Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

Процедура (рух справи) : У жовтні 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 30 жовтня 2020 року в розмірі 90171,40 грн. Відповідно до ч.4 та ч.6 ст.19, ч.ч. 1-4 ст.274 ЦПК України ухвалою суду від 09 листопада 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача, Шкапенко О.В., у позовній заяві просить розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не прибув. Відповідно до вимог частини першої статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи на підставі доказів, які є у справі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом в силу ч. 2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Аргументи позивача, Акціонерного товариства "Акцент-Банк": Позовні вимоги позивач мотивував тим, що відповідно до укладеного 30 жовтня 2020 року договору [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 44,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві від 30 жовтня 2020 року. Банк свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте, [PERSON] припинила повертати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов договору № б/н від 30 жовтня 2020 року, внаслідок чого станом на 03 вересня 2023 року має перед банком заборгованість в загальному розмірі 90171,40 грн., в тому числі: - заборгованість за кредитом - 55256,25 грн.; - заборгованість по відсоткам - 34915,15 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачем надано до суду такі докази: - анкета-заява відповідача від 30 жовтня 2020 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Акцент Банку на отримання у Банку платіжної картки з кредитним лімітом; - витяг умов та правила надання банківських послуг, тарифи надання банківських послуг; - копію паспорта відповідача; - розрахунок заборгованості відповідача перед Банком за договором б/н від 30 жовтня 2020 року з якого видно, що відповідач використовувала кредитні кошти та погашала заборгованість за кредитом та відсотками; виписка по рахункам відповідачки; довідка за лімітами; довідка про видачу карток. Позиція відповідача, [PERSON] : Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлявся за місцем реєстрації проте, в судове засідання не з`явилась, причини своєї неявки суду не повідомила, відзив до суду не надала, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Отже, про можливі заперечення проти позовних вимог відповідач суд не повідомив. Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши матеріали справи та зміст заяви позивача по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані позивачем докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в судовому засіданні доведені належними та допустимими доказами, тому позов належить задовольнити з таких підстав. Встановлені судом обставини справи: 30 жовтня 2020 року [PERSON] уклала з Банком договір б/н про надання банківських послуг, за умовами якого АТ "Акцент-Банк" йому надало, а він отримав кредит на платіжну картку у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою 44,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] за договором від 30 жовтня 2020 року АТ "Акцент-Банк" було відкрито рахунок та надано картку № [NUMBER] зі строком дії до квітня 2027 року. На підставі вказаного договору відповідач, [PERSON] , отримувала від Банку кошти в межах кредитного ліміту та частково погашав кредит. Останній платіж щодо повернення боргу в сумі 4000 грн. здійснено 13.06.2021 року. Після липня 2021 року [PERSON] припинила надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками відповідно до умов договору № б/н від 30 жовтня 2020 року, у зв'язку з чим, станом на 03 вересня 2023 року Банком нарахована заборгованість [PERSON] за кредитним договором перед Банком, а саме: - заборгованість за кредитом - 55256,25 грн.; - заборгованість по відсоткам - 34915,15 грн. Встановлені обставини справи вказують на те, що між сторонами договору виник спір щодо виконання зобов`язання за договором б/н від 30 жовтня 2020 року про надання кредитного ліміту на платіжну картку. У жовтні 2023 року Акціонерне товариство "Акцент-Банк" звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 30 жовтня 2020 року в розмірі 90181,40 грн., а також судовий збір. Відповідач, [PERSON] , не надіслав до суду відзиву на позовну заяву, отже, про свої можливі заперечення проти позовних вимог відповідач суду не повідомив. Оцінка суду: Статтею 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Відповідно до ст.526, 527 та 530 ЦК України, - зобов`язання має виконуватися належним чином та в установлений строку відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. В силу ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.2 статті 1050 ЦК України наслідками порушення позичальником чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Вирішуючи спір в частині стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Крім цього, за змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Висновок суду: 30 жовтня 2020 року [PERSON] уклала з Банком договір б/н про надання банківських послуг, за умовами якого АТ "Акцент-Банк" їй надало, а вона отримав кредит на платіжну картку у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою 44,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] за договором від 30 жовтня 2020 року АТ "Акцент-Банк" було відкрито рахунок та надано картку № [NUMBER] зі строком дії до квітня 2027 року. На підставі вказаного договору відповідач, [PERSON] , отримувала від Банку кошти в межах кредитного ліміту та частково погашала кредит. Після липня 2021 року [PERSON] припинила надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками відповідно до умов договору № б/н від 30 жовтня 2020 року, у зв'язку з чим, станом на 03 вересня 2023 року Банком нарахована заборгованість [PERSON] за кредитним договором перед Банком, а саме: - заборгованість за кредитом - 55256,25 грн.; - заборгованість по відсоткам - 34915,15 грн. Встановлені у судовому розгляді фактичні обставини справи, переконують суд у тому, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а тому їх слід задовольнити, та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 30 жовтня 2020 року у розмірі 90171,40 грн. Висновок суду ґрунтується на тому, що відповідач порушив умови Договору, не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, тобто не погасив кредит, не сплатив відсотки за користування кредитом, в результаті чого утворилася заборгованість. Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, має бути стягнутий судовий збір в сумі 2684 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved