Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-24 00:00:00

02 жовтня 2023 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена позовна заява, в якій [PERSON] просив суд: зобов`язати КП «Теплоенерго» ДМР провести перерахунок вартості послуги «постачання теплової енергії», оплаченої споживачем з 26.07.2020 до 26.07.2023; зобов`язати КП «Теплоенерго» ДМР виключити санвузол площею 3,2 м.кв. із загальної опалювальної площі квартири; стягнути суму в розмірі 5\~000,00 грн. як компенсацію моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у його володінні знаходиться квартира [ADDRESS] , яка підключена до централізованого опалення та надавачем послуг з чого є КП «Теплоенерго» ДМР. З огляду на те, що розрахунок вартості послуг наданих відповідачем здійснюється, виходячи з розміру площі квартири, а санвузол не обігрівається, він вимушений звернутися до суду з даним позовом оскільки спроба вирішення питання у позасудовому порядку не дала позитивного результату. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справ між суддями від 03.10.2023 року справу передано судді Кудрявцевій Т.О. Ухвалою від 04.10.2023 року суддя Кудрявцева Т.О. відкрила провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачем 26.10.2023 надано до суду відзив, доводи викладені в якому зводяться до не згоди з заявленими позовними вимогами. Так, останнім зазначено, що розрахунок вартості отриманих послуг, які надаються КП «Теплоенерго» ДМР, здійснюється за фактично спожиту кількість теплової енергії відповідно до показань будинкового приладу обліку теплової енергії. Розглянувши справу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22646885, [PERSON] належить квартира [ADDRESS] . Відповідно до копії технічного паспорту, туалет та ванна квартири [ADDRESS] , займають площу 3,2 кв.м. (туалет 1,1 кв.м., ванна 2.1 кв.м.). Згідно копії відповіді, наданої начальником дільниці Шевченківського району КП «Жилсервіс-5» ДМР Морозюк О. від 21.07.2023, згідно проекту будівництва, полотенце сушарка в будинку [ADDRESS] була підключена до гарячого водопостачання, якого на сьогоднішній день немає. Стосовно перерахунку за опалення санвузла, рекомендовано звертатися до теплопостачальної організації. Відповідно до копії відповіді директора КП «Теплоенерго» ДМР від 02.08.2023 [PERSON] , опалювальна площа квартири це загальна площа квартири без урахування площ балконів, лоджій, терас, що встановлено Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затвердженими постановою КМУ №630 від 21.07.2005. Відповідно до статей 68, 162 Житлового кодексу України, статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживачі зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті послуги. Згідно з визначеного у статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» поняття, комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, регулюються Правилами надання послуг з постачання теплової енергії затверджених постановою КМУ №830 від 21.08.2019. Відповідно вказаних Правил, розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до\~Методики розподілу. У межах однієї будівлі не допускається здійснення розподілу обсягу спожитої послуги між споживачами пропорційно площі і об`єму приміщення одночасно. Розподіл обсягів спожитої у будівлі послуги здійснює виконавець або визначена власником (співвласниками) будівлі інша особа, що здійснює розподіл обсягів послуги відповідно до обраної моделі договірних відносин. Також з вказаних Правил вбачається, що у будинках, де встановлено лічильник, оплата розраховується наступним чином:\~шляхом множення затвердженої в тарифі НКРЕКП вартості однієї гігакалорії тепла на кількість гігакалорій, які спожила квартира (вартість гігакалорій * кількість гігакалорій). Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. З огляду на те, що відповідачем зазначається про наявність у будинку №118 приладу обліку теплової енергії, що вказує на розрахунок оплати, виходячи зі спожитих гігакалорій тепла, а не з площі квартири, заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню. Позивачем не зазначено у позові та не надано доказів щодо здійснення розрахунку пропорційно опалювальній площі (об`єму) приміщення. Крім того, суд звертає увагу, що позивачем не надано доказів того, що саме відповідач здійснює розподіл обсягу послуг з опалення у вказаному будинку, а не інша, визначена власником (співвласниками) будівлі, особа. Також суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів відсутності інших приладів обігріву у туалеті та ванній квартири позивача, окрім рушникосушка. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача про проведення перерахунку вартості послуг «постачання теплової енергії», оплаченої споживачем з 26.07.2020 до 26.07.2023; зобов`язання КП «Теплоенерго» ДМР виключити санвузол площею 3,2 м.кв. із загальної опалювальної площі квартири; у зв`язку з його недоведеністю. У позові позивач також просив стягнути з відповідача суму в розмірі 5\~000,00 грн. як компенсацію моральної шкоди. Частинами першою та другою\~статті 23 ЦК України\~передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У пункті 3\~постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Положеннями частини третьої\~статті 23 ЦК України\~визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно\~до не\~підлягають задоволенню\~позовні вимоги\~позивача про\~стягнення з\~відповідача на\~його користь\~моральної шкоди,\~оскільки дані\~позовні вимоги\~є похідними\~від вищевказаних\~позовних вимог,\~по необхідність\~відмови у\~задоволенні яких\~суд дійшов\~висновку.\~ З урахуванням ст.141 ЦПК України, суд вважає судовий збір по даній справі віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed