Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

06 вересня 2021 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , за участю третьої особи: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації про зміну порядку участі у вихованні та спілкуванні баби та діда з малолітнім онуком. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22.09.2021 року матеріали справи було передано на розгляд за підсудністю до Овідіопольського районного суду Одеської області. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.12.2021 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , за участю третьої особи: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації про зміну порядку участі у вихованні та спілкуванні баби та діда з малолітнім онуком, в якій позивач просила суд: визначити спосіб участі діда [PERSON] та баби [PERSON] на такий: четверту п`ятницю кожного третього місяця з 16 до 18 години у присутності матері [PERSON] . Дні народження, святкові дні та інші зустрічі за попередньою домовленістю з матір`ю [PERSON] ; визначити зустрічі за адресою проживання малолітнього [PERSON] з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] в звичній, комфортній та безпечній для дитини обстановці; зобов`язати бабу [PERSON] та [PERSON] попереджати про свої візити завчасно, мінімум за 3 доби до зустрічі; зобов`язати бабу [PERSON] та [PERSON] у присутності дитини не лаятись, не поводити себе агресивно, не провокувати та не вчиняти конфлікти, не з`ясовувати стосунки і не палити цигарки; зобов`язати бабу [PERSON] та діда [PERSON] не приходити на зустрічі до онука з третіми особами. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що постановою Одеського апеляційного суду від 24.02.2021 року по справі №522/15668/18 було визначено спосіб участі баби [PERSON] та діда [PERSON] у вихованні малолітнього онука [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення систематичних зустрічей баби та діда з дитиною кожну першу та третю суботу місяця з 12:00 до 14:00 годин у присутності матері [PERSON] , а також дні народження та святкові дні за попередньою домовленістю з матір`ю. У визначений судом час баба [PERSON] та дід [PERSON] з`явились до онука всього один раз 03.10.2020 року. Повсякденним життям онука, його потребами, самим онуком жодного разу не поцікавились і більше до онука не приходили. Відповідачі писали повідомлення з образами позивача [PERSON] з сином, принижуючи гідність онука [PERSON], намагаючись підірвати репутацію матері в очах сина. Відповідачі розповсюджують неправдиву негативну інформацію в ЗМІ, в мережі Інтернет та серед знайомих, взагалі не думаючи про інтереси онука, про його майбутнє, що їх брехня може негативно відобразитись на майбутньому жатті дитини. Пропозиції позивача приїхати і побачити онука дід і баба ігнорували. Враховуючи викладене, а також те, що трирічній дитині втомливо та важко проводити 4 години поспіль з 10 до 14 години без відпочинку тощо, а також враховуючи малолітній вік дитини, звичайний графік життя та режим дитини, позивач вважає необхідним змінити порядок участі баби та діда у вихованні дитини, встановивши його у розмірі 2-х годин за 3 місяці (четверту п`ятницю кожного третього місяця з 16 до 18 години). 06 квітня 2022 року представник [PERSON] подав зустрічний позов до [PERSON] , за участю третьої особи: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації про визначення місця та порядку зустрічей баби та діда з малолітнім онуком, в якому просив суд: визначити спосіб участі діда [PERSON] у вихованні малолітнього онука [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення систематичних зустрічей діда з дитиною кожну першу та третю суботу місяця з 12:00 годин до 14:00 годин, за адресою проживання [PERSON] : [ADDRESS] , без присутності матері, з можливістю здійснювати прогулянку по місту Одесі та по ж/м «Совіньйон», відвідувати заклади культури та відпочинку, дитячі майданчики, враховуючи при цьому стан здоров`я та бажання дитини. В дні народження та святкові дні за попередньою домовленістю з матір`ю. Зустрічний позов обґрунтований тим, що Одеським апеляційним судом в постанові від 24.02.2021 року по справі №522/15668/18 визначено порядок участі [PERSON] та [PERSON] у вихованні неповнолітнього онука [PERSON] , однак судом по справі №522/15668/18 не визначено місце зустрічей баби та діда з онуком. У зв`язку з цим у [PERSON] наявна можливість перешкоджати [PERSON] та [PERSON] у зустрічах з малолітнім онуком, оскільки [PERSON] не пропускає їх до себе додому і відмовляється виводити дитину на зустрічі баби та діда. У зв`язку з цим, існує необхідність визначення місця зустрічей баби та діда із внуком для уникнення спорів між сторонами щодо такого місця та для забезпечення належного виконання рішення суду по справі №522/15668/18. Також [PERSON] вважає за можливим проведення зустрічей без присутності матері. 05 липня 2022 року [PERSON] було подано до суду уточнення до первісної позовної заяви, в яких позивач просила: визначити такий спосіб участі діда [PERSON] та баби [PERSON] : четверту п`ятницю кожного третього місяця з 16 до 18 год. у присутності матері [PERSON] . Дні народження, святкові та інші зустрічі за попередньою домовленістю з матір`ю [PERSON] ; визначити зустрічні з малолітнім [PERSON] за місцем його проживання з матір`ю [PERSON] без зазначення конкретної адреси; зобов`язати бабу [PERSON] та діда [PERSON] попереджати про свої візити завчасно, мінімум за 3 доби до зустрічі; зобов`язати бабу [PERSON] та діда [PERSON] у присутності дитини не провокувати конфлікти, не лаятись, не поводити себе агресивно, не з`ясовувати стосунки, приходити у тверезому стані та не палити цигарки у присутності дитини; зобов`язати бабу [PERSON] та діда [PERSON] без попереднього узгодження із позивачем як з матір`ю дитини не приходити у призначений їм час на зустріч до онука з будь-якими іншими особами чи групою осіб; Якщо у них колись з`явиться бажання, що-небудь купити для онука, то будь-які покупки для дитини (продукти харчування, одяг, іграшки, книжки та ін.) попередньо узгоджувати з [PERSON] як з матір`ю дитини, яка знає потреби, смаки та бажання дитини тощо. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 01.09.2022 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця та порядку зустрічей баби та діда з малолітнім онуком, об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про зміну порядку участі у вихованні та спілкуванні баби та діда з малолітнім онуком. Позивач за первісним позовом та її представник в судове засідання з`явились, заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, наполягали на їх задоволенні. Проти задоволення позовних вимог, які викладені у зустрічній позовній заяві заперечували, вказували на їх безпідставність, просили відмовити у задоволенні зустрічного позову. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, проти задоволення первісного позову заперечував, зустрічний позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, та розглянути справу без його участі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.17.02.2022 року та 20.06.2023 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла заява від представника третьої особи, в якій він просив справу за відсутності представника органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, враховуючи усні пояснення та письмові заяви й клопотання, надані сторонами справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 05 червня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Рішенням Приморського райсуду м. Одеси від 11.02.2020 року по цивільній справі №522/190/19 шлюб між ними було розірвано. [INFO] у подружжя [PERSON] народився син - [PERSON] , що підтверджується витягом з запису про народження, виданим реєстратором актів цивільного стану м. Женеви Мішелем Бріто Костою. Неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю [PERSON] . [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають від дитини окремо. Судом встановлено, що між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та її матір`ю - [PERSON] . склались неприязні стосунки, вони не спілкуються і між ними виник спір з приводу участі батька, діда та баби малолітньої дитини в її вихованні. Внаслідок порушення матір`ю прав дитини і баби та діда на спілкування, [PERSON] та [PERSON] звернулись, спочатку, до органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, а потім і до суду із позовом про визначення порядку участі баби та діда у вихованні неповнолітнього онука. Зі змісту висновку №Ко-2112 від 23.08.2018 року, орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради зобов`язав [PERSON] не перешкоджати зустрічам і спілкуванню баби [PERSON] та діда [PERSON] з малолітнім [PERSON] та визначив спосіб участі [PERSON] та [PERSON] з малолітнім [PERSON] , шляхом встановлення систематичних зустрічей баби та діда з дитиною кожну першу та третю суботу і неділю місяця з 12:00 год. до 14:00 год., у присутності матері, [PERSON] , а також дні народження та святкові дні за попередньою домовленістю з матір`ю. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30.06.2020 року по справі №522/15668/18 зобов`язано [PERSON] не перешкоджати зустрічам і спілкуванню баби [PERSON] та діда [PERSON] з малолітнім онуком [PERSON] , [INFO] . Суд першої інстанції визначив спосіб участі баби та діда у вихованні онука шляхом встановлення систематичних зустрічей з дитиною кожної першої суботи місяця з 12.00 год. до 14.00 год. у присутності матері [PERSON] . У дні народження та святкові дні зустрічі баби та діда з дитиною за попередньою домовленістю батьків. Постановою Одеського апеляційного суду від 24.02.2021 року по справі №522/15668/18 рішення суду першої інстанції змінено та викладено абзац четвертий резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Визначити способи участі [PERSON] та [PERSON] з малолітнім онуком [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення систематичних зустрічей баби та діда з дитиною кожну першу та третю суботу місяця з 12.00 годин до 14.00 годин, у присутності матері [PERSON] , а також дні народження та святкові дні за попередньою домовленістю з матір`ю». В решті рішення Приморського районного суду міста Одеси від 30.06.2020 року було залишене без змін. Постановами Головного державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Франчук М.А. від 03 вересня 2021 року було відкрито виконавчі провадження [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] з примусового виконання виконавчих листів №522/15668/18, виданих 23.06.2021 року та 16.07.2021 року Приморським районним судом м. Одеси про визначення способу участі баби та діда у вихованні дитини шляхом встановлення систематичних зустрічей з дитиною кожної першої та третьої суботи місяця з 12:00 до 14:00 у присутності матері [PERSON] . У дні народження та святкові дні - зустрічі з дитиною за попередньою домовленістю з матір`ю та про зобов`язання [PERSON] не перешкоджати зустрічам і спілкуванню [PERSON] та [PERSON] з малолітнім онуком [PERSON] . Постановами Головного державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Франчук М.А. від 27 грудня 2021 року було завершено виконавчі провадження [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] шляхом повернення виконавчих документів стягувачам на підставі їх заяв. Не погоджуючись із порядком зустрічей встановленим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30.06.2020 року та постановою Одеського апеляційного суду від 24.02.2021 року по справі №522/15668/18, [PERSON] 06.09.2021 року було подано позовну заяву про зміну порядку участі у вихованні та спілкуванні баби та діда з малолітнім онуком. Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно статті 9 Конвенції, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 257 СК України встановлено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до ст.263 СК України, спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Згідно до ч.1 та ч.2 ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Частинами 1, 2, 4, 5 ст.19 СК України, встановлено, у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Системний аналіз зазначених норм матеріального права вказує на те, що баба та дід мають безумовне право на спілкування зі своїм онуком, а той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати їм у такому спілкуванні. Порядок та спосіб участі баби і діда у вихованні дитини вирішується судом. Одеським апеляційним судом в постанові від 24.02.2021 року по справі №522/15668/18 визначено порядок участі відповідачів у вихованні неповнолітнього онука [PERSON] . Постанова суду апеляційної інстанції набрала законної сили та підлягає обов`язковому виконанню. Згідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №154056929 від 28.01.2019 року, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] постійно проживають в даному будинку. Актом обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , складеним 28.05.2021 року Службою у справах дітей Таїровської селищної ради, встановлено, що для дитини створені всі умови для гармонійного розвитку, є окрема кімната, в якій облаштована ігрова зала під зону відпочинку з окремим спальним ліжком у вигляді автомобіля, велика кількість іграшок, шафа для одягу. Створено всі умови для перебування дитини у будинку. Також в акті зазначено, що у 3-поверховому будинку чисто, охайно, зроблений сучасний ремонт, будинок підключений до всіх мереж, опалення газове, водопостачання та водовідведення централізоване. Створені всі умови для перебування дитини в будинку, наявна зелена зона відпочинку на прибудинковій території, гойдалки, батути. У родині теплі, дружні стосунки. Аналогічна інформація міститься в акті обстеження умов проживання, складеному службою у справах дітей Овідіопольської районної державної адміністрації 25.07.2018 року. Згідно з медичними довідками про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів серії 10ААЄ №311980 від 15.11.2018 року та серії 10ААЄ №311981 від 15.11.2018 року, [PERSON] та [PERSON] без ознак психічного розладу. Згідно з сертифікатами про проходження профілактичного наркологічного огляду від 15.11.2018 року серії 10ААЄ №224400 та серії 10ААЄ №224601, у [PERSON] та [PERSON] ознак наркологічних захворювань не виявлено. [PERSON] та [PERSON] намагаються постійно вітати [PERSON] зі святами. Так, зокрема, відповідачі направляли подарунок внуку на день народження, що підтверджується накладною про відправку посилки №12168 від 25.01.2019 року. Проте, [PERSON] не прийняла посилку, хоча була в цей день вдома за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується записом кур`єра на накладній про відправку посилки. Охоронець будинку отримати посилку для передачі [PERSON] відмовився. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] перешкоджає зустрічам баби та діда з внуком, мотивуючи свою відмову приводити дитину для спілкування тим, що відповідачі по справі є алкоголіками, а тому вони можуть зашкодити дитині. Для спростування вищевказаної інформації [PERSON] та [PERSON] , змушені були звертатись до суду з позовом про захист честі та гідності і зобов`язання [PERSON] спростувати недостовірну інформацію. Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 22.01.2019 року по справі №522/16047/18 було зобов`язано [PERSON] спростувати поширену нею негативну інформацію про те, що [PERSON] та [PERSON] страждають на алкоголізм та не один раз їздили до Болгарії на лікування від алкоголізму, шляхом спростування цієї інформації у соціальній мережі «Facebook» та шляхом направлення на адресу органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради листа зі спростуванням поширеної вищевказаної інформації. Постановою Одеського апеляційного суду від 24.07.2019 року рішення Приморського районного суду міста Одеси від 22.01.2019 року було залишене без змін та набрало законної сили. Зі змісту листа голови правління ОСББ «Кріт» №28 від 09.12.2019 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] до серпня 2019 року проживали в квартирі [ADDRESS] з малолітньою дитиною. Вони неодноразово звертались до працівників охорони будинку з проханнями не пропускати до їх квартири [PERSON] , його батьків, кур`єрів з доставкою пошти та подарунків для дитини. Згідно до рапортів старшого інспектора Шевченківського ВП Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області від жовтня 2018 років, відповідач [PERSON] неодноразово звертався до поліції із заявами про те, що [PERSON] та [PERSON] не дають бачитись із дитиною. У висновку експерта №20-3898 від 29.01.2021 року, складеного на підставі постанови старшого слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області Кумайгородського С.Г. від 01.06.2020 року, експерт прийшов, зокрема, до наступних висновків: - дії [PERSON] та [PERSON] , що виражаються у вчинені перешкод батьку [PERSON] у зустрічах і спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] є психологічним насильством над [PERSON] та малолітнім [PERSON] , яке має системний характер; - [PERSON] завдані моральні страждання діями [PERSON] та [PERSON] . Експертом рекомендовано: налагоджування систематичних зустрічей малолітнього [PERSON] з батьком [PERSON] без присутності [PERSON] та [PERSON] ; - проведення судової психолого-психіатричної експертизи [PERSON] та [PERSON] з метою з`ясування причин порушення соціальних зав`язків та встановлення можливих ризиків порушення системи виховання малолітнього [PERSON] . В синтезуючій частині висновку експерта (стор.17-18 висновку) зазначено, що з аналізу наданих на дослідження відеоматеріалів випливає, що починають формуватися природні та якісні (з психологічної точки зору) стосунки у системі «батько-син», які не могли бути сформовані раніше через перешкоджання [PERSON] систематичним зустрічам пана [PERSON] із дитиною. Пан [PERSON] відчуває справжню прихильність до дитини, у підекспертного сформоване почуття батьківської любові. Малолітній [PERSON] виявляє прихильність до батька. Зазначені ознаки свідчать про те, що дитина відчуває себе в безпеці поряд із батьком, довіряє батькові, залучає до спільної гри, що є свідченням формування сталої системи «батько-син». Надмірний контроль зустрічей між [PERSON] та малолітнім [PERSON] з боку [PERSON] та [PERSON] містить ознаки авторитарної (домінуючої) поведінки та маніпулювання почуттями батька до сина. [PERSON] виконує роль деструктивного «буфера» у формуванні відносин « [PERSON] - [PERSON] - [PERSON] » Жінка підбурює доньку до конфліктних взаємин з колишнім чоловіком (коментує що необхідно казати, як себе поводити). Гіперпротекція збоку матері та бабусі унеможливлює здобуття досвіду, соціалізації, адаптації до суспільства малолітнього [PERSON] , що є ознакою психологічного насильства та може призводити до затримки психологічного розвитку дитини. Тривале позбавлення можливості [PERSON] бачитись з сином [PERSON] та системний негативний вплив дій [PERSON] та [PERSON] на можливість формування усталених, заснованих на почутті батьківської любові та прихильності взаємин між [PERSON] та [PERSON] , є психологічним насильством на батьком та сином. У постановах Верховного суду у складі Касаційного цивільного суду від 10 липня 2019 року у справі № 686/23256/16-ц (провадження № 61-32980св18); від 25 березня 2021 року у справі № 752/21411/17 (провадження № 61-10929св20) від 14 липня 2021 року у справі №753/10636/17-ц (провадження №61-14001св20) зроблено висновок, що отриманий відповідно до вимог закону висновок експерта у кримінальній справі, є письмовим доказом у цивільній справі, якому суд має надати оцінку та мотивувати, чи визнає доказ, чи відхиляє його. Отже вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, обґрунтовано врахував допустимість висновку експерта як доказу, оскільки експертиза, проведена у кримінальному провадженні, містила інформацію щодо предмета доказування у цивільному провадженні, незважаючи на те, що на момент розгляду справи вирок у кримінальній справі не ухвалений. Оскільки висновок експерта №20-3898 від 29.01.2021 року, виготовлений у межах кримінальної справи, містить інформацію щодо предмету доказування у даній цивільній справі (зокрема, тієї обставини, що мати та бабуся, всупереч інтересам дитини, перешкоджають їй у спілкуванні із батьком та з іншими родичами), а експерт був обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, то висновок експерта №20-3898 від 29.01.2021 року є належним та допустимим доказом у справі і має бути оцінений судом. Одеським апеляційним судом в постанові від 24.02.2021 року по справі №522/15668/18 визначено порядок участі відповідачів у вихованні неповнолітнього онука [PERSON] . Постанова суду апеляційної інстанції набрала законної сили та підлягає обов`язковому виконанню. Позивачем по даній цивільній справі не наведено жодної мотивованої обставини для зміни порядку, встановленого апеляційним судом. Позивач не наводить жодної причини для того, щоб бабуся та дідусь бачили онука лише 2 (дві) години за 3 (три) місяці. Будь-яких належних та допустимих доказів того, що спілкування із онуком протягом 2 годин за 3 місяці буде відповідати інтересам самого малолітнього [PERSON], матеріали справи не містять. Фактично, позивач мотивує заявлені позовні вимоги лише тим, що відповідачі самі не цікавляться життям дитини та не з`являються на зустрічі до дитини та з початку повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну відповідачі перебувають закордоном. На підтвердження цього позивач надала суду власноручно складений графік зустрічей та на ухвалу суду Центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України була надана відповідь №522/17057/21/1134/2023 від 08.02.2023 року. Проте, проаналізувавши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що доводи позивача про небажання відповідачами приймати участь у вихованні онука, викладені в позовній заяві, спростовуються рішеннями судів по справі №522/15668/18 та матеріалами виконавчих проваджень, з яких вбачається, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] вживають всіх, залежних від них заходів, для того, щоб спілкуватись зі своїм онуком та приймати участь у його вихованні. Проте, саме позивач перешкоджає відповідачам спілкуватись з дитиною та намагається повністю унеможливити таке спілкування шляхом подання даного позову до суду. Факт перебування відповідачів закордоном під час військових дій не є підставою для обмеження їх безумовного права на зустрічі зі своїм онуком та не є ознакою того, що відповідачі не бажають спілкуватись із ним. Роздруківка особистої переписки між позивачем та відповідачем [PERSON] , яку надала [PERSON] , лише підтверджує позицію відповідачів про те, що вони бажають та готові приймати участь у вихованні онука, готові піклуватись про нього та фізично і духовно виховувати його. Проте, саме позивач унеможливлює таке спілкування, оскільки, нібито, погоджується на те, щоб відповідач приїхав на зустріч за адресою її проживання, однак коли відповідачі приїжджали, то сама ж позивач їх не пускала. Твердження позивача про те, що відповідачі ображають її з сином є безпідставними та необґрунтованими. Будь-які належні та допустимі докази цього в матеріалах справи відсутні. Згідно до вимог ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Відповідно до ч.2 ст.81 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Оскільки позивачем не доведено, а відповідачами спростовано факт наявності підстав для зміни порядку участі діда та баби у вихованні онука, то суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про зміну порядку участі баби та діда у вихованні онука є безпідставними та необґрунтованими і задоволенню не підлягають. Надаючи оцінку позовній вимозі про визначення зустрічей баби та діда з малолітнім внуком за місцем проживання позивача, суд приходить зазначає, що чинними нормами матеріального права не встановлено, що баба та дід повинні спілкуватись із дитиною лише в місці проживання матері дитини. Навпаки, передбачене право на особисте спілкування з дитиною, в тому числі й того з батьків, хто проживає окремо. При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які свідчили б про те, що особисте спілкування баби та діда з дитиною в публічних місцях чи вдома у баби та діда може зашкодити малолітньому [PERSON] . У рішенні ЄСПЛ у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі "Johansen v. Norway" від 07 серпня 1996 року, § 78). Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поширюються, у тому числі, і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення ЄСПЛ у справі "Kruskic v. Croatia" від 25 листопада 2014 року, §108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність" (рішення ЄСПЛ у справі "Bogonosovy v. Russia" від 05 березня 2019 року, § 82). Так, Верховний суд в постанові від 16.06.2021 року по справі №317/206/20 погодився з рішенням суду першої інстанції, яким визначено місцем зустрічі баби та діда із внучкою за місцем їх проживання без присутності батька. Також в постанові від 06.12.2018 року по справі №541/319/17 Верховний суд погодився з рішенням суду першої інстанції, яким визначено місцем зустрічі баби із внучкою за місцем проживання баби, з можливістю забирати дитину з дошкільного навчального закладу та здійснювати прогулянки по місту, відвідувати заклади культури, враховуючи при цьому стан здоров`я та бажання дитини. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визначення місця зустрічі баби та діда з онуком лише за місцем проживання матері дитини є безпідставною та необґрунтованою і такою, що суперечить інтересам дитини. Позивачем не наведено жодного мотивування визначення саме такого способу участі відповідачів у вихованні дитини. Право баби та діда на особисте спілкування із внуками та на зустрічі, як у публічних місцях, та і у себе вдома чітко визначене та підтримується у сталій судовій практиці. Позивач [PERSON] у своїй позовній заяві просить суд, зокрема зобов`язати бабу [PERSON] та діда [PERSON] попереджати про свої візити завчасно, мінімум за 3 доби до зустрічі; зобов`язати бабу [PERSON] та діда [PERSON] у присутності дитини не провокувати конфлікти, не лаятись, не поводити себе агресивно, не з`ясовувати стосунки, приходити у тверезому стані та не палити цигарки у присутності дитини; зобов`язати бабу [PERSON] та діда [PERSON] без попереднього узгодження із позивачем як з матір`ю дитини не приходити у призначений їм час на зустріч до онука з будь-якими іншими особами чи групою осіб; якщо у них колись з`явиться бажання, що-небудь купити для онука, то будь-які покупки для дитини (продукти харчування, одяг, іграшки, книжки та ін.) попередньо узгоджувати з [PERSON] як з матір`ю дитини, яка знає потреби, смаки та бажання дитини тощо. Проте, така позовна вимога задоволенню не підлягає, оскільки дні зустрічей вже визначені рішенням апеляційного суду (кожна перша та третя субота місяця з 12.00 до 14.00 годин). Попереджати позивача про ці дні немає ніякого сенсу, оскільки вони відомі позивачці. Крім того, у відповідності до рішення апеляційного суду, відповідачі попередньо домовлятимуться з позивачкою про зустрічі у святкові дні. Така домовленість може відбуватись і за день до зустрічі і за годину, оскільки попереджати за 3 доби не завжди можливо для сторін (хтось із осіб може захворіти тощо). У зв`язку з цим доцільним є саме попереднє попередження про зустріч, як встановлено постановою суду апеляційної інстанції. Позивач просить суд зобов`язати відповідачів не лаятись у присутності дитини, не поводити себе агресивно, не провокувати, не вчиняти конфлікти, не з`ясовувати стосунки, не палити цигарки, не приходити на зустрічі з третіми особами. Проте, такі позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки є неналежним способом захисту у даній цивільній справі, предметом розгляду у якій є зміна способу участі баби та діда у вихованні неповнолітнього онука, та є передчасними на даний момент. У разі вчинення відповідачами дій, які порушуватимуть публічний порядок та громадську безпеку, або матимуть ознаки домашнього насильства по відношенню до позивача або до неповнолітнього [PERSON] , то [PERSON] не позбавлена можливості звернутись до відповідних правоохоронних органів або до суду за захистом своїх порушених прав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 від 11.09.2018 року у справі № 905/1926/16 від 30.01.2019 року у справі № 569/17272/15-ц. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі №333/6816/17 зазначено, що ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Позовна вимога про зобов`язання відповідачів приходити на зустріч з онуком без третіх осіб є неконкретною та необґрунтованою. Так, відповідачі, на виконання рішення суду, можуть з`являтись на зустрічі з державним виконавцем та зі своїм представником, які є третіми особами в даних правовідносинах та які виконуватимуть свої посадові обов`язки. Зобов`язання відповідачів приходити на зустрічі без третіх осіб, фактично, позбавить можливості відповідачів виконувати рішення суду в примусовому порядку. Така вимога є незаконною та необґрунтованою. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні первісного позову слід відмовити. Також не підлягають задоволенню і вимоги за зустрічною позовною заявою про визначення способу участі [PERSON] у вихованні малолітнього онука з огляду на наступне. Згідно з частиною восьмою статті 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 257 СК України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Верховний Суд у постанові від 06.12.2018 (справа № 541/319/17) зробив висновок, що тлумачення частини другої та третьої статті 257 свідчить, що законодавець визначив механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення. Як було встановлено судом вище, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30.06.2020 по справі №522/15668/18 зобов`язано [PERSON] не перешкоджати зустрічам і спілкуванню баби [PERSON] та діда [PERSON] з малолітнім онуком [PERSON] , [INFO] . Суд першої інстанції визначив спосіб участі баби та діда у вихованні онука шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з дитиною кожної першої суботи місяця з 12.00 год. до 14.00 год. у присутності матері [PERSON] . У дні народження та святкові дні зустрічі баба та діда з дитиною за попередньою домовленістю батьків. Постановою Одеського апеляційного суду від 24.02.2021 року по справі №522/15668/18 рішення суду першої інстанції змінено та викладено абзац четвертий резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Визначити способи участі [PERSON] та [PERSON] з малолітнім онуком [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення систематичних зустрічей баби та діда з дитиною кожну першу та третю суботу місяця з 12.00 годин до 14.00 годин, у присутності матері [PERSON] , а також дні народження та святкові дні за попередньою домовленістю з матір`ю». В решті рішення Приморського районного суду міста Одеси від 30.06.2020 року було залишене без змін. Суд наголошує на тому, що судами першої та апеляційної інстанції при визначенні способу участі [PERSON] та [PERSON] у вихованні малолітнього онука [PERSON] , в рамках розгляду справи по справі №522/15668/18, було повністю враховано емоційну напруженість, яка наявна між сторонами, фактичні обставини справи, інтереси дитини, її вік, проживання дитини разом із матір`ю, окремо від діда та баби, що стало наслідком встановлення справедливого та найбільш оптимального по відношенню до сторін способу участі баби та діда у виховані малолітнього онука. Позивачем за зустрічним позовом, з урахуванням завершених виконавчих проваджень щодо примусового виконання рішення суду у справі №522/15668/18, не наведено підстав та не надано доказів порушення його права вже встановленим порядком зустрічей з онуком. Необхідність у зміни встановленого судом порядку, станом на теперішній час, з урахуванням фактичних обставин справи, відсутня. У зв`язку з цим, у суду не має підстав для встановлення іншого способу участі [PERSON] у вихованні малолітнього онука [PERSON] , аніж того який був встановлений рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30.06.2020 року та постановою Одеського апеляційного суду від 24.02.2021 року по справі №522/15688/18. За таких обставин, станом на теперішній час, правові підстави для задоволення зустрічного позову [PERSON] про визначення місця та порядку зустрічей баби та діда з малолітнім онуком відсутні. За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Суд враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Outcome: dismissed