Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-24 00:00:00

29.04.2022 року АТ КБ «ПриватБанк», в інтересах якого діє [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. В обґрунтування позову представник вказувала, що 27.08.2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником є АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] було укладено договір надання банківських послуг № б/н, шляхом підписання заяви. Відповідно до умов вказаного договору, [PERSON] було відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт в розмірі 7 400 грн., який в подальшому було збільшено до 8000 грн., а для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку «Універсальна». [INFO] [PERSON] помер. На день його смерті існувала заборгованість позичальника перед Банком за вказаним кредитним договором в розмірі 7160 грн. 79 коп., яка складається із наступного: 7 160 грн. 79 коп.\~заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 7 160 грн. 79 коп. за простроченим тілом кредиту. 15.05.2020 року позивачем була направлена претензія кредитора до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори та 13.08.2020 року, останньою надана відповідь, що спадкоємці померлого позичальника [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». При цьому 17 серпня 2018 року, спадкоємець [PERSON] , звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття та прийняв її. Факт проживання спадкоємця [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] підтверджується копією паспортних даних та даними вказаними в заяві про прийняття спадщини згідно з якими останні зареєстровані: [ADDRESS] . Враховуючи наведене, представник позивача просить задовольнити позов та стягнути з [PERSON] , як із спадкоємця померлого [PERSON] на користь Банку заборгованість за кредитним договором б/н від 27.08.2014 року у розмірі 7 160 грн. 79 коп., а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.06.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.01.2022 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів у даній справі. Витребувано у Боярської територіальної громади, довідку про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою: [ADDRESS] , станом на дату смерті померлого: [INFO] [PERSON] . А також з Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори: копію спадкової справи заведеної після померлого [INFO] [PERSON] , дата народження: [INFO] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] . У судове засідання, будучи належним чином повідомленими, учасники справи не з`явились. При цьому, від позивача разом із позовною заявою до суду надійшла заява про проведення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, згідно з якою позивач просив суд розглядати вищевказану справу за їх відсутності. За письмовою згодою позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. У зв`язку із відсутністю заперечень позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст.280-281 Цивільного процесуального кодексу України. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5\~ст.268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Згідно з частиною 1\~статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої\~Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 27.08.2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником є АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] було укладено договір надання банківських послуг № б/н,шляхом підписання анкети-заяви, чим останній підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, і складають договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором, що містить у собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору (надалі\~кредитний договір). Відповідно до умов вказаного договору, [PERSON] було відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт в розмірі 7 400 грн., який в подальшому було збільшено до 8 000 грн., а для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку «Універсальна». З матеріалів справи також слідує, що в період з 27.08.2014 року по 19.07.2018 року кредитний ліміт неодноразово змінювався. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області. На день його смерті існувала заборгованість перед Банком за вказаним кредитним договором в розмірі 7 160 грн. 79 коп., яка складається із наступного: 7 160 грн. 79 коп.\~заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 7 160 грн. 79 коп. за простроченим тілом кредиту, що підтверджується випискою по банківському рахунку [PERSON] , яка має статус первинного документа. З матеріалів спадкової справи №438/2018 року, заведеної Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області, щодо майна померлого [PERSON] слідує, що 15.05.2020 року Банком була направлена претензія кредитора до Києво-Святошинською районної державної нотаріальної контори Київської області, в якій Банк просив включити кредиторські вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в спадкову масу та повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед Банком у сумі 7\~160 грн. 79коп. При цьому 17 серпня 2018 року, спадкоємець [PERSON] , звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та прийняв її. 13.08.2020 року, останньою надана відповідь, що спадкоємці померлого позичальника [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». 13.08.2020 року позивачем отримана відповідь, в якій зазначалось, що при зверненні спадкоємців з питань оформлення спадщини після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , Києво-Святошинська районна державна нотаріальна контора Київської області доведе їх до відома про наявність претензії кредитора. Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії спадкової справи №227/2019, згідно з заповітом померлого [PERSON] від 27.07.20016 року, останній все своє майно заповів своєму сину [PERSON] , який прийняв його та вступив в спадщину 17.08.2020 року. 21.12.2020 року до спадкоємця позичальника [PERSON] АТ КБ «ПриватБанк» було направлено лист-претензію, в якій останнього було повідомлено про наявність перед Банком заборгованості в розмірі 7 160 грн. 79 коп., виниклою через неналежне виконання позичальником умов кредитного договору та запропоновано сплатити вказану заборгованість. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Згідно зі\~ст. 1216 ЦК України\~спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника регламентуються приписами статей 1281 і 1282\~ЦК України. Так, за змістом\~ст. 1281 ЦК України\~спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно із\~ст. 1282 ЦК України\~спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми\~статті 1282 ЦК України\~щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. У\~ЦК України\~серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців. Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи. Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, як зазначалося вище, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим стосовно до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора. З матеріалів справи слідує, що [PERSON] як спадкоємець після померлого\~ [PERSON] , повідомлявся про претензію АТ КБ «ПриватБанк» та про його обов`язок задовольнити вимоги Банку в повному обсязі щодо сплати суми заборгованості за кредитним договором, але в межах вартості спадкового майна. Поряд з цим, прийнявши спадщину та будучи обізнаним про наявність заборгованості за кредитним договором, відповідач не задовольнив вимоги Банку. Доказів протилежного матеріали справи не містять. Оскільки зобов`язання відповідача залишається не виконаним, вимоги АТ КБ 7\~160 грн. 79 коп., як із спадкоємця померлого [PERSON] , відповідно до\~статті 1282 ЦК України\~підлягають задоволенню. Вказаний розмір заборгованості сумнівів у суду не викликає, оскільки підтверджується матеріалами справи, й відповідачем не спростований. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк»\~підлягає стягненню 2270 грн. судового збору, сплаченого за подачу позовної заяви. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved