Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] звернулася в суд із вказаним позовом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В обґрунтування позову вказала, що 26.04.2012 придбала нежитлове приміщення контори площею 54, 5 м.2 за адресою: [ADDRESS] у відкритого сільськогосподарського акціонерного товариства «Новоселицьке» в особі ліквідатора Матущака В.І., що підтверджується договором купівлі-продажу об`єкта нерухомості від 26.04.2023, акту прийому-передачі від 26.04.2012, квитанцією до прибуткового касового ордеру № 126 від 26.04.2012 та фактичним передаванням придбаного нежитлового приміщення. Продавець нежитлового приміщення ухилився від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу від 28.03.2013, проте сторонами виконано всі істотні умови даного договору. 04.04.2023 [PERSON] звернулась до державного реєстратора для реєстрації речових прав на придбане некрухоме майно. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] від 10.04.2023 за № 67136037 відмовлено позивачу в реєстрації реєстраційних дій у зв`язку з поданням для реєстрації договору купівлі-продажу не посвідченого нотаріально. 23.03.2019 внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про припинення відкритого сільськогосподарського акціонерного товариства «Новоселицьке», код 00387329. Вказує, що станом на день звернення до суду з цим позовом, дотриматися законодавчо встановленої вимоги про нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу нежитлового приміщення не є можливим. Просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 13.11.2024 у справі відкрито провадження та постановлено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами. Представник відповідача - Полонської міської ради Шепетівського району Хмельницької області про розгляд справи повідомлений належним чином, у строк, встановлений ст. 178 ЦПК України, відзив на позовну заяву не подав. Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача арбітражний керуючий Матущак В.І. про розгляд справи повідомлений належним чином, письмових пояснень суду не надав. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, на підставі яких суд зазначає про таке. Відповідно до рішення № 67136037 від 10.04.2023, державний реєстратор Шпак А.В. відмовив у проведенні реєстраційних дій за заявою позивача із зазначенням такого. Виконавчий комітет Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади Хмельницької області розглянув заяву [PERSON] від 04.04.2023 за реєстраційним номером 54782422 та встановив наявність обставин, які є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій, а саме: договір купівлі-продажу, наданий [PERSON] , не посвідчений нотаріально, тобто, не відповідає вимогам чинного законодавства (а.с. 45). Встановлено, що 26.04.2024 між відкритим акціонерним сільськогосподарським товариством «Новоселицьке», в особі ліквідатора Матущака В.І., та між [PERSON] було укладено договір, відповідно до змісту якого, відкрите акціонерне сільськогосподарське товариство «Новоселицьке» зобов`язується передати у власність для [PERSON] об`єкт нерухомості - нежитлове приміщення контори площею 54, 5 м2, що розташоване за адресою:с. Дубовий Гай Полонського району Хмельницької області, а [PERSON] зобов`язується прийняти цей об`єкт нерухомості і сплатити за нього ціну відповідно до умов договору. Також у договорі зазначено, що право власності на об`єкт нерухомості виникає у покупця з моменту підписання акту прийому-передачі. Ціна становить 7600 грн. 00 коп (а.с. 46-47). Відповідно до даних акта приймання-передачі від 26.04.2012, ліквідатор Матущак В.І., що діє на підставі постанови Господарського суду Хмельницької області від 31.01.2011, передав у власність [PERSON] об`єкт нерухомості нежитлове приміщення контори площею 54, 5 м2, що розташоване за адресою: с. Дубовий Гай Полонського району Хмельницької області. [PERSON] в свою чергу зобов`язалась внести 7600 грн 00 коп. за придбаний об`єкт нерухомості протягом 10 календарних днів з моменту укладання договору та акту прийому-передачі (а.с. 48). Згідно даних квитанції до прибуткового касового ордера № 126 від 26.04.2012, відкрите сільськогосподарське акціонерне товариство «Новоселицьке» прийняло від [PERSON] кошти в сумі 7600 грн на підставі договору купівлі-продажу б/н від 26.04.2012 (а.с. 49). Як вбачається з даних довідки № 255 від 16.12.2022, виданої виконавчим комітетом Новоселицького старостинського округу, нежитлова будівля контора відділення колишнього відкритого сільськогосподарського акціонерного товариства «Новоселицьке» розташована за адресою с. Дубовий Гай, вул. Центральна, 2 Шепетівського району Хмельницької області (а.с. 50). Відповідно до даних із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, щодо відкритого сільськогосподарського акціонерного товариства «Новоселицьке» у графі дата та номер запису про державну реєстрацію зазначено такі відомості: припинення юридичної особи, дата запису - 29.03.2019, номер запису - 16631170007000273, підстава судове рішення про припинення юридичної особи у зв`язку з визнанням її банкрутом від 13.03.2019 (Господарський суд Хмельницької області, справа № 2/74-Б-10), дата набрання чинності 13.03.2019 (а.с. 66). Як вбачається з даних витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, технічна інвентаризація нежитлової будівлі у [ADDRESS] здійснювалась за заявою [PERSON] .. Загальна площа будівлі вказана 54, 5 м2. Реєстраційний номер документа ТІ01:6668-3755-8257-3940, документ сворено в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва 04.01.2023 (а.с. 67-68). Відповідно до даних довідки № 2/5025/2174/11 від 26.04.2012, виданої арбітражним керуючим Матущаком В.І., відкрите сільськогосподарське акціонерне товариство «Новоселицьке», код 00387329, постановою Господарського суду Хмельницької області від 31.01.2011 у справі № 2/74-Б-10 визнано банкрутом та [PERSON] призначено ліквідатором. Також у цій довідці [PERSON] вказав, що нежитлове приміщення контори площею 54,5 м.2 за адресою [ADDRESS] є власністю та перебуває на балансі відкритого сільськогосподарського акціонерного товаритсва «Новоселицьке». Залишкова балансова вартість нежитлового приміщення станом на 01.01.2012 становить 7600 грн (а.с. 64). Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Дослідивши матеріали справи, суд зазначає про таке. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Продавцем за таким договором може бути особа, яка відчужує майно, що знаходиться у його власності. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. \~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~За правилами зазначеної статті визнання дійсним договору можливо лише за відсутності передбачених законом обмежень для його укладання та в разі наявності письмових доказів про узгодження сторонами усіх істотних умов договору, при цьому повинні мати місце\~ухилення однієї зі сторін від нотаріального посвідчення договору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Крім того, ч. 3 ст. 640 ЦК України передбачено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. В зв`язку з цим до зазначеного моменту вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін, тому такі правочини не можна визнати дійсним з підстав, передбачених ч. 2 ст. 220 ЦК України. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визначення правочинів недійсними», пункті 13, з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України\~не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. 210 та 640 ЦК України\~пов`язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених ст. ст. 218 та 220 ЦК України. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі - продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Суд зауважує, що відповідно до ст. 230 ЦК України, сторона, яка застосувала обман, тобто, заперечувала наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину або якщо вона замовчує їх, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, за умови, що іншій стороні не було відомо про ці обставини і правочин визнаний судом недійсним. Однак,\~із встановлених\~у справі\~обставин вбачається,\~що позивач\~просить визнати\~дійсним договір\~купівлі \~продажу нежитлової\~будівлі,\~на яку\~на час\~досягнення домовленості\~відповідач не\~мав права\~власності,\~тому сторони були позбавлені здійснити його нотаріальне посвідчення та державну реєстрацію. Фактично ці\~обставини,\~випливають із\~заявленого позивачем\~позову,в якому вона \~обґрунтувала свої вимоги про причину непосвідчення в нотаріальному порядку укладеного договору, а також які не оспорювались відповідачем, а також свідчать, що в даному випадку мало місце не ухилення відповідачем від його нотаріального посвідчення, як це передбачено вимогами ч. 2 ст. 220 ЦК України, а з інших непередбачених Законом підстав. Таким чином, встановивши, що між сторонами був укладений договір купівлі-продажу у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення та державної реєстрації, як передбачено ст. 657 ЦК України\~у редакції, чинній на час укладення цього договору, а тому цей договір не може бути визнаний судом дійсним на підставі\~ст. 220 ЦК України. Аналізуючи практику Європейського суду з прав людини, як джерело права, відповідно до звіту «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України. Європейський суд з прав людини зазначав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). Отже, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в цьому процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в становище суттєво менш сприятливе в порівнянні з опонентом, суд приходить до висновків, виключно на основі зібраних у матеріалах справи доказів,

Outcome: dismissed