Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] , яка діє у власних інтересах та інтересах малолітнього [PERSON] - адвокат Коневалик А.В. 03 січня 2024 року пред`явив до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» позов про відшкодування шкоди. В обгрунтування позову посилався на те, що 01 січня 2023 року, близько 15 год. 30 хв. водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Skoda Fabia», номерний знак [NUMBER] , проїжджаючи по вулиці Партизанській в с. Лопухів Тячівського району Закарпатської області не забезпечив безпеку дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася, порушуючи вимоги п. п. 1.5, 2.3, 12.3 Правил дорожнього руху України, не справившись з керуванням допустив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , що рухався пішки в попутному напрямку по проїжджій частині дороги. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді спинального шоку, розриву спинного мозку та перелому шийного відділу хребта на рівні І-ІІ хребців, внаслідок яких [PERSON] помер на місці пригоди. За вказаним фактом ДТП уповноваженими органами внесено відомості до ЄРДР за № 12023071160000001 від 01.01.2023 року та розпочато досудове розслідування. 20 березня 2023 року затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 08.11.2023 року у справі № 307/1088/23 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Внаслідок загибелі [PERSON] - [PERSON] , яка є дружиною загиблого, завдано моральну шкоду, а малолітньому [PERSON] , [INFO] , який є сином загиблого, завдано моральну шкоду та шкоду, пов`язану з втратою годувальника. Законним представником малолітнього [PERSON] є його мати - [PERSON] . У зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Skoda Fabia», номерний знак [NUMBER] , на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС» згідно полісу № АТ3041775 то відповідач, як страховик, є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування, замість завдавача шкоди, у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого». Відповідно до статті 22 цього Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із п. 23.1. ст. 23 Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Пунктом 27.1. статті 27 цього Закону встановлено, що страхове відшкодування виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п. 27.2 статті 27 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Статтею 1200 ЦК України передбачений перелік осіб, яким належить право на отримання відшкодування втрати годувальника, завданої смертю потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років. Дорожньо-транспортна пригода трапилась 01.01.2023 року, розмір мінімальної заробітної плати на цей момент становив 6 700,00 грн. Таким чином, розмір відшкодування пов`язаного з втратою годувальника, що належить малолітньому [PERSON] , [INFO] , становить 241 200,00 грн. (6 700,00 грн. х 36 = 241 200,00 грн). Пунктом 27.3. ст. 27 Закону передбачено, що страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Як вже зазначалось, дорожньо-транспортна пригода трапилась 01.01.2023 року, розмір мінімальної заробітної плати на цей момент становив 6 700,00 грн. Отже, загальний розмір відшкодування моральної шкоди становить 80 400,00 грн. (6 700,00 х 12 = 80 400,00 грн). Оскільки у загиблого [PERSON] , крім дружини [PERSON] та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , є ще матір - [PERSON] , то [PERSON] (як дружині) та малолітньому [PERSON] (як сину) належить по 1/3 від загального розміру відшкодування моральної шкоди, тобто по 26 800,00 грн. кожному. Щодо настання цивільно-правової відповідальності та страхового випадку. Відповідно до частини 1 статті 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб». Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку» (ч.2 ст.1187 ЦК України). Згідно ч. 5 статті 1187 цього Кодексу особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 4 Постанови №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, що її завдала, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що на відповідача покладено обов`язок довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, спричинена внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого, тобто не з вини відповідача. Разом із тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується і моральна шкода внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. За загальним правилом обов`язок відшкодувати завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела. Володілець джерела підвищеної небезпеки може бути звільнений судом від відповідальності у двох випадках: якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Отже, законом встановлено порядок відшкодування шкоди у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). (Дана правова позиція викладена в Постанові Верховного суду від 10.01.2019 року, справа № 751/8121/17, провадження № 61-39326св18 та в Постанові Верховного суду від 15.08.2019 року у справі №756/16649/13-ц, провадження № 61-26702св18.) Отже, відповідач у відповідності до ст. 27 вказаного Закону, зобов`язаний відшкодувати [PERSON] 26 800,00 грн. моральної шкоди, а малолітньому [PERSON] , законним представником якого є [PERSON] 26 800,00 грн. моральної шкоди та 241 200,00 грн. шкоди, пов`язаної з втратою годувальника. Позивачка не є фахівцем в галузі права, а справа має важливе значення для позивачки, оскільки внаслідок ДТП вона втратила чоловіка, а малолітній син батька-годувальника. Дана втрата є непоправною. Відшкодування шкоди ніким здійснено не було, тому для захисту своїх прав і прав малолітнього сина позивачка звернулася до Адвокатського об`єднання «Центр захисту при ДТП «Автопоміч». Підстави та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану адвокатом, регламентовано у ст. 137 ЦПК України. До матеріалів справи долучено копії Договору про надання правової допомоги, укладеного між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Центр захисту при ДТП «Автопоміч», детального розрахунку робіт виконаних для надання правничої допомоги на виконання договору про надання правової допомоги. За змістом детального розрахунку робіт (наданих послуг) виконаних для надання правничої допомоги вбачається, що Адвокатське об`єднання «Центр захисту при ДТП «Автопоміч» надало позивачці правову допомогу, що узгоджується із обов`язками, визначеними Договором про надання правової допомоги, пов`язану з наданням консультацій та правового аналізу наявних у клієнта доказів (документів), опрацюванням законодавчої бази, що регулює відносини між позивачкою та відповідачем; формування правової позиції щодо ведення справи та вибір стратегії; аналізом судової практики; написанням, підготовкою, копіюванням та надсиланням позовної заяви з додатками в суд. Загальна кількість витраченого часу на надання правової допомоги замовнику становить 5 годин, відповідно вартість наданих послуг, при вартості однієї години в розмірі 3 000,00 грн., становить 15 000,00 грн. Згідно ухвали судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 11 січня 2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та підготовче засідання призначено на 12 лютого 2024 року на 11 год. Згідно ухвали Тячівського районного суду Закарпатської області від 12 лютого 2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні в залі суду на 19 березня 2024 року на 10 год. Відповідач у встановлений судом строк подав відзив на позов у якому позов не визнав посилаючись на те, що згідно п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров?ю, майну третьої особи. Згідно п. 9.1. ст. 9, п. 9.4. ст. 9 вказаного Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов?язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування; страхові виплати за договорами обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Згідно п. 36.1. ст. 36 Закону, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ),

Outcome: partial