Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

У листопаді 2023 року представника позивача [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Служба у справах дітей та сімї Миронівської міської ради Обухівського району Київської області про позбавлення батьківських прав. В обгрунтувані поданого позову зазначивши, що з 06 лютого 2010 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу мають двох малолітніх синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 19 квітня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Це рішення суду набрало законної сили 04 травня 2017 року. Після розірвання шлюбу відповідач не займався вихованням та доглядом їхніми спільними дітьми, матеріально теж не утримував їх, тому [PERSON] подала позовну заяву до суду про стягнення аліментів з [PERSON] на її користь на утримання синів [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Миронівського районного суду від 18 квітня 2017 року було задоволено позов та вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання синів: [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно і до повноліття дітей, починаючи з 28 березня 2017 року. У відповідача на цей час існує заборгованість понад 270 000 грн. Проте, відповідач, не дбає про своїх малолітніх дітей. Не утримує їх і не надає будь-якої допомоги на їх утримання. Вихованням не займається, за станом фізичного і духовного розвитку дітей не слідкує. Також зазначивши, що оскільки [PERSON] не піклується про дітей, не приділяє дітям відповідної уваги, матеріально не утримує їх, не допомагає їм, просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] стосовно його малолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Миронівський районний суд Київської області від 05 грудня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Миронівський районний суд Київської області від 05 грудня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 17 січня 2024 року підготовче провадження в справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. Надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Також разом із заявою додано свідоцтво про шлюб від 06 лютого 2024 року видане відділом «Центром» надання адміністративних послуг Миронівської міської ради обухівського району Київської області, серія [NUMBER] вбачається, що [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] про що складено відповідний актовий запис № 8, також долучено паспорт громадянина України на імя [PERSON] , [INFO] . Представник служба у справах дітей та сімї Миронівської міської ради Обухівського району Київської області направила до суду заяву, у якій просить розглянути справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, місце та час розгляду справи. Відповідно до положень пункту 4 частини 7 статті 128 ЦПК України дата проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за місцем проживання є днем вручення судової повістки та виклик до суду через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Причину своєї неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Згідно до положення ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, доказів про поважність неявки до суду не надав, також не подав відзив на позовну заяву, тому у відповідності з вимогами ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження від [INFO] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області серія [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] . Батьком значиться - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до свідоцтва про народження від [INFO] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миронівського районного управління юстиції Київської області серія [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] . Батьком значиться - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 13). Згідно рішенням Миронівського районного суду Київської області від 19 квітня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Це рішення суду набрало законної сили 04 травня 2017 року (а.с. 17-18). Згідно рішенням Миронівського районного суду від 18 квітня 2017 року було задоволено позов [PERSON] та вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання синів: [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно і до повноліття дітей, починаючи з 28 березня 2017 року. На виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист від 15 травня 2017 року - справа ЄУН 371/416/17 (а.с. 19-21). Відповідно до довідки № 7672 від 01.03.2023 року [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] за період 01.05.2017 по 31.08.2023 та згідно довідки-розрахунку № 27074 від 25.09.2023 згідно виконавчого листа № 371/416/17 від 15.05.2017 станом на 31.08.2023 заборгованість зі сплати аліментів у [PERSON] становить 274 157, 87 грн. (а.с. 22-23). Згідно довідки № 129 від 28 серпня 2023 року діти [PERSON] та [PERSON] є учнями ОЗО «Миронівський академічний ліцей № 3 Миронівської міської ради Київської області». За підписом директора вказаного закладу [PERSON] зазначено, що [PERSON] та [PERSON] навчаються в даному закладі з 1 класу по цей час. Протягом навчального процесу їхній батько не цікавиться шкільним життям дітей (а.с. 24). Відповідно до витягу від 07 квітня 2023 року № 02-14/672, виданого відділом «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Миронівської міської ради власнику житлового приміщення [PERSON] за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 25). Як вбачається з відповіді від 22.09.2023 № 347 за підписом генерального директора КНП «Миронівський ЦПМСД» Т. Войтюк на адвокатський запит № 25 від 19.09.2023, де вказано, що в КНП «Миронівський ЦПМСД» у дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , укладено декларацію на медичне обслуговування з лікарем-педіатром Йорою Любов`ю Іванівною . Згідно наданої лікарем інформації відомо, що [PERSON] , [INFO] перебуває на обліку у закладі з 23.06.2010. За період з 2022 по 2023 рр. відвідував заклад у супроводі матері [PERSON] , [INFO] з приводу травми ОРС і був направлений на консультацію до лікаря-травматолога КНП «Миронівська ОБЛ», 18.11.2022 - з приводу направлення на ЛКК для видачі довідки про звільнення від занять фізкультурою, 27.06.2023 - приводу профогляду. [PERSON] , [INFO] перебуває на обліку у закладі з 20.01.2014, за період з 2022 по 2023 рр. відвідав заклад у супроводі матері [PERSON] , [INFO] , 30.10.2022 та 04.11.2022 з приводу ГРВІ, 26.07.2023 - з приводу профогляду. Інформація щодо участі батька вказаних дітей [PERSON] у лікуванні дітей відсутня (а.с. 26). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 11 жовтня 2023 року № 179 у складі: Бабкіної О.В. - начальника служби у справах дітей та сім`ї. Комаровою А.В. - провідного спеціаліста служби у справах дітей та сім`ї, на підставі заяви громадянки [PERSON] , з метою підготовки висновку про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] проведено обстеження умов проживання: [ADDRESS] , указано, що житло розміщене на 1 поверсі одноповерхового будинку, складається з п`яти кімнат: одна з яких є прохідною, ванної кімнати та кухні. Умови проживання ьна момент обстеження: в будинку було чисто та охайно. Наявне газове опалення. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: для дітей є окремі кімнати з відповідними меблями, наявний одяг по віку та сезону, діти забезпечені продуктами харчування. За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: [PERSON] , [INFO] (мати), [PERSON] , [INFO] (син), [PERSON] , [INFO] (син), [PERSON] , [INFO] (дочка), [PERSON] , [INFO] (співмешканець). Стосунки сім`ї дружні. Результат бесіди і ставлення членів сім`ї до рішення щодо позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] є зваженим та обдуманим. Батько малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] спільно з ними не проживає, не займається їх вихованням та утриманням. Після розлучення діти з батьком не бачилися. Фінансово він їх не утримує та не забезпечує, має велику заборгованість по аліментах. (а.с. 27). Згідно рішення Миронівської міської ради Обухівського району Київської області № 436 від 25 жовтня 2023 року «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських правд [PERSON] відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON] », затверджено висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Миронівської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON] (а.с.с 28). Відповідно до висновкуОргану опіки та піклування виконавчого комітету Миронівської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON] , затверджено рішення виконавчого комітету Миронівської міської ради Обухівського району Київської області № 436 від 25 жовтня 2023 року (а.с. 29). [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується відповідним свідоцтво про шлюб від 06 лютого 2024 року видане відділом «Центром» надання адміністративних послуг Миронівської міської ради обухівського району Київської області, серія [NUMBER] вбачається, що [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] про що складено відповідний актовий запис № 8 (а.с. 91). Відповідно до ч. 1 ст. 13, ч.1 ст. 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. У відповідності з ч. 1 та ч. 2 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення наведених норм права дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (зокрема, серед інших Постанова Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі №520/8264/19). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58). У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Доказів на підтвердження виконання відповідачем, як батьком, батьківських обов`язків щодо дитини суду не надано, та такі в матеріалах справи відсутні. Враховуючи обставини справи суд дійшов переконання, що позбавлення батьківських прав відповідача відповідає інтересам дітей, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей та не дбає про їх матеріальне забезпечення, тривалий час не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дітьми, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, такою поведінкою показуючи поганий приклад нехтування сімейними цінностями та байдужості до родичів. Таким чином, вимога позову про позбавлення відповідача батьківських прав [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи, що суд задовольнив позов в повному обсязі, та позивач сплатив судовий збір в розмірі 1073,60 грн., з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved