Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

14 лютого 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог представник зазначив, що [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації з малолітніми дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] [PERSON] на даний час не працює, перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років. В шлюбі не перебуває.19.11.32023 до служби у справах дітей Глобинської міської ради надійшло усне повідомлення від представника поліції про знайдену новонароджену дитину на смітнику поблизу будинку по [ADDRESS] . Відповідно до акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 19.11.2023, дитину було доставлено до КНМП «Кременчуцький перинатальний центр II - рівня». 20.11.2023 надійшло повідомлення від ВП №1 КРУП слідчого відділення про відкриття за ознаками кримінального правопорушення від 19.11.2023, передбаченого ч. 3 ст. 15, ст. 117 КК України стосовно вищевказаної дитини. 20.11.2023 згідно усного та 23.11.2023 письмового повідомлення представника поліції встановлено особу жінки, яка народила дитину чоловічої статі, яку знайдено по вул. Володимирівській в районі смітника. Спеціалістами служби у справах дітей здійснено виїзд по місцю проживання родини [PERSON] . Під час розмови [PERSON] повідомила, що з 18.11.2023 по 19.11.2023 дійсно вночі передчасно народила дитину вдома, карету швидкої допомоги не викликала, до пологів на обліку в жіночій консультації не перебувала. Також повідомила, що після пологів замотала дитину в плед та винесла дитину до коридору і поклала до коляски. З її слів дитина не виявляла ознак життя. В той же день, близько пообіді [PERSON] взяла новонароджену дитину та винесла на смітник. Комісією в складі: начальника служби у справах дітей Глобинської міської ради спільно з завідувачем відділення соціальної роботи та провідним фахівцем із соціальної роботи КУ «Центр надання соціальних послуг Глобинської міської ради», інспектором СЮП ВП КРУП ГУНП в Полтавській області здійснено виїзд по місцю проживання сім`ї [PERSON] та проведено оцінки рівня безпеки малолітніх дітей [PERSON] , відповідно до яких визначено, що ознаки небезпеки перебування дітей з матір`ю відсутні. Умови проживання задовільні. З 30.05.2019 по 21.11.2023 у службі у справах дітей на первинному обліку дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування та обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , не перебували. Повідомлення щодо неналежного виконання батьківських обов`язків, жорстокого поводження з дітьми, вчинення насильства, перебування дітей в складних життєвих обставинах, від закладів охорони здоров`я, освіти, КУ «Центр надання соціальних послуг», відділу соціального захисту та охорони здоров`я, та жителів громади- не надходили. Під час відвідування сім`ї [PERSON] звернулася з заявою про тимчасове влаштування малолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до патронатної сім`ї, а [PERSON] до КП «Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради», у зв`язку з скрутним матеріальним становищем та проведенням слідчих дій, оскільки малолітні діти залишаються вдома самі на довгий час без її догляду. На облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах служби у справах дітей Глобинської міської ради малолітні діти, взяті відповідно наказів начальника служби від 21 листопада 2023 року. 21.11.2023 [PERSON] влаштований в КНМП «Кременчуцька міська дитяча лікарня», [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] до КНП «Глобинська міська лікарня» Глобинської міської ради, для проведення медичного обстеження. 22.11.2023 рішенням виконавчого комітету Глобинської міської ради, як органом опіки та піклування №392 «Про тимчасове влаштування малолітнього [PERSON] до КП «Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради» влаштований в КП «Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради» та перебуває на даний час на повному державному забезпеченні. 21.11.2023 малолітні діти [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] влаштовані на тимчасове проживання до сім`ї патронатного вихователя відповідно до рішення виконавчого комітету Хорольської міської ради від 21.11.2023 «Про влаштування малолітніх дітей до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] ». До служби у справах дітей надійшла довідка з КНМП «Кременчуцький перинатальний центр II - рівня» про огляд дитини, яка народилася поза закладом охорони здоров`я від 23 листопада 2023 №4 та про перебування дитини під наглядом лікувального закладу від 23.11.2023 №4 в яких зазначено, що хлопчик ймовірно народився 19.11.2023 вагою 2,550 кг., зріст дитини 47 см., особа матері не відома. 18.01.2024 до служби у справах дітей надійшов висновок про підтвердження факту народження дітей поза закладом охорони здоров`я медичної консультаційної комісії від 10.01.2023 №1, виданого Департаментом охорони здоров`я Полтавської обласної державної адміністрації, яким підтверджено факт народження дитини (хлопчика) поза закладом охорони здоров`я, дата народження [INFO] , прізвище, ім`я та по батькові матері: « [PERSON] », на підставі листа Глобинської окружної прокуратури Полтавської області щодо проведення в межах кримінального провадження молекулярно-генетичної експертизи, якою засвідчено, що біологічною матір`ю новонародженої дитини може бути [PERSON] , [INFO] . Ймовірність даної події складає 99,9%. Після отримання висновку, служба у справах дітей звернулася до КНМП Кременчуцької міської дитячої лікарні, оскільки дитина була 19.12.2023 переведена з КНМП «Кременчуцький перинатальний центр II - рівня» до вищевказаного закладу, з проханням надати медичну довідку про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма №103-1) із зазначенням інформації про матір дитини, необхідної для реєстрації дитини. 30.01.2024 відповідну довідку отримано. 03.02.2024 новонароджену дитину [PERSON] , [INFO] було зареєстровано з відповідними записами про батьків, мати - [PERSON] , [INFO] , батько записаний згідно ст. 135 Сімейного Кодексу України. 08.02.2024 на засідання комісії з захисту прав дитини при виконавчому комітеті Глобинської міської ради запрошено [PERSON] , де вона повідомила, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав стосовно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Комісія з захисту прав дитини при виконавчому комітеті Глобинської міської ради вважає, що залишення новонародженої дитини з матір`ю є безумовно небезпечним для життя дитини її здоров`я і морального виховання, тому визначає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] стосовно малолітнього [PERSON] , [INFO] . 08 лютого 2024 року до Виконавчого комітету Глобинської міської ради надійшла заява від [PERSON] в якій вона зазначає, що не заперечує щодо позбавлення батьківських прав стосовно [PERSON] , [INFO] , повністю усвідомлює умови, наслідки та причини позбавлення батьківських прав. Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд [PERSON] , [INFO] , жительку [ADDRESS] , позбавити батьківських прав стосовно [PERSON] , [INFO] . В підготовче засідання представник позивача не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. В підготовче засідання відповідач не з`явилась, була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, надала до суду заяву, відповідно до якої не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав, повністю усвідомлює наслідки умови та причини позбавлення її батьківських прав. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 198 ЦПК України підготовче судове засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що[PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.9). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.10,11). Відповідно до довідки №02-43/153, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації, разом зі своїми дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Син [PERSON] , [INFO] в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] не зареєстрований та не проживає. (а.с.8). Відповідно до акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 19.11.2023, було виявлено дитину чоловічої статі неподалік від будинку [ADDRESS] на смітнику, близько 6 год від народження, волосся світло русяве, очі сірого кольору, вага -2,550 кг зріст -47 кг, особливих прикмет немає, дитину було доставлено до КНМП «Кременчуцький перинатольний центр ІІ - рівня (а.с. 12,13). Висновком №1 медичної консультаційної комісії Департаменту охорони здоровя Полтавської облдержадміністрації від 10 січня 2024 року , підтвердили факт народження дитини поза закладом охорони здоров`я (а.с.19,20). Згідно рішення виконавчого комітету Глобинської міської ради від 08 лютого 2024 року № 43 «Про тимчасове влаштування до КП «Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради» малолітнього [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштовано на повне державне забезпечення, терміном на шість місяців зарахований на цілодобове перебування до Кременчуцького обласного спеціалізованого будинку дитини Полтавської обласної ради (а.с.28 ). З висновку Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Глобинської міської ради про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Глобинської міської ради № 42 від 08.02.2024, вбачається, що Комісія вважає, що залишення новонародженої дитини з матірю є безумовно небезпечним для життя дитини її здоров`я і морального виховання, тому визначає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] стосовно малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.25-27). Надаючи правову кваліфікацію правовідносинам, суд враховує наступне. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. В даній ситуації суд звертає увагу, що статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сімейне життя - це особисті майнові та немайнові відносини між подружжям, іншими членами сім`ї, яке здійснюється на засадах, визначених у Сімейному кодексі: кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя (частина четверта статті 4); ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України (частина п`ята статті 5); регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя (частина четверта статті 7) та інше. Неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними‚ і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб (див. пункт 3.1 рішення Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року №2-рп/2012 у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України). Для суду є безспірним, що в даних правовідносинах при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідача відбувається втручання в її право на сімейне життя, яке не є абсолютним і може бути обмеженим в порядку передбаченому Конституцією України. З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції). Досліджуючи правомірність втручання в право відповідача на сімейне життя, суд розуміючи місце Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року в сфері стандартів прав людини, вважає за необхідне звернутись до принципів викладених в статті 29 Декларації, згідно із якими: кожна людина має обов`язки перед суспільством, у якому тільки й можливий вільний і повний розвиток її особи. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві. Отже, в даному випадку допускається обмеження прав особи, а процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами Сімейного кодексу України (статті 164-167). Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст.150, 151, 152, 155 СК України). Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідно до п.п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Відповідно до пункту 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до пункту 49 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідно до пункту 50 рішення Європейського Суду у справі "Хант проти України" втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є "необхідним у демократичному суспільстві" для забезпечення цих цілей. Згідно з наданими доказами, суд приходить до висновку, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своїх малолітніх дітей, а тому суд вважає, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками і не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не спілкується з ними в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей, не піклується про стан їх здоров`я, хоча б мав це робити, тобто по своїй вині ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. На підставі викладеного, суд дійшов переконливого висновку про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] батьківських прав стосовно [PERSON] , [INFO] , що повністю відповідає інтересам дитини. Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч. 1 ст.169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч. 4 ст. 169 Сімейного кодексу України). Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved