Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

Описова частина Зміст позовних вимог [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронне агентство «Антарес» про стягнення суми нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що позивач з 29.06.2018 року працював в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Охоронне Агентство «Антарес» (далі за текстом Відповідач. Згідно з наказом №108-ос від 25.01.2024 позивача звільнено з посади заступника начальника Управління охорони в м.Калуш Відповідача з 31 січня 2024 року за угодою сторін (пункт 1 статті 36 КЗпП України). Однак, остаточного розрахунку із позивачем при звільненні Відповідач не провів. Станом на 31.01.2024 заборгованість Відповідача по заробітній платі складає 46560,81\~грн. Незважаючи на усні звернення до Відповідача позивач так і не зміг отримати належні йому кошти. Не погашаючи заборгованість по заробітній платі, Відповідач ставить позивача в важке матеріальне становище, тим самим порушуючи його конституційні права на належну та своєчасну оплату праці. У ч. 1 ст. 47 КЗпП України зазначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Як вбачається зі змісту ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Оскільки Відповідачем при звільненні позивача не проведено розрахунку по заробітній платі, то Відповідач порушив своє зобов`язання щодо здійснення розрахунку та виплати позивачу нарахованої заробітної плати в день звільнення й допустив затримку такого розрахунку, що є підставою для стягнення середньої заробітної плати за весь час затримки. Проведення розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з кількості робочих, а не календарних днів, відповідає правовій позиції, викладеній в постанові від 21 січня 2015 року №6-195цс14 Верховного Суду України. Отже, нарахування податків та платежів проводяться підприємством при виплаті присудженої судом суми. Враховуючи те, що звільнено позивача з роботи 31 січня 2024 року, то календарними місяцями, що передують звільненню є грудень 2023 року та листопад 2023 року. Як вбачається з довідки про дохід, наданої Відповідачем, загальна сума заробітної плати за грудень 2023 року та листопад 2023 року становить 48 448,00 грн. Отже, сума, що підлягає стягненню визначається наступним чином. Заробітну плату за два останні місяці роботи (листопад 2023 року-грудень 2023 року - 48 448,00 грн.) необхідно поділити на число відпрацьованих робочих днів у місяцях, що передували звільненню. Кількість робочих днів: листопад 2023 року - 22; грудень 2023 року 21. Всього 43 дні. 48 448,00 грн. поділити на 43 дорівнює 1126,69 грн. Таким чином, розмір середньоденного заробітку становить 1126,69 грн. Розрахунковим періодом, за який позивач обчислював середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, є період з 01 лютого 2024 року (тобто, наступний день після звільнення) по 20 лютого 2024 року (день подання позовної заяви) - 14 робочих днів. Відповідно помноживши 1126,69 грн. на 14 (робочі дні, на які затримано розрахунок) одержує 15 773,66 грн. Отже, розмір середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні позивача з роботи становить 15 773,66 грн. На підставі викладеного просив суд стягнути з\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Охоронне Агентство\~«Антарес» на\~користь [PERSON] \~нараховану,\~але не\~виплачену заробітну\~плату в\~сумі 46\~560,81\~грн., а також\~середній заробіток\~за час\~затримки розрахунку\~при звільненні\~в розмірі\~15\~773,66\~грн., з послідуючим\~утриманням з\~цієї суми\~податків і\~обов`язкових платежів,\~всього,\~на загальну\~суму 62\~334,47\~грн. Стягнути з Відповідача на користь позивача судові витрати. Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 28.02.2024 суддя ухвалою відкрила провадження у справі № 727/1986/24 та призначила справу до слухання. 08.03.2024 року позивачем надане письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності. Доводи особи, яка подала позов Позовна заява мотивована тим, що у позивача наявна заборгованість по заробітній платі, а також із позивачем несвоєчасно проведено розрахунок при звільненні. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив суд задовольнити позов у повному обсязі та розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Охоронне Агентство\~«Антарес» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за наявності всіх наступних умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правових відносин. Фактичні обставини справи, встановлені судом Згідно з трудовою книжкою серії [NUMBER] , заповненою 29.08.2005 року на ім`я [PERSON] , на підставі наказу № 108-ос від 25.01.2024, [PERSON] , [INFO] , звільнений за ч. 1 ст. 36 КЗпП України дата запису 31.01.2024. Згідно з наказом №108-ос від 25.01.2024 [PERSON] , заступника начальника Управління охорони в м. Калуш, 31.01.2024 за угодою сторін, пункт 1 статті 36 КЗпП України. Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем та 31.01.2024 звільнений. Згідно з\~довідкою,\~яка видана\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Охоронне Агентство\~«Антарес» [PERSON] , заборгованість по заробітній платі станом на 31.01.2024 року складає 46560,81 грн. Згідно з довідкою про дохід [PERSON] дійсно працює з 29.06.2018 в організації з Товариство з обмеженою відповідальністю «Охоронне Агентство «Антарес» і його заробітна плата становить за період з серпня 2023 по січень 2024 158370,85 грн. Мотивувальна частина Відповідно до ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII (2148-08) від 19.10.73), Держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці. Відповідно до\~ст. 47 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.\~116\~КЗпП України,\~при звільненні\~працівника виплата\~всіх сум,\~що належать\~йому від\~підприємства,\~установи,\~організації,\~провадиться в\~день звільнення.\~Якщо працівник\~в день\~звільнення не\~працював,\~то зазначені\~суми мають\~бути виплачені\~не пізніше\~наступного дня\~після пред`явлення\~звільненим працівником\~вимоги про\~розрахунок.\~Про нараховані\~суми,\~належні працівникові\~при звільненні,\~власник або\~уповноважений ним\~орган повинен\~письмово повідомити\~працівника перед\~виплатою зазначених\~сум.\~В разі\~спору про\~розмір сум,\~належних працівникові\~при звільненні,\~власник або\~уповноважений ним\~орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. За таких обставин, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про здійснення розрахунку з виплати заробітної плати з позивачем, тому позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронне агентство «Антарес» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, середньомісячна зарплата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Згідно з довідкою про дохід [PERSON] дійсно працює з 29.06.2018 в організації з Товариство з обмеженою відповідальністю «Охоронне Агентство «Антарес» і його заробітна плата становить за період з серпня 2023 по січень 2024 158370,85 грн. За грудень 2023 24224,00 грн., за листопад 2024 24224,00 грн. відповідно. Таким чином, розмір середнього заробітку дорівнює 1126,70 грн. (24224*2/21+22 робочих днів). Отже, середній заробіток позивача за час затримки розрахунку по заробітній платі за період з 01.02.2024 року по 20.02.2024 року, що складає 14 робочі дні становить 15773,80 грн. (1126,70 грн.* 14 робочих днів). За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] до\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Охоронне агентство\~«Антарес`про стягнення\~заборгованості із\~заробітної плати\~та стягнення\~середнього заробітку\~за час\~вимушеного прогулу у сумі 15773,80 грн., підлягають задоволенню. Відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення щодо присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача, 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією №N1C7M3903M від 19.02.2024 про сплату судового збору в сумі 1211,20 грн. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, суд уважає за необхідне розподілити судові витрати пропорційно розміру задоволеним позовним вимогам та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1211,20 грн..

Outcome: approved