Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

Заявниця звернулася з заявою до суду та просить встановити факт , що дата, зазначена як дата складання заповіту [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , сімнадцяте лютого 2010 року, і дата посвідчення заповіту двадцять сьомого лютого 2020 року, це 28 лютого 2020 року. Представник заявниці [PERSON] подав до суду заяву, в якій підтримує заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на обставини, викладені в заяві, і просить справу розглянути без його участі та участі заявниці. Заінтересована особа також подала до суду заяву, в якій не заперечує щодо задоволення заяви, просить справу розглянути без її участі. Дослідивши документи справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер громадянин [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Петрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Одеса) 12.06.2023 року(а.с.7). За життя [PERSON] склав заповіт(а.с.8), яким заповів [PERSON] земельну ділянку №286 в розмірі 6,21 га, згідно з планом на території Чечеліївської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, належної йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-КР №036806, виданого на підставі розпорядження Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 26.03.2002 року №146-р(а.с.13). Відповідно до\~довідки Петрівськоїдержавної нотаріальної контори Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Одеса) від 26 січня 2024 року №10/02-14(а.с.9-10), заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , подала [PERSON] . При цьому, листом Петрівської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Одеса) від 24 січня 2024 року №8/02-14(а.с.11), повідомлено заявницю про те, що нотаріус на може видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з тим, що у тексті заповіту, складеного [PERSON] за життя, існують розбіжності у датах складання та посвідчення заповіту. Так, відповідно до заповіту [PERSON] (а.с.8), дату посвідчення вказано «сімнадцяте лютого дві тисячі десятого року», а дату в посвідчувальному написі секретаря виконавчого комітету Чечеліївської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області вказано «двадцять сьомого лютого дві тисячі двадцятого року». У свою чергу, довідкою Петрівської селищної ради Кіровоградської області від 31 січня 2024 року №27(а.с.12), підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , дійсно склав заповіт в Чечеліївській сільській раді Петрівського району Кіровоградської області, який посвідчений та зареєстрований в книзі реєстрації нотаріальних дій за 2020 рік за реєстровим номером 25 28 лютого 2020 року. Внаслідок вказаних розбіжностей у заповіті, заявниця не може реалізувати своє право на спадщину, тому змушена звернутися до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення встановлено, що такі справи розглядаються, якщо згідно із законом, такі факти породжують юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Враховуючи викладене, суд вважає, що заяву [PERSON] слід задовольнити. На підставі ч.2 ст.315 ЦПК України, та

Outcome: approved