Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-24 00:00:00

30.12.2023 Акціонерне товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" (АТ "ПУМБ") звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість кредитним договором № 1001999875001 у розмірі 128 025, 33 грн. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позовна заява обґрунтовувала тим, що 21.10.2021 АТ "ПУМБ" та [PERSON] уклали кредитний договір № 1001999875001, за яким банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 100 000 грн, строком на 24 місяці, за сплатою процентів та комісії за користування грошовими коштами. [PERSON] умови кредитного договору не виконував та має заборгованість, що станом на 29.10.2023 становить 128 025,33 грн, з яких: 80184,86 грн - заборгованість за кредитом; 9,1 грн - заборгованість за процентами, 47831,37 грн - заборгованість за комісією. Вказану суму боргу та судові витрати позивач просив стягнути із відповідача. Відзив на позовну заяву не надходив. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 24.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Від представника позивача у матеріалах справи міститься заява, в якій він просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судовому засіданні частково визнав позов, пояснив, що він отримав кредитні кошти, погашав поки мав можливість. Він намагався із банком врегулювати питання реструктуризації заборгованості, проте це не дало результату. Норми права, які застосовані судом Положеннями статті 526 ЦК визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків ( стаття 626 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору ( частина перша статті 634 ЦК Україна). Договір відповідно до статті 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами За змістом частини 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання згідно статті 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За положеннями частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У частині другій статті 627 ЦК України закріплено, що у договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Положеннями частини четвертої статті 16 ЗУ «Про споживче кредитування» визначено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Фактичні обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження, аналіз доводів сторін, висновки суду Відповідно до заяви [PERSON] №1001999875001 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 21.10.2021, [PERSON] надано кредитні кошти в сумі 100 000 грн на споживчі цілі, строком на 24 місяці, зі сплатою комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2, 99 % (2990 щомісяця) та процентів у розмірі 0, 01 % річних (а.с. 2-3). 11.01.2022 відповідач підписав паспорт споживчого кредиту, у якому зазначена фіксована процентна ставка 0, 01 % річних, щомісячна комісія за обслуговування кредиту 2, 99%, строк 24 місяці (а.с.4). АТ «Перший Український Міжнародний Банк» свої зобов`язання перед відповідачем виконав, надавши відповідачеві грошові кошти, що підтверджується платіжною інструкцією № TR.53052111.90047.13604 від 21.10.2021 (а.с.15). Випискою з особового рахунку [PERSON] за піреод із 21.10.2021 по 29.10.2023 доведено, що умови кредитного договору [PERSON] не виконує (а.с.17-18). Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором №1001999875001 від 21.10.2021, станом на 29.10.2023 банк нарахував борг в розмірі 128 025,33 грн, з яких: 80184,86 грн - заборгованість за кредитом; 9,1 грн - заборгованість за процентами; 47831,37 грн заборгованість за комісією (а.с 15-16). Суму боргу за тілом кредиту та процентами суд вважає обгрунтованою. Разом із тим, суд відмовляє у стягненні нарахованої банком комісії в розмірі 47831,37 грн, із таких підстав. Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. У відповідності до частини першої статті 11 вказаного Закону після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Умови договору, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.07.2022 (справа № 496/3134/19) відступила від висновків, викладених у постановах ВС від 01.04.2020 року в справі №583/3343/19 та від 15.03.2021 в справі № 361/392/20, вказавши, що боржник за договором споживчого кредитування може один раз на місяць безоплатно отримувати від банку інформацію про стан кредитної заборгованості. Тому банк не має права передбачати в умовах договору щомісячну плату за такі послуги. Велика Палата Верховного Суду констатувала, що Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 статті 11, ч. 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Врахувавши, що в оспореному договорі встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата Верховного Суду вказала, що пункти договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Пунктом 5 заяви №1001999875001 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 21.10.2021 встановлено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості становить 2,99%, без уточнення які послуги банку включаються в комісію та із якою періодичністю ці послуги отримуються. У кредитному договорі наявне посилання, відповідно до якого щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості визначається у ДКБО. Відповідно до пункту 5.7.3 Договору комплексного банківського обслуговування, що долучений позивачем до позову - комісія за обслуговування кредитної заборгованості за споживчим кредитом встановлюється на послуги банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту. Проте, як зазначено вище ЗУ «Про споживче кредитування визначає, що боржник за договором споживчого кредитування може один раз на місяць безоплатно отримувати від банку інформацію про стан кредитної заборгованості. Банк не має права передбачати в умовах договору щомісячну плату за такі послуги. Отже, оскільки відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, положення пункту 5 кредитного договору, укладеного між [PERSON] та АТ «ПУМБ», щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредиту щомісячно в розмірі 2,99% суперечать ч.ч. 1, 2 статті 11, ч. 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином, суд доходить висновку про нікчемність пункту 5 заяви №1001999875001 від 21.10.2021 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Тому, позовні вимоги АТ "ПУМБ" про стягнення з [PERSON] заборгованості за комісією за обслуговування кредиту у розмірі 47831,37 грн є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. З урахуванням викладеного, позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №1001999875001 від 21.10.2021 у розмірі 80 193 гривні 96 копійок, з яких 80184,86 грн - заборгованість за кредитом; 9,1 грн - заборгованість за процентами. Розподіл судових витрат Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені банком судові витрати по сплаті судового зболру, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у сумі 1681, 20 грн ( із розрахунку 80 193,96 * 2684:128025,33).

Outcome: partial