Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] , за змістом якого просить: - визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини [PERSON] , [INFO] , проживаючої в с. Сліпчиці Житомирського району Житомирської області після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] в смт Головине, терміном в 3 місяці після вступу рішення в законну силу. 08.02.2024 суд у порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України звернувся до Виконавчого комітету Черняхівської селищної ради з метою отримання інформації, щодо зареєстрованого місця проживання [PERSON] та [PERSON] . 14.02.2024 на адресу суду з Черняхівської селищної ради надійшов лист, згідно якого гр. [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 14.02.2024 на адресу суду з Черняхівської селищної ради надійшов лист, згідно якого гр. [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 19.02.2024 суд позовну заяву [PERSON] залишив без руху та надав позивачу 7-денний строк для усунення недоліків позовної заяви. 01.03.2024 на електронну адресу суду надійшла уточнююча позовна заява з додатками. Ухвалою від 05.03.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання суд призначив на 01.04.2024. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є спадкоємицею за заповітом після смерті матері - [PERSON] , однак нею з поважних причин пропущений строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Позивач зазначає, що за життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все належне її майно дочці [PERSON] ( позивачу). Позивач вказує, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до якої увійшла земельна ділянка, право власності на яку підтверджується сертифікатом на земельну ділянку серії ЯБ № 026184. Даний сертифікат належав брату позивача - [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого є [PERSON] (мати позивачки), яка прийняла спадщину, але не оформила спадкових прав. Позивач пояснює, що спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є [PERSON] (відповідач-й) та [PERSON] (відповідач -2), які прийняли спадщину. Позивач доводить, що вона є спадкоємицею за заповітом після смерті своєї матері [PERSON] . Позивач пояснює, що вона пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 1270 ЦК України, з поважних причин, оскільки перебувала в скрутному матеріальному становищі. При зверненні до нотаріальної контори позивачу роз`яснено, що вона пропустила 6-місячний термін для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті померлої [PERSON] . Оскільки позивач у позасудовому порядку не може захистити свої права, за захистом свого порушеного права на спадкування звернулась до суду. Сторони у судове засідання не з`явились. 29.03.2024 представник позивача подала до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує та позов просить задовольнити (а.с. 42). 29.03.2024 від відповідачів надійшли до суду заяви про визнання позовних вимог в повному обсязі, розгляд справи просять проводити у їх відсутність (а с. 40,41). Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у ст. 49 цього кодексу, позивач вправі відмовитись від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Встановивши, що заяви відповідачів про визнання позову не суперечить нормам законодавства, не порушують будь-чиї права та інтереси, суд приймає такі до розгляду. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Зважаючи на подані учасниками справи заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд здійснює розгляд на підставі наявних у матеріалах справи документів у порядку ч.3 ст. 211 ЦПК України. В ході розгляду справи, суд відповідно до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 259 ЦПК України, рішення у цій справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду. У судовому засіданні від 01.04.2024 відповідно до ст. 268 ЦПК України, суд підписав вступну та резолютивну частини рішення суду. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [INFO] в смт Головине Житомирського району Житомирської області померла мати позивача- [PERSON] у віці 72 роки, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.05.2022 (а.с. 7). Родинний зв`язок між позивачем та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] [INFO] , серії [NUMBER] , від 12.04.1990 р., де значиться в графі мати [PERSON] (а.с. 8), після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ", що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] від 10.11.2001 (а.с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до якої увійшло право за земельну ділянку площею 5,15га, яка розташована на території Сліпчицької сільської ради, право власності на яку підтверджується сертифікатом серії [NUMBER] , виданим на ім`я [PERSON] (а.с. 11). За життя [PERSON] 28.10.2021 склала заповіт, яким заповіла своє майно дочці [PERSON] (а.с.10). Даний заповіт відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі є зареєстрований та чинним (а.с. 13, 14). Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі вбачається, що після смерті [INFO] [PERSON] заведено спадкову справу №261/2021 та зареєстровано в реєстрі № 68549827 (а.с. 16) Відповідно до матеріалів даної спадкової справи спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є його сестра [PERSON] [INFO] (мати позивача) (а.с. 30). Відповідно до довідки Черняхівської селищної ради від 19.10.2023 №230 згідно записів погосподарської книги №6, особовий рахунок № [NUMBER] на день смерті спадкодавця [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] та проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , за даною адресою зареєстровані та проживали: [PERSON] (відповідач-1) та [PERSON] (відповідач2 ) (а.с. 28). За даними позивача [PERSON] не оформила за життя своїх спадкових прав після смерті [PERSON] Листом приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Драч Н.В. від 06.11.2023 № 676/01-16 позивачу роз`яснено, що вона пропустила 6-місячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] ( а.с.12). Позивач, вказуючи на те, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, а саме зазначає що тривалий час перебувала в складному матеріальному становищі, звернулась до суду з даним позовом, в якому просить захистити порушене право шляхом визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом статей 15 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на предмет та підстави позову суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини із спадкування, зокрема щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, які регулюється нормами права, що містяться в книзі 6 ЦК України. За приписами ч.1,4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За загальним правилом про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за відсутності інших спадкоємців пред`являється до територіальної громади в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Позивач в обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, посилався на те, що після смерті матері [PERSON] вона не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк, оскільки перебувала в скрутному матеріально становищі. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд дослідив поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Варто зазначити, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо. При цьому суд враховує аргументи позивача, наведені на підтвердження обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, оскільки такі визнаються відповідачами та підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia). Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосований в практиці Європейського суду, отримане (хоча і не оформлений належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям "майно" в розумінні ст. 1 Першого протоколу. Враховуючи наведені обставини, поважність причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини та фактично відсутність іншого способу захисту свого права на отримання спадщини, суд дійшов до висновку про можливість поновлення позивачу строку на подання заяви про прийняття спадщини, оскільки це є єдиний можливий спосіб захисту порушених прав та подальшого оформлення спадкових прав на майно померлого. Таким чином, оцінюючи в сукупності обставини, на які посилається позивач на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини та фактично відсутність іншого способу захисту свого права на отримання спадщини, суд дійшов висновку про наявність у позивачки об`єктивних труднощів для своєчасного прийняття спадщини після смерті [PERSON] , що є підставою для задоволення позову у межах заявлених вимог та визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки це є єдиний можливий спосіб захисту порушених прав та подальшого оформлення спадкових прав на майно померлої. Пии цьому суд і приймає визнання позову відповідачами. Відповідно до норм закріплених у ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя . Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Враховуючи викладені вище обставини суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача. Розподіл судових витрат Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Тому,

Outcome: approved