Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-28 00:00:00

У січні 2022 року позивач звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житлом, а саме будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору-купівлі продажу від 09.09.2006 року йому належить будинок за адресою: [ADDRESS] . В зазначеному будинку зареєстрований його знайомий [PERSON] , який з 06.07.2013 року постійно проживає на території російської федерації, але з 30.12.2021 по 01.04.2022 тимчасово проживає за адресою: [ADDRESS] . З 05.01.2022 він неодноразово пропонував відповідачу знятися з реєстрації місця проживання в належному йому будинку, але відповідач відмовляється, посилаючись на відсутність вільного часу. Через реєстрацію відповідача в належному йому будинку позбавлений права вільно розпоряджатися своєю власністю, змушений сплачувати за нього комунальні послуги, не має можливості отримувати субсидію на оплату комунальних послуг з опалення будинку. Відповідно до частини сьомої статті 147\~Закону України\~"Про\~судоустрій і\~статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, розпорядженням Верховного Суду від 15.03.2022 року за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» було змінено територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська. В жовтні 2023 року дану справу було зареєстровано в Індустріальному районному суді міста Дніпропетровська, ухвалою якого від 13 листопада 2023 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. В судове засідання сторони не з`явилися. При цьому в матеріалах справи наявна заява позивача, в якій він наполягає на задоволенні позовних вимог та не заперечує проти заочного розгляду справи. В свою чергу, відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи за своїм зареєстрованим місцем проживання. Згідно поштового повідомлення за вказаною адресою відповідач відсутній. У зв`язку з чим судом було розміщено оголошення про виклик відповідача до суду на офіційному сайті «Судова влада України». Враховуючи, що відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов або будь-які інші заперечення проти позову не надав, справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі наявних даних та доказів. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне: Судом установлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 09 вересня 2006 року, посвідченого нотаріусом Першої краматорської державної нотаріальної контори Уваровою Г.І., позивачу [PERSON] належить на праві власності житловий будинок [ADDRESS] , що також підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів. Також судом установлено, що в належному позивачу житлі зареєстрований відповідач [PERSON] , який не має з позивачем родинних зв`язків. Згідно з наявним у матеріалах справи актом Комітету мікрорайону № 6 Краматорської міської ради [PERSON] у будинку [ADDRESS] не проживає з 06 липня 2013 року. Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з того, що відповідно до статті 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 41 Конституції України\~передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша\~статті 321 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 383 ЦК України\~власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно з положеннями\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до\~статті 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень\~статті 16 ЦК України\~особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права. Тлумачення наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження майном, що перебуває у приватній власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі звернутися до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, або шляхом виселення (негаторний позов). Суд ураховує, що відповідач не є членом сім`ї позивача. В своєму позові позивач заперечує проти подальшої реєстрації відповідача в його житлі. Відповідач не надав суду доказів наявності в нього законного права на користування та реєстрацію місця проживання в житлі позивача. Більш того, матеріали справи доведено, що відповідач не проживає в спірному житлі з липня 2013 року. З урахуванням вищевказаних обставин, суд вважає, що позивач правомірно вимагає усунення порушення його прав шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом за адресою: [ADDRESS] . Отже, позов підлягає задоволенню. Крім того, при зверненні до суду з позовом позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. Відповідно до частини 1\~статтею 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, суд присуджує стягнути вказані витрати з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved