Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] \~звернулася до\~суду із\~позовною заявою\~до [PERSON] ,\~треті особи:\~виконавчий комітет\~Покровської селищної\~ради Покровського\~району Дніпропетровської\~області,\~приватний нотаріус\~Покровського районного\~нотаріального округу\~Дніпропетровської області\~Головко Марина\~Григорівна про\~припинення права\~власності на\~земельну ділянку,\~виключення відомостей\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно.\~В позовній\~заяві вона\~зіслалася на\~те,\~що відповідно\~до рішення\~виконкому Андріївської\~сільської ради\~Покровського району\~Дніпропетровської області\~№62\~від 28.08.2000\~року їй\~передано у\~приватну власність\~земельну ділянку\~площею 4,331\~га для\~ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва.\~На підставі\~вказаного рішення\~позивачка [PERSON] \~отримала державний\~акт на\~право приватної\~власності на\~землю ІІ-ДП\~№061019.\~Акт зареєстровано\~в Книзі\~записів державних\~актів на\~право приватної\~власності на\~землю за\~№67\~від 04.04.2001\~року.\~У 2012\~році позивачка\~виготовила технічну\~документацію із\~землеустрою щодо\~встановлення меж\~земельної ділянки\~(паю)\~та 29.12.2012\~року позивачці\~було визначено\~кадастровий номер\~на вказану\~вище земельну\~ділянку під\~№167\~згідно державного\~акту ІІ-ДП\~№061019\~від 04.04.2001\~року,\~а саме:\~1224281200:01:001:0019.\~Оскільки [PERSON] \~завжди сама\~обробляла земельну\~ділянку будучи\~одноосібником,\~то і\~в оренду\~земельну ділянку\~не передавала,\~самостійно сплачувала\~земельний податок.\~19.09.2023\~року позивачка\~звернулася до\~Центру надання\~адміністративних послуг\~при виконавчому\~комітеті Покровської\~селищної ради\~Покровського району\~Дніпропетровської області\~із заявою\~про державну\~реєстрацію права\~власності на\~земельну ділянку,\~однак,\~відповідно до\~Рішення про\~відмову у\~державній реєстрації\~прав та\~їх обтяжень\~№69362481\~від 19.09.2023\~року позивачці\~було відмовлено\~у державній\~реєстрації права\~власності на\~земельну ділянку\~кадастровий номер\~1224281200:01:001:0019\~у зв`язку\~з тим,\~що при\~здійсненні перевірки\~у Державному\~реєстрі речових\~прав на\~нерухоме майно\~встановлено,\~що 19.03.2021\~року право\~власності на\~земельну ділянку\~з кадастровим\~номером 1224281200:01:001:0019\~було зареєстровано\~за іншою\~фізичною особою\~( [PERSON] ),\~реєстраційний номер\~об`єкту нерухомого\~майна:\~1671967612242;\~номер запису\~про право\~власності:\~41072264;\~номер запису\~про інше\~речове право:\~28464118.\~Порушене право\~позивача як\~власника земельної\~ділянки кадастровий\~номер 1224281200:01:001:0019\~площею 4,3309\~га для\~ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва,\~підлягає захисту\~шляхом припинення\~права власності\~ [PERSON] на\~земельну ділянку\~з кадастровим\~номером 1224281200:01:001:0019,\~а також\~виключення відповідних\~записів з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно,\~оскільки вказане\~порушення виникло\~в результаті\~технічної помилки\~під час\~державної реєстрації\~права власності\~на земельну\~ділянку спадкодавця\~ [PERSON] -\~батька відповідача,\~17.10.2018\~року коли\~державним реєстратором\~Третяк Тетяною\~Василівною Чумаківської\~сільської ради\~Дніпровського району\~Дніпропетровської області\~було невірно\~вказано правовстановлюючий\~документ (державний\~акт)\~серії ІІ-ДП\~№060216\~від 04.04.2001\~року.\~Такий державний\~акт не\~існує.\~Відповідачу [PERSON] \~належить земельна\~ділянка відповідно\~до свідоцтва\~про право\~на спадщину\~№414\~19.03.2021\~року на\~підставі державного\~акту на\~право приватної\~власності на землю ІІ-ДП №060216 від 16.05.2002 року з вірним зареєстрованим кадастровим номером 1224281200:01:101:0019 площею 4.23 га. Тобто свідоцтво про право на спадщину, видане на земельну ділянку, яка не належала спадкодавцеві, і відповідач не мав права на спадкування належної позивачці земельної ділянки. Таким чином, за відповідачем зареєстровано дві земельні ділянки, в тому числі і та, що належить позивачці [PERSON] згідно державного акту ІІ-ДП №061019 від 04.04.2001 року, а саме: 1224281200:01:001:0019. Відповідно до виписки з протоколу №36 зборів уповноважених членів ксп ім. Леніна від 22.03.2000 року позивачці було виділено земельну ділянку у розмірі 4,33 га, що розташована на полі №64 під №167, яка має зараз кадастровий номер 1224281200:01:001:0019. Відповідно до акту про передачу та прийом земельної ділянки (паю) №167 від 22.12.2000 року позивачці було передано у приватну власність вказану земельну ділянку. В зв`язку з чим, позивачка просить: визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом по спадковій справі №33/2021, зареєстроване за №414 від 19.03.2021 року, видане приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області; припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 1224281200:01:001:0019 загальною площею 4,3309 га, сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області; виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про право власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 1224281200:01:001:0019 загальною площею 4,3309 га, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1671967612242, номер запису про право власності: 41072264, номер запису про інше речове право: 28464118 із закриттям відповідного розділу у реєстрі. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивачки [PERSON] [PERSON] надіслав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву не надав, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 280,287,288 ЦПК України - заочно. Представник позивачки не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник третьої особи Виконавчого комітету Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області Чичикало О.О. надіслала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, рішення просить винести на розсуд суду. Приватний нотаріус Покровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Головко М.Г. надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до приписів ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як вбачається з копії Виписки з протоколу №3 зборів уповноважених членів ксп ім. Леніна від 22.03.2000 року, [PERSON] було виділено із земель колективної власності в натурі земельну ділянку (пай) у розмірі 4,33 га фізичних на розташованому полі №64 частка №167 для ведення товарного сільськогосподарського підприємства (а.с.20). Після чого, [PERSON] отримала Державний акт на право приватної власності на землю серії IІДП №061019 від 28.08.2000 року, на земельну ділянку, площею 4.331 га, яка розташована на території Андріївської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 10). 22.12.2000 року між представником Андріївської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області та [PERSON] було складено Акт про передачу та прийом земельної частки (паю) №167 площею 4,331 га на підставі рішення №62 від 28.08.2000 року (а.с.19). Згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 04.05.2000 року, який зареєстрований виконкомом Андріївської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, актовий запис №3. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ».(а.с.8). 22.09.2011 року [PERSON] виготовила технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки (паю) та 29.12.2012 року їй було визначено кадастровий номер на земельну ділянку під № [NUMBER] , а саме: 1224281200:01:001:0019 (а.с. 11-17). Згідно копії податкового повідомлення-рішення №1714520-2415-0410 ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 20.09.2022 року земельна ділянка площею 4,3309 га з кадастровим номером 1224281200:01:001:0019 належить [PERSON] , за яку вона сплачує податки самостійно (а.с.25,26). Однак, як вбачається з матеріалів справи, 19.09.2023 року державним реєстратором прав на нерухоме майно [PERSON] було відмовлено [PERSON] у державній реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1224281200:01:001:0019 у зв`язку з тим, що при здійсненні перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно встановлено, що 19.03.2021 року право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1224281200:01:001:0019 було зареєстровано за іншою фізичною особою (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1671967612242; номер запису про право власності: 41072264; номер запису про інше речове право: 28464118), що підтверджується рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №59620581 (а.с.9). Так, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №345046028 від 01.09.2023 року, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1224281200:01:001:0019, площею 4,3309 га зареєстроване за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.03.2021 року №414 (а.с.21-22). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.03.2021 року №414 [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] а саме: земельної ділянки площею 4,3309 га на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ДП №060216, виданого Андріївською сільською радою Покровського району Дніпропетровської області 16.05.2002 року (а.с.110). Однак, з вищезазначеної інформації №345046028 від 01.09.2023 року вбачається, що спадкоємцеві [PERSON] за життя на праві власності належала земельна ділянка, розташована на території Андріївської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області площею 4,2300 га за кадастровим номером: 1224281200:01:101:0019 на підставі Державного акту ІІ-ДП №060216 від 20.05.2002 року (а.с.24). Таким чином, судом достовірно встановлено, що під час державної реєстрації права власності на земельну ділянку спадкодавця [PERSON] - батька відповідача, 17.10.2018 року державним реєстратором Третяк Тетяною Василівною Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області було невірно вказано правовстановлюючий документ (державний акт) серії ІІ-ДП №060216 від 04.04.2001 року. Такий державний акт не існує. Відповідно до \~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно з ч. 2\~ст. 319 ЦК України\~власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.ч.1, 2 ст.78 Земельного кодексу України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися\~земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі\~Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Правовий статус земельної ділянки як об`єкта цивільних прав визначено у ст.79-1 Земельного кодексу України. Так, формування земельної ділянки полягає у визначенні\~земельної ділянки\~як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до\~Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за\~проектами землеустрою\~щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних\~сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); за затвердженими комплексними планами просторового розвитку території територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, детальними планами території. Сформовані земельні ділянки підлягають\~державній реєстрації\~ у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка\~вважається сформованою з моменту присвоєння їй\~кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Поділ, об`єднання земельної ділянки, що перебуває у заставі, здійснюється за згодою землекористувача, заставодержателя. Поділ, об`єднання земельної ділянки, що перебуває у користуванні, здійснюється за згодою землекористувача, заставодержателя. Справжність підпису на такій згоді засвідчується нотаріально. Земельні ділянки можуть бути об`єднані, якщо вони мають однакове цільове призначення. У разі поділу земельної ділянки, об`єднання земельних ділянок сформовані земельні ділянки зберігають своє цільове призначення. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Відповідно до п.б ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України\~набувають\~права власності на земельні ділянки\~на підставі безоплатної передачі із\~земель державної\~ і\~комунальної власності. Відповідно до ч.2 ст.90 Земельного кодексу України порушені права власників\~земельних ділянок\~підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом. Статтею 378 ЦК України передбачено, що право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] являється власником земельної ділянки з вірним зареєстрованим кадастровим номером 1224281200:01:101:0019 площею 4.23 га, але крім цього, за ним також помилково було зареєстровано право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, належну [PERSON] , площею 4,3309 га за кадастровим номером 1224281200:01:001:0019. Тобто свідоцтво про право на спадщину [PERSON] було видано на земельну ділянку, яка в дійсності не належала спадкодавцеві, [PERSON] , отже, відповідач не мав права на спадкування земельної ділянки площею 4,3309 га за кадастровим номером 1224281200:01:001:0019. Свідоцтво про право на спадщину - це документ, який посвідчує перехід права власності на спадкове майно від спадкодавця до спадкоємців. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується оформлення спадкових прав. У приватному праві недійсність (нікчемність чи оспорюваність) може стосуватися або "вражати" договір, правочин, акт органу юридичної особи, державну реєстрацію чи документ. Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа. якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом (ч.1 ст.1300 ЦК України). Цивільним кодексом України закріплено можливість предявити позовну вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Заявляти вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину може будь яка особа. цивільні права чи інтереси якої порушені видачею свідоцтва про право на спадщину. Тобто, оспорювання свідоцтва про право на спадщину відбувається тільки за ініціативою заінтересованої особи шляхом предявлення вимоги про визнання його недійсним (позов про оспорювання свідоцтва). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved