Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-28 00:00:00

25 жовтня 2024 року ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» звернулось до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №FX3.257.70396 від 11.09.2016 року про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, згідно якого відповідачу було надано кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 14697,00 грн. Згідно п.п. 1.4 Договору Кредиту за користування Кредитом Позичальник сплачує проценти в розмірі 0,01% річних від залишкової суми кредиту. ПАТ «Ідея-Банк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі 14 697,00 грн. строком до 11.12.2017 року. 03 грудня 2020 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №12/90, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перейшло право вимоги за договором №FX3.257.70396 від 11.09.2016 року, який укладено між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № FX3.257.70396 від 11.09.2016 року відповідач не виконав, у зв`язку з чим станом на 23.02.2022 року виникла заборгованість у розмірі 26676,06 грн., яка складається з наступного: заборгованості за тілом кредиту - 6454,61 грн; заборгованості за відсотками - 296,08 грн ; заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями - 15872,76грн; заборгованість за інфляційними втратами - 3219,72 грн; заборгованість за 3% річних за користування кредитом -832,89 грн. Тому, просив суд стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» суму заборгованості в розмірі 26676,06 грн., суму сплаченого судового збору в розмірі 2 684,00 грн. та судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.10.2023 року головуючого по справі визначено суддю Гуденко О.А. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.11. 2023 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Учасникам справи було роз`яснено, що відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутністю клопотання будь-якої із сторін про інше. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. В прохальній частині позовної заяви зазначає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника позивача та винесення заочного рішення. У відповідності до ст.174,178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~статті 280 ЦПК України. У відповідності дост. 13 ЦПК Українисуд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно дост. 4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК Українипередбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Судом встановлено, що між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №FX3.257.70396 від 11.09.2016 року про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, згідно якого відповідачу було надано кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 14697,00 грн. Згідно п.п. 1.4 Договору Кредиту за користування Кредитом Позичальник сплачує проценти в розмірі 0,01% річних від залишкової суми кредиту. У відповідності до частини другої статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Стаття 526 ЦК України регламентує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Встановлено, що позивачем належно виконано умови договору, видано відповідачу грошові кошти, обумовлені в договорі. Стаття 1048 ЦК України регламентує, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності зіст. 1049 ЦК Українипозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до вимогст. 1052 ЦК Україниу разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів. Банк свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, відкривши поточний рахунок № [NUMBER] , надавши кредитні кошти в розмірі 14 697.00 грн. в межах кредитного ліміту, строком на 15 місяців. 03 грудня 2020 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №12/90, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перейшло право вимоги за договором №FX3.257.70396 від 11.09.2016 року, який укладено між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] . Частиною першоюстатті 1077 Цивільного кодексу Українипередбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Судом встановлено, що відповідачем не виконувалися умови кредитного договору в повному обсязі, у зв`язку з чим станом на 23.02.2022 року має заборгованість у розмірі 26676,06 грн., яка складається з наступного: заборгованості за тілом кредиту - 6454,61 грн; заборгованості за відсотками - 296,08 грн ; заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями - 15872,76грн; заборгованість за інфляційними втратами - 3219,72 грн; заборгованість за 3% річних за користування кредитом -832,89 грн. В свою чергу, нормоюст.625\~ЦК Українипередбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, уст.625\~ЦК Українивизначені\~загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (ч.2ст.625\~ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три відсотки річних від простроченої суми. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, від 13.11.2019 року у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 року у справі №902/417/18 сформульовано висновки про те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно достатті 625\~ЦК Україниє\~мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Проаналізувавши положення ст. ст.\~11,15,16,\~202,\~205,\~207,\~525,\~526,\~610,\~611,\~612,\~625,626,\~629,639,\~1050,\~1054,\~1055 ЦК України, ст.13 Закону України «Про споживчий кредит»,\~ст.1 Закону України «Споживче кредитування», правові висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, від 13.11.2019 року у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 року у справі №902/417/18, а також те, що [PERSON] належним чином не виконувала своїх зобов`язань за кредитним договором від 11.09.2016 року, ПАТ "ІдеяБанк" до суду з позовом про стягнення заборгованості не зверталося та відступило своє право вимоги до відповідача на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал», позивач правомірно звернувся до суду з даним позовом. Судом встановлено, що ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» пред`явило позов до суду 25.10.2023 року. 3% річних за користування кредитом у розмірі 1015,09 грн., та заборгованість за інфляційними витратами у розмірі 3 924,05 грн. було нараховано на суму заборгованості 22623,45 грн., яка утворилась станом на 03.12.2020 року, тобто станом на час відступлення права вимоги. Період нарахування позивачем відсотків за користування кредитом, інфляційних втрат та 3% річних з 03.12.2020 року по 23.02.2022 року, тобто в межах трьох років, які передували подачі позову. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відсотки за користування кредитом, інфляційні втрати та 3% річних від простроченої суми боргу, нараховані у межах строку позовної давності. Також суд дійшов висновку, що відповідачка в порушення умов кредитного договору не виконала зобов`язання по сплаті кредиту та відсотків, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 26676,06 грн., так вона порушила вимоги ст.ст.526,\~530 ЦК України\~відповідно до яких зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений договором строк. Таким чином, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів, що призвело до невиконання взятих на себе зобов`язань. Зважаючи на невиконання відповідачем зобов`язання стосовно умов повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача заборгованості по кредиту, заборгованості за відсотками. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно дост. 133 ЦПК Українисудові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно дост. 137 ЦПК Українивитрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3ст. 137 ЦПК Українидля визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктом 4 частини 1ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За змістомст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Відповідно до ч. 1, 3ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Згідно зіст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Тобто, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписамистатті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18. Представник позивача на підтвердження витрат на правову допомогу надано: копію договору про надання правової допомоги №28092021-1 від 28.09.2021 року; копію додаткової угоди №6 до Договору про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28 вересня 2021 року; копію акта №16 прийому-передачі реєстру боржників за Договором про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28 вересня 2021 року; копію акта №1 прийому-передачі наданої правової допомоги від 11 вересня 2023 року, відповідно до якого визначено фіксований розмір витрат на правничу допомогу, який складає в сукупності 7000,00 грн. та копію платіжної інструкції від 14 вересня 2023 року № 265. Отже, позивач підтвердив обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, яка підлягає розподілу за результатами розгляду справи, оскільки розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, який не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу, а отже є визначеним в розмірі 7000,00 грн., який підлягає розподілу за результатами розгляду справи (аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 28.12.2020 № 640/18402/19). У Рішенні «ZUSTOVIC v. Croatia» (№27903/15) Європейський Суд з прав людини вказав, що заявник вважається таким, який поніс судові витрати, якщо він їх оплатив або був зобов`язаний оплатити внаслідок юридичного чи договірного зобов`язання (до прикладу, HaJnal v. Serbia, no. 36937/06, параграф 154, 19 червня 2012 року, пункт 109 рішення). Також, позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 2684,00 грн. Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Судові витрати складаютьсяз судового збору, який позивач сплатив при подачі позову до суду та витрат на правничу допомогу, тому, з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати в загальному розмірі 9684,00 грн. (2684,00 грн. судового збору та 7000,00 грн. витрат на правничу допомогу).

Outcome: approved