Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просила стягнути з Управління освіти Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації щомісячну компенсацію освітньої послуги за жовтень-грудень 2022 року та січень 2023 року у розмірі 18305,70 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у період з 2019-2022 навчальні роки донька позивача [PERSON] відвідувала Комунальну організацію «Заклад дошкільної освіти №372». У 2022 року позивачем було прийнято рішення про переведення доньки до приватного садка ТОВ «Дошкільний навчальний заклад «Ліко-Світ-Венеція», у зв`язку з чим 01.09.2022 року було укладено трьохсторонній договір №1032 між Управлінням освіти Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації (сторона 1), ТОВ «Дошкільний навчальний заклад «Ліко-Світ-Венеція» (сторона 2) та [PERSON] (сторона 3) на надання освітньої послуги (базового компоненту дошкільної освіти), яка компенсується за рахунок коштів бюджету м. Києва на навчальний рік. Умовами договору передбачено, що [PERSON] зобов`язується видалити заявку в системі електронного запису до закладів дошкільної освіти комунальної власності територіальної громади м. Києва у разі її наявності. Позивач по месенджеру у «Вайбер» звернулась до директора ДНЗ №372 [PERSON] , на що було отримано відповідь про те, що необхідно написати заяву та скинути її на електронну пошту, із зазначенням дати відрахування 08.09.2022 рік. Тому, 08.09.2022 року позивачем на месенджер у «Вайбер» та на електронну пошту подано заяву на ім`я директора Комунальної організації «Заклад дошкільної освіти №372» [PERSON] про відрахування з 08.09.2022 року із списку закладу дошкільної освіти №372 доньки позивача [PERSON] , к зв`язку з переходом в інший навчальний заклад. 20.09.2022 року директор Комунальної організації «Заклад дошкільної освіти №372» [PERSON] повідомила позивача про те, що вона ще не виключила зі списку доньку позивача. При цьому, донька позивача [PERSON] у вересні 2022 року почала відвідувати приватний садок ТОВ «Дошкільний навчальний заклад «Ліко-Світ-Венеція», за який позивачем було сплачено кошти у розмірі 17500,00 грн. щомісяця в період з вересня 2022-лютий 2023 року. 03.01.2023 року на рахунок позивача поступили кошти в сумі 3661,14 грн. компенсація за базовий компонент освіти, згідно договору №1032 від 01.09.2022 року. Позивач вважала, що її донька [PERSON] вибула із Комунальної організації «Заклад дошкільної освіти №372». Проте, 20.01.2023 року на телефон позивача через месенджер «Вайбер» надійшло повідомлення від [PERSON] про те, щоб позивач видалила заявку в державному садочку. Позивач зайшла у свій кабінет і заявка була видалена. 03.02.2023 року від директора Комунальної організації «Заклад дошкільної освіти №372» через месенджер «Вайбер» надійшло повідомлення про те, щоб позивач написала заяву на вибуття доньки [PERSON] з садочку і дату заяви поставити 20.01.2023 року. Позивач зазначає, що вона знаходилась у занепокоєному стані через дану ситуацію у зв`язку з чим 09.02.2023 року надіслала повторну заяву про відрахування своєї доньки [PERSON] з ДНЗ № [NUMBER] із зазначенням дати 20.01.2023 року. Пізніше позивач звернулась до Управління освіти Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою щодо невиплати грошової компенсації за освітні послуги за жовтень-грудень 2022 року та січень 2023 року У відповіді Управління освіти Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації зазначило, що до 19.01.2023 року заявка позивача була активна і лише за її заявою від 20.01.2023 року дитина була відрахована із ДНЗ №372. Вважає, що внаслідок неправомірних дій директора ДНЗ №372 вона не отримувала щомісячну компенсацію освітньої послуги за жовтень-грудень 2022 року та січень 2023 року у розмірі 18305,70 грн., у зв`язку з чим просила позов задовольнити. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05.06.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі. У встановлений ухвалою суду строк, відзив від відповідача не надійшов. Від третьої особи також пояснення не надходили. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, сторони у судове засідання не викликалися. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що у період з 2019-2022 навчальні роки донька позивача [PERSON] відвідувала Комунальну організацію «Заклад дошкільної освіти №372». У 2022 року позивачем було прийнято рішення про переведення доньки до приватного садка ТОВ «Дошкільний навчальний заклад «Ліко-Світ-Венеція», у зв`язку з чим 01.09.2022 року було укладено трьохсторонній договір №1032 між Управлінням освіти Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації (сторона 1), ТОВ «Дошкільний навчальний заклад «Ліко-Світ-Венеція» (сторона 2) та [PERSON] (сторона 3) на надання освітньої послуги (базового компоненту дошкільної освіти), яка компенсується за рахунок коштів бюджету м. Києва на навчальний рік. Умовами договору передбачено, що [PERSON] зобов`язується видалити заявку в системі електронного запису до закладів дошкільної освіти комунальної власності територіальної громади м. Києва у разі її наявності. Як зазначає позивач у своєму позову, вона по месенджеру у «Вайбер» звернулась до директора ДНЗ №372 [PERSON] , на що було отримано відповідь про те, що необхідно написати заяву та скинути її на електронну пошту, із зазначенням дати відрахування 08.09.2022 рік. Тому, 08.09.2022 року позивачем на месенджер у «Вайбер» та на електронну пошту подано заяву на ім`я директора Комунальної організації «Заклад дошкільної освіти №372» [PERSON] про відрахування з 08.09.2022 року із списку закладу дошкільної освіти №372 доньки позивача [PERSON] , у зв`язку з переходом в інший навчальний заклад. 20.09.2022 року директор Комунальної організації «Заклад дошкільної освіти №372» [PERSON] повідомила позивача про те, що вона ще не виключила зі списку доньку позивача. При цьому, донька позивача [PERSON] у вересні 2022 року почала відвідувати приватний садок ТОВ «Дошкільний навчальний заклад «Ліко-Світ-Венеція», за який позивачем було сплачено кошти у розмірі 17500,00 грн. щомісяця в період з вересня 2022-лютий 2023 року. 03.01.2023 року на рахунок позивача поступили кошти в сумі 3661,14 грн. компенсація за базовий компонент освіти, згідно договору №1032 від 01.09.2022 року. Як зазначає позивач, вона вважала, що її донька [PERSON] вибула із Комунальної організації «Заклад дошкільної освіти №372». Проте, 20.01.2023 року на телефон позивача через месенджер «Вайбер» надійшло повідомлення від [PERSON] про те, щоб позивач видалила заявку в державному садочку. Позивач зайшла у свій кабінет і заявка була видалена. 03.02.2023 року від директора Комунальної організації «Заклад дошкільної освіти №372» через месенджер «Вайбер» надійшло повідомлення про те, щоб позивач написала заяву на вибуття доньки [PERSON] з садочку і дату заяви поставити 20.01.2023 року. Позивач зазначає, що вона знаходилась у занепокоєному стані через дану ситуацію у зв`язку з чим 09.02.2023 року надіслала повторну заяву про відрахування своєї доньки [PERSON] з ДНЗ № [NUMBER] із зазначенням дати 20.01.2023 року. Пізніше, 07.02.2023 року позивач звернулась до Управління освіти Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою щодо невиплати грошової компенсації за освітні послуги за жовтень-грудень 2022 року та січень 2023 року У відповіді від 13.02.2023 року за №148 Управління освіти Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації зазначило, що до 19.01.2023 року заявка [PERSON] була активна і лише за її заявою від 20.01.2023 року дитина була відрахована із ДНЗ №372. Також зазначено, що Управлінням освіти проведено роз`яснювальну роботу з директором дошкільного навчального закладу №372 [PERSON] 15.02.2023 року позивач звернулась до Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) з заявою про надання роз`яснень, щодо виплати компенсації дошкільної освіти у 2022-2023 роках. Листом від 15.03.2023 року за №063-1047 Департаментом освіти і науки виконавчого органу КМР (КМДА) позивачу надані роз`ясненні щодо виплати компенсації приватним закладам дошкільної освіти у 2022-2023 роках в період воєнного стану Позивач вважає, що внаслідок неправомірних дій директора ДНЗ №372 вона не отримувала щомісячну компенсацію освітньої послуги за жовтень-грудень 2022 року та січень 2023 року у розмірі 18305,70 грн., у зв`язку з чим просила позов задовольнити. Суд вважає доводи позивача обґрунтованими, з огляд у на наступне. Згідно з пунктом 13 Положення про заклад дошкільної освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 березня 2003 р. № 305 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 2021 р. № 86), відрахування вихованців з державного (комунального) закладу дошкільної освіти може здійснюватися: 1) за заявою одного з батьків або іншого законного представника дитини, що подавав заяву про зарахування (крім випадків, коли рішенням органу опіки та піклування або суду місце проживання дитини визначено з іншим із батьків). Позивач [PERSON] на підтвердження вказаних обставин надала суду скрін-шоти повідомлень з телефону через месенджер між директором закладу дошкільної освіти №372 [PERSON] та нею, з яких вбачається, що позивач на виконання вимог №1032 від 01.09.2022 року про надання освітньої послуги (Базового компоненту дошкільної освіти), яка компенсується за рахунок коштів бюджету міста Києва на навчальний рік, 08.09.2022 року надіслала на електронну пошту директора [PERSON] заяву про відрахування доньки [PERSON] з закладу дошкільної освіти №372. Однак, з невідомих причин, директором [PERSON] донька позивача була відрахована з садочку у січні 2023 року на підставі повторної заяви позивача, яку ж і попросила написати сама директор. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21 червня 2023 року у справі № 916/3027/21 зазначила, що суд може розглядати електронне листування між особами у месенджері (як і будь-яке інше листування) як доказ у справі лише в тому випадку, якщо воно дає можливість суду встановити авторів цього листування та його зміст. Відповідні висновки щодо належності та допустимості таких доказів, а також обсяг обставин, які можливо встановити за їх допомогою, суд робить у кожному конкретному випадку із врахуванням всіх обставин справи за своїм внутрішнім переконанням. Верховний Суд неодноразово зазначав, що листування шляхом надіслання електронних листів уже давно стало частиною ділових звичаїв в Україні, а здійснення електронної переписки як усталеного звичаю ділового обороту в Україні, що не вимагає договірного врегулювання, визнається цивільним звичаєм за ст.7 ЦК (постанови Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №914/2505/17, від 13.10.2021 у справі №923/1379/20, на яку посилався скаржник, ухвала Верховного Суду від 25.05.2022 у справі №914/1003/21). Верховний Суд у постановах від 13.07.2020 у справі №753/10840/19, від 18.02.2021 у справі №442/3516/20 надані сторонами скрін-шоти повідомлень з телефону та планшету, роздруківки з Viber фактично визнав належними та допустимими доказами, які досліджені судами у їх сукупності та яким надана належна правова оцінка. Також Верховний Суд у постановах від 17.04.2020 у справі №905/2319/17, від 25.03.2020 у справі №570/1369/17, від 13.07.2020 у справі №753/10840/19, від 27.11.2019 у справі №1540/3778/18 дійшов висновку, що переписка у Viber, Skype та інших месенджерах, включно з голосовими повідомленнями та іншим, є належним електронним доказом у судових справах. Верховний Суд звертає увагу на презумпцію цілісності (достовірності) електронних доказів, що означає, що доказ вважається цілісним (достовірним), поки інша сторона цього не спростує. У постанові від 29.01.2021 у справі №922/51/20 Верховний Суд вказав, що подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, лише у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу. Аналогічний висновок зроблений у постанові від 23.09.2021 у справі №910/17662/19. З урахуванням викладеного, суд вважає, що зі сторони позивача умови договору №1032 від 01.09.2022 року про надання освітньої послуги (Базового компоненту дошкільної освіти), яка компенсується за рахунок коштів бюджету міста Києва на навчальний рік були виконані. Згідно з приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 627, ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи по суті суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України за рахунок бюджетних асигнувань Управління освіти Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved