Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

16 листопада 2023 року до Голосіївського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Управління Державного агентства меліорації та рибного господарство у м. Києві та Київській області, в якій позивач просить суд стягнути з [PERSON] шкоду, завдану внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, у розмірі 5 236 грн, а також вирішити питання про розподіл судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що 17.04.2023 року відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення № 015224, відповідно до змісту якого 17.04.2023 о 23:10 год на Канівському водосховищі поблизу с. Переяслав Бориспільського району Київської області порушив правила рибальства, а саме: проводив лов риби за допомогою підводної гарпунної рушниці на нерестовищі у період весняно-літньої заборони на лов біоресурсів, виловив судака у кількості 1 штука, ляща у кількості 1 штука, чим наніс збитки водному господарству на суму 5 236 грн, тим самим порушив п.п. 4п. 4 розділу 4 «Правил любительського і спортивного рибальства», ст. 63 Закону України «Про тваринний світ». своїми діями [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 85 ч. 4 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постановою Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київській області № 015224 від 17.04.2023 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 85 ч. 4 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн. Відповідно до розрахунку матеріальної шкоди, [PERSON] нанесено збитки рибному господарству України у сумі 5 236 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21.11.2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 22-23). Копія ухвали про відкриття провадження у справі, позовна заява з додатками отримані відповідачем [PERSON] 08.01.2024 року, а третьою особою - 09.01.2024 року, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Відзив від відповідача до суду не надходив. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористалась своїм правом та не направила суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень по суті позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, надходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, що 17.04.2023 року головним державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» Чабаном О.Г. відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення № 015224, відповідно до змісту якого 17.04.2023 о 23:10 год на Канівському водосховищі поблизу с. Переяслав Бориспільського району Київської області порушив правила рибальства, а саме: проводив лов риби за допомогою підводної гарпунної рушниці на нерестовищі у період весняно-літньої заборони на лов біоресурсів, виловив судака у кількості 1 штука, ляща у кількості 1 штука, чим наніс збитки водному господарству на суму 5 236 грн, тим самим порушив п.п. 4 п. 4 розділу 4 «Правил любительського і спортивного рибальства», ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», своїми діями [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 85 ч. 4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 6). Постановою головного державного інспектора Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київській області № 015224 від 17.04.2023 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 85 ч. 4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн (а.с. 7). Відповідно до розрахунку матеріальної шкоди, доданого до протоколу № 015224 від 17.04.2023 року, [PERSON] здійснено незаконний вилов цінних видів риб, а саме: судака звичайного, такса - 3 587 грн, у кількості 1 штука; лящ, такса 1649 грн, у кількості 1 штука; сума матеріальної шкоди становить 5 236 грн (а.с. 8). Згідно п. п.п 6 п. 3 розділу IV Правил любительського та спортивного рибальства, затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 16 листопада 2022 року, які були чинними на момент вчинення адміністративного правопорушення, абороняється добування (вилов) у на нерестовищах у період нересту, в тому числі з берега. За змістом ч. 3 ст. Кодексу України про адміністративні правопорушення, порушення правил рибальства - тягне за собою попередження або накладення штрафу на громадян від двох до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і попередження або накладення штрафу на посадових осіб - від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку і розмірах, встановлених законодавством. Положеннями ст. ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» - шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодування за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Положеннями ст.37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони центрального органу виконавчої влади у галузі рибного господарства мають повноваження подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Виходячи з положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Суд враховує, що шкода заподіяна майну фізичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії (бездіяльність) останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, (п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»). Згідно матеріалів справи, порушення правила рибальства вчинено відповідачем на території Переяславської територіальної громади Бориспільського району Київської області. Таким чином, враховуючи, що природні ресурси, які відповідно до Конституції України є матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування, права власника (володіння, користування, розпорядження) щодо яких, від імені Українського народу, здійснює орган місцевого самоврядування, суму матеріального збитку, якого завдано відповідачем має бути відшкодовано на рахунок Переяславської територіальної громади Бориспільського району Київської області. Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи і виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За змістом цієї статті обов`язок відшкодувати заподіяну шкоду покладається на особу, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Крім застосування принципу вини шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями особи, яка заподіяла шкоду, і самою шкодою. Відсутність хоча б одного з елементів складу цивільного правопорушення виключає настання відповідальності, передбаченої ст.1166 Цивільного кодексу України. Стаття 1192 Цивільного кодексу України зобов`язує особу, яка завдала шкоду, відшкодувати її в натурі за вибором потерпілого (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо), або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи. Отже, відшкодування збитків - це відновлення майнового стану учасників правовідносин за рахунок іншого суб`єкта - правопорушника. Однією з необхідних умов цивільно-правової відповідальності є наявність безпосереднього причинного зв`язку між протиправною поведінкою правопорушника і збитками потерпілої сторони. Тобто, протиправна дія чи бездіяльність заподіювана є причиною, а збитками, що виникли у потерпілої особи, - наслідком протиправної поведінки заподіювана. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до розрахунку матеріальної шкоди, доданого до протоколу № 015224 від 17.04.2023 року, [PERSON] здійснено незаконний вилов цінних видів риб, а саме: судака звичайного, такса - 3 587 грн, у кількості 1 штука; лящ, такса 1649 грн, у кількості 1 штука; сума матеріальної шкоди становить 5 236 грн (а.с. 8). У статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. З огляду на викладене, суд надходить до висновку, що позов Управління Державного агентства меліорації та рибного господарство у м. Києві та Київській області є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат слід вирішити в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved