Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

У жовтні 2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про збільшення розміру аліментів, в якому просила збільшити розмір аліментів, які стягуються із [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Ірпінського міського суду Київської області у справі № 367/4627/14-ц від 26 серпня 2014 року на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмір (одна четверта) від всіх видів (заробітку) доходу платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог вказала, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 26.08.2014 стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 900,00 грн. щомісячно, починаючи із 24.07.2014 і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка зазначає, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів, розмір витрат на утримання дитини значно зріс, матеріальні потреби дитини збільшилися, дитина проживає разом з нею та перебуває на повному її матеріальному утриманні. Відповідач, у свою чергу, ухиляється від виконання своїх батьківських прав та обов`язків. На підставі викладеного, враховуючи, що витрати на утримання неповнолітньої доньки перевищують дохід позивача, є потреба у збільшенні розміру аліментів. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 16.10.2023 зазначену цивільну справу передано в провадження судді Ірпінського міського суду Київської області Третяк Я.М. Ухвалою суду від 06.11.2023 відкрито позовне провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Визначено відповідачу строк на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому ст. 178 ЦПК України, - 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Позивачу роз`яснено право подати до суду відповідь на відзив у порядку, передбаченому ст. 179 ЦПК України, протягом 15 днів з дня отримання відзиву відповідача на позов. 22 листопада 2023 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги щодо сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини не визнав, зазначив, що сплачує аліменти в розмірі 3\~000,00 грн. та має на утриманні малолітню дитину віком до 6 років, на підтвердження чого долучив витяг з реєстру територіальної громади № 2023/009579755. 26 лютого 2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому розгляд цивільної справи просив відкласти у зв`язку із проходженням ним військової служби в ВЧ [NUMBER] , також просив долучити до матеріалів справи рішення Романівського районного суду Житомирської області від 25.01.2024 у справі № 290/1814/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. 18 березня 2024 року від позивача [PERSON] через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. 20 березня 2024 року від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення, в яких просив розгляд справи проводити за його відсутності, оскільки він проходить військову службу у ВЧ [NUMBER] . Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалася на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, врахувавши подані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 26.08.2014 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Від подружнього життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Вказана обставина підтверджується витягом № 2105 про зареєстрованих у житловому будинку осіб. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 26.08.2014 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 900,00 грн. щомісячно, починаючи з 24.07.2014 і до досягнення дитиною повноліття. Позивач стверджує, що на даний час аліментів, що сплачує відповідач недостатньо для утримання доньки та забезпечення її повноцінного розвитку. До того ж, відповідач фізично здоровий та працездатний, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання доньки в збільшеному розмірі, оскільки аліментів у сумі 900.00 грн на місяць, які відповідач зобов`язаний сплачувати, не вистачає для гармонійного розвитку дитини. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст.182СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст.181СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтями 183, 184 СК України встановлено, що за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі статтею 181СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, законодавець чітко визначив: по-перше, що аліменти стягуються або у частці, або у твердій грошовій сумі; по-друге правом вибору виду аліментів (частка чи грошова сума) наділений той з батьків, з ким проживає дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З правового аналізу вищезазначених норм вбачається, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Проте, право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182 та ст.184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс14. Позовні вимоги позивача про зміну способу стягнення аліментів ґрунтуються на недостатності суми фактично стягуваних аліментів для забезпечення потреб дитини, його гармонійного розвитку. У будь-якому випадку, відповідно до ч. 3 ст.181СК України право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу. Діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності змінювати його. Позивач скористалася своїм правом, визначивши способом стягнення аліментів їх присудження у частці від доходу батька. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю. Вирішуючи питання щодо зміни розміру аліментів, які мають визначатися у частці від отриманого відповідачем доходу, суд бере до уваги таке. Частиною 2 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Мінімальний розмір аліментів в силу положень ст. 182 СК України не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання має доводитися сторонами відповідно до правил ст. ст. 12, 81 ЦПК України в контексті обов`язку батьків по утриманню дітей, поєднаного з презумпцією можливості батьків його забезпечувати, що витікає із свідомого рішення батьків народити дітей, яке нерозривно пов`язано з існуючою спроможністю батьків належним чином їх утримувати. Зазначаючи про неможливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, відповідач вказує, що у нього на утриманні перебуває малолітній син [PERSON] , [INFO] . Так, судом встановлено, що 25 січня 2024 року рішенням Романівського районного суду Житомирської області у справі № 290/1814/23 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на малолітню дитину - [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 грудня 2023 року до досягнення дитиною повноліття. При цьому в рішенні зазначено позицію відповідача [PERSON] щодо стягнення з нього аліментів у розмірі частини усіх видів його доходу на утримання [PERSON] , відповідно до якої позов він визнав. Разом з тим, не визнаючи позов у цій справі, відповідач не повідомляє обставин та не надає доказів неможливості сплати аліментів за позовом на утримання своєї доньки [PERSON] на рівні з виконанням обов`язку щодо утримання свого сина [PERSON] . При цьому, інших доводів щодо неможливості сплати аліментів у заявленому позивачем розмірі відповідач не навів, доказів цьому не надав. У свою чергу, суд ураховує, що позов у справі № 290/1814/23 подано та рішення в ній ухвалено вже після відкриття провадження в цій справі та повідомлення відповідача про її розгляд, тобто, визнаючи позов у справі № 290/1814/23, відповідач вже був обізнаний про заявлення позивачем [PERSON] вимог про зміну способу стягнення з нього аліментів та розмір частки доходів, яка позивачем вважалася необхідною для забезпечення потреб доньки [PERSON] . Ураховуючи викладене, суд вважає необхідним, змінивши спосіб стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] з твердої грошової суми на частку від отримуваного відповідачем доходу, визначити розмір такої частки, що буде дорівнювати законодавчо встановленому розміру аліментів 1/4 частки з усіх видів доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, відповідно до приписів п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Судовий збір в сумі 1073, 60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави, так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від його сплати на підставі закону.

Outcome: partial