Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

Позовна заява обґрунтована зокрема тим, що 23 червня 2007 року він уклав шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Їх сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, після чого ним подано до суду позов про розірвання шлюбу. Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 04.07.2011 року, у справі № 2-656/11, їх шлюб розірвано. З січня 2011 року відповідач [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , припинила проживати з сім`єю і на даний час її місцезнаходження не відоме. У подальшому, на підставі рішення Кременчуцького районного суду м. Кременчука Полтавської області у справі №536/1584/18-ц [PERSON] втратила право користування житловим приміщенням за вищевказаною адресою. Окрім цього, з 31.01.2017 року Кременчуцьким РУП ГУ НП в Полтавській області [PERSON] оголошена у розшук в якому перебуває і на теперішній час. Неповнолітній син весь час проживає з ним у будинку за адресою: [ADDRESS] , що на праві власності належить позивачу. Відповідач не приймає участі у вихованні сина, не цікавиться його навчанням, станом здоров`я, не здійснює його матеріального забезпечення, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з ним взагалі, тобто не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Син не отримує від матері привітань та подарунків на день народження. Відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, передбачені законом та моральними засадами суспільства. Вона самоусунулася від будь-якого спілкування з сином та від його виховання і утримання. На підставі вищевикладеного, просив суд ухвалити рішення, яким: - позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явився. До суду його представник надав заяву про слухання справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату розгляду справи повідомлялася належним чином. Заяв про розгляд справи за її присутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 280 ЦПК України). Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. На адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без їх участі. Суд, розглянувши матеріали справи, дав повну оцінку зібраним по справі доказам приходить наступного висновку. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років мають право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що 23 червня 2007 року позивач уклав шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Їх сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, після чого ним подано до суду позов про розірвання шлюбу. Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 04.07.2011 року, у справі № 2-656/11, їх шлюб розірвано. З січня 2011 року відповідач [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , припинила проживати з сім`єю і на даний час її місцезнаходження не відоме. У подальшому, на підставі рішення Кременчуцького районного суду м. Кременчука Полтавської області у справі №536/1584/18-ц [PERSON] втратила право користування житловим приміщенням за вищевказаною адресою. Окрім цього, з 31.01.2017 року Кременчуцьким РУП ГУ НП в Полтавській області [PERSON] оголошена у розшук в якому перебуває і на теперішній час. Неповнолітній син весь час проживає з ним у будинку за адресою: [ADDRESS] , що на праві власності належить позивачу. Відповідач не приймає участі у вихованні сина, не цікавиться його навчанням, станом здоров`я, не здійснює його матеріального забезпечення, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з ним взагалі, тобто не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Син не отримує від матері привітань та подарунків на день народження. Відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, передбачені законом та моральними засадами суспільства. Згідно висновку Виконавчого комітету Кам`янопотоківської сільської ради як органом опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , орган опіки та піклування вважав за доцільне позбавити її батьківських прав. Згідно п. 1 ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до п. 1-2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень ст. ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до п. 16 Постанови Верховного Суду України № від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків мас місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти; зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умов винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Надаючи оцінку доказам які містяться у справі, вбачається, що [PERSON] не приймає жодної участі в житті та вихованні дитини. Таким чином, суд вважає, що є законні підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] враховуючи, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню з підстав, викладених вище. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керувався наступним. Згідно статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Тому, суд вважає за необхідне, стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 1211,20 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved