача надійшли письмові пояснення, в яких вказав, що відповідач у 2020 році виїхав із України і не повертався, а також 26.09.2020 між останнім та [PERSON] укладено шлюб в Латвійській Республіці. Саме з вини державного виконавця виникла спірна заборгованість, який маючи повну та розгорнуту інформацію щодо всіх видів доходів відповідача у справі (боржника у виконавчому провадженні) не вжив передбачених законом заходів для примусового виконання рішення суду та своєчасного відрахування належних позивачу сум аліментів (а.с. 116-120). Представник позивача скориставшись своїм правом 16.10.2023 надіслав на адресу суду відповідь на відзив, в якому просить поновити строк для подання відповіді на відзив, а також відхилити наведені представником відповідача у відзиві на позовну заяву пояснення, міркування і аргументи та не брати їх до уваги. Представник позивача звертає увагу суду на те, що копії грошових ордерів та документів на постійне місце проживання відповідача у Латвії, які складені на іноземній мові, при цьому переклад даних документів на українську мову не додається. До того ж, відповідно до розрахунку заборгованості, наданого державним виконавцем Білецької І., відповідачем несвоєчасно сплачувались аліменти та не в повному розмірі. При цьому, державним виконавцем враховано всі платежі на які посилається представник відповідача (а.с. 134-137). Позивач та її представник адвокат Осадчий В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з тих же підстав та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та зазначив, що відповідач одружився з [PERSON] , він не проживає на території України, тому орган виконавчої служби не повідомляв його ані про примусове виконання рішення суду від 31.03.2021, ані про відкриття виконавчого провадження на підставі цього рішення. Представник відповідача звертає увагу суду на те, що відповідач не був присутній під час проголошення рішення суду від 31.03.2021 та останнє йому не вручалось, а дізнався про нього лише зі змісту даного позову [PERSON] . До того ж, зазначив, що відповідач жодних умисних дій щодо невиконання рішення суду не вчиняє. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягаютьзадоволеннюз наступних підстав. Судом встановлено, що Радомишльським районним судом Житомирської області 31.03.2021 по справі №289/182/21 ухвалено рішення, відповідно до якого змінено розмір (спосіб стягнення) аліментів, які стягуються з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] за рішенням Радомишльського районного суду від 24.05.2013. Зокрема, вирішено стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивачки\~ [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини всіх видів його доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с. 4-5). Постановою державного виконавця Сарненського відділу ДВС у Сарненському районі від 29.07.2021 відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Радомишльського районного суду щодо щомісячного стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання спільних дітей, на підставі виконавчого листа №2/289/293/21, виданого 08.07.2020 (а.с. 8). З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] , виконаним державним виконавцем Сарненського відділу ДВС у Сарненському районі вбачається, що станом на 20.06.2023 заборгованість по сплаті [PERSON] аліментів на користь позивача [PERSON] становить 119123,22 грн. Розрахунок зроблений за період з травня 2021 року по червень 2023 року і містить дані про часткову, періодичну сплату аліментів за вказаний період (а.с. 11). Вказана сума заборгованості підтверджена у відповіді Сарненського відділу ДВС у Сарненському районі від 18.10.2023 №564434 наданої на запит суду (а.с. 147). Також Сарненський відділу ДВС повідомив, що протягом 2021-2023 років на їх рахунок кошти у валюті від [PERSON] не надходили, оскільки у відділі не має валютного рахунку (а.с. 144). При вирішенні позовної вимоги про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 4 ст.\~195\~Сімейного кодексу\~України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а вразі виникнення спору- судом, що кореспондується з ч. 7 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої суд вирішує питання заборгованості по аліментах лише у разі спору про її розмір. Спірні правовідносини щодо стягнення пені регулюються ст.196 Сімейного кодексу України, частина 1 зазначеної статті передбачає, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена уст. 196 СК України, настає лишеза наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Таким чином, під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником, необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов`язаних з її матеріальним забезпеченням. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої\~статті 196 СК України\~пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму (правовий висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року та у справі № 333/6020/16-ц від 03 квітня 2019 року). Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+….(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості (постанова КЦС ВС справа № 334/7702/16 від 15.01.2020). Суд, перевіривши правильність розрахунку пені, зробленого у позовній заяві, погоджується із наведеним розрахунком, оскільки позивачем він проведений виходячи із правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року за наведеною формулою. Вказаний розрахунок є чітким, повним і розгорнутим. Натомість, будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували нараховану суму пені відповідачем та його представником до суду не надано. Таким чином, загальна сума пені за розрахунком становить\~155956,90 грн. Разом з тим, відповідно до\~ст. 196 СК України, з відповідача може бути стягнута пеня за прострочення сплати аліментів в розмірі, що не перевищує 100 відсотків заборгованості по аліментам. Звертаючись до суду із даним позовом [PERSON] просила стягнути із відповідача неустойку (пеню) у загальному розмірі за період виникнення боргу з червня 2021 року по 04 липня 2023 року в розмірі 119123,22\~грн., що не перевищує 100 відсотків заборгованості по аліментам за вказаний період. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягають задоволенню саме у розмірі 119123,22\~грн. За правилами ст. 75 Закону «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону. Суд не бере до уваги заперечення представника відповідача з приводу того, що відповідач є у справі «іноземним елементом» і процесуальні документи необхідно надсилати за правилами міжнародних договорів зважаючи на те, що за матеріалами справи на момент відкриття провадження у справі, судом було встановлено, що [PERSON] є громадянином України, постійне місце проживання зареєстроване в Україні, копію позовної заяви та всі процесуальні документи відповідач отримав і свою участь у справі забезпечив через представника, який є фахівцем у галузі права адвокатом. Таким чином, судом дотримані та забезпечені всі процесуальні права [PERSON] у даній справі. Суд звертає увагу на те, що платник аліментів повинен довести, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Відповідний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 у справі № 661/905/19, провадження № 61-16670сво19. Водночас, відповідачем не наведено об`єктивних підстав, які б перешкоджали йому своєчасно сплачувати аліменти на утримання дітей. Відповідно до ч. 2\~ст. 196 СК України\~розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідач доказів про те, що сімейний чи матеріальний стан унеможливлював сплату аліментів, що може свідчити про наявність підстав для зменшення розміру пені до суду не надав. Доводи представника відповідача відносно того, що відповідачу не було відомо про ухвалення Радомишльським районним судом Житомирської області рішення від 31.03.2021 у справі №289/182/21 суд вважає неспроможними, оскільки такі доводи спростовуються змістом вказаного рішення суду, з якого вбачається, що відповідач до суду не з`явився, однак звернувся із заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав, що свідчить про те, що останньому було відомо про розгляд справи за позовом [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, тому повинен сам цікавитись результатом розгляду зазначеної справи. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. При цьому суд роз`яснює, що відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Враховуючи вищевикладене, суд вбачає наявність підстав для стягнення пені, передбаченої\~статтею 196 СК України\~на користь позивача, а саме у розмірі 119123,22 грн., що є не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України,\~Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved