Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

29 січня 2024 року від позивача до суду надійшов позов до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та на утримання дружини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18 серпня 2022 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1880. Від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З відповідачем проживають окремо, дитина проживає разом із нею, відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Позивач самостійно, власними силами, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати дитину, а також виконувати всі інші обов`язки, покладені на неї законом, необхідні для належного утримання сина. Оскільки, добровільно про сплату аліментів з відповідачем їй домовитися не вдалося, тому вона змушена звернутися до суду. Зазначає, що, як їй відомо, відповідач є працездатним, неофіційно працює на будівництві, аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчих документах з нього не проводиться, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання їхньої дитини у розмірі 2000 грн. Окрім того, у зв`язку із складним матеріальним становищем, позивач також потребує матеріальної допомоги на своє утримання від відповідача, так як доглядає за дитиною. Джерел доходу, крім соціальних виплат по догляду за дитиною, до досягнення нею трирічного віку, не має. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання позовної заяви до суду, а також просить стягнути аліменти на її утримання у розмірі 2000 гривень, починаючи з моменту подання позову до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років. Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 31 січня 2024 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 26 лютого 2024 року. 26 лютого 2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якій зазначає, що не визнає позов в частині стягнення аліментів на дружину, оскільки він є безпідставним. Зазначає, що починаючи з 17.07.2020 року на підставі судового наказу, виданого Шполянським районним судом Черкаської області 26.08.2020 року, із нього стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на користь [PERSON] , на утримання їхнього спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх шести місяців у нього виникли обставини, які унеможливлюють надання допомоги у вигляді аліментів на позивача, а саме 28 серпня 2023 року його було звільнено з роботи у зв`язку зі скороченням чисельності штату працівників, з даного часу відсутні джерела доходу. Зазначає, що йому не вистачає коштів на проживання та задоволення найнеобхідніших потреб. Водночас позивач працює продавцем та отримує заробітну плату. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Позивач у судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що стверджується телефонограмою (а.с. 28). 18 березня 2024 року через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Водночас у поданій заяві просила врахувати, що змушена підзаробляти, оскільки дитина народилась недоношеною та потребує додаткового догляду, ліків та харчування. Дитина потребує постійної реабілітації, так як має ускладнення в опорно-руховому розвитку, востаннє проходили таку з 04.03.2024 по 16.03.2024 (а.с. 29). Відповідач у судове засідання не з`явився також, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 28). Про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, заяв від нього не надійшло. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 18 серпня 2022 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який зареєстровано Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1880, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18 серпня 2022 року. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилося на « [PERSON] » (а.с. 5). У шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23 грудня 2022 року, з якого вбачається батько дитини [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 6). Між сторонами не досягнуто згоди щодо сплати аліментів на утримання малолітньої дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі Конвенції), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу (далі - СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно положень Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що відповідає приписам ч. 3 ст. 181 СК України. Отже, обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним самої дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти. Аналогічна правова позиція була викладена у постанові Верховного Суду від 22.11.2022 у справі № 188/1029/19. Згідно витягу №25 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб Локачинської селищної ради Волинської області від 16 січня 2024 року за адресою [ADDRESS] зареєстровано усього 4 осіб, у тому числі позивач [PERSON] , [INFO] , та дитина [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Таким чином, суд встановив, що [PERSON] , [INFO] , на даний час проживає у [ADDRESS] разом із матір`ю [PERSON] , яка здійснює всі зобов`язання по належному утриманню дитини. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 184 СК України , суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі . Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Виходячи із норм СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладається рівною мірою на матір і батька. Згідно зі ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на дітей віком від до 6 років 2563 гривень. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Крім того, відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечував щодо стягнення аліментів на утримання сина. Враховуючи наведене, те, що відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечував щодо стягнення аліментів на дитину, норми ст. 182 СК України, вік дитини, положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 СК України, відповідно до яких під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини, розмір прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на дитину є підставними та підлягають до задоволення повністю. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Щодо вимоги про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на її утримання, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3 років. Частина 4 ст. 84 СК України визначає право на утримання вагітної дружини, а також дружини, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Отже, для призначення судом утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років від чоловіка - батька дитини, суд має дослідити, чи проживає з позивачем дитина, матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині. При цьому наявність у матері дитини з якою остання проживає будь-якого доходу, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки незалежно від свого доходу, вона отримує право на утриманні від батька дитини, якщо він має можливість надавати таку допомогу. Положеннями ч.1 ст. 75 СК України визначено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи те, що дитина проживає разом з матір`ю, суд погоджується з доводами позивача, що у неї виникло право на отримання аліментів від відповідача на утримання, починаючи з подання позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Покладаючи на відповідача обов`язок зі сплати аліментів на користь позивача, суд, при визначенні розміру аліментів на утримання дружини, що підлягає стягненню з відповідача, має встановити та врахувати обставини, що мають значення по справі, в тому числі й те, чи має можливість відповідач сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Позивач звертаючись з позовом про стягнення аліментів на своє утримання у розмірі 2000 грн, обґрунтувала заявлений розмір аліментів, їх достатність та співрозмірність з огляду на життєві потреби. Зокрема зазначала, що дитина часто хворіє, потребує реабілітації, що позбавляє її можливості працювати. Тому користується тимчасовими підробітками, щоб забезпечити належний догляд дитині. Згідно виписки із медичної карти новонародженого №3440, відділення медичної реабілітації немовлят, виданої Перинатальним центром м. Києва, [PERSON] народився на 31 тижні вагітності з синдромом дихального розладу та дихальної недостатності (а.с. 30-32). Із виписки №2484 д із медичної карти стаціонарного хворого, виданого КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради вбачається, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 04.03.2024 по 14.03.2024 року (а.с. 33) Також до позовної заяви позивачем долучено відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 03.01.2024 року, з яких вбачається отримання позивачем 860 грн. соціальних виплат з відповідних бюджетів з 2 кварталу 2023 року по 3 квартал 2023 року (а.с. 8). Водночас суд враховує, що на підставі долученого до відзиву на позовну заяву судового наказу від 31.07.2020 року, з відповідача [PERSON] стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) (а.с. 21). Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з 1 кварталу 2019 року по 4 квартал 2023 року, [PERSON] із серпня 2023 року офіційного доходу не отримував (а.с. 22-23). Зважаючи на зазначене, а також враховуючи те, що відповідач є здоровою особою, в центр зайнятості щодо працевлаштування не звертався, суд вважає, що наведені відповідачем доводи, не вказують на існування істотних обставин, що унеможливлюють сплату ним аліментів на утримання дружини. Аналізуючи зібрані у справі докази та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання в розмірі 1000 грн, щомісячно, від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Відповідно до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. На підставі ст. ст. 75, 80, 84, 141, 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial