Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

Представник Акціонерного товариства «Акцент-Банк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, відповідно до якого просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договорам, укладеного між відповідачем та АТ «Акцент-Банк» №б/н від 25 жовтня 2017 року у розмірі 19\~492,51 грн., оскільки відповідач порушив умови вказаного кредитного договору. 10.01.2024 року у справі відкрито провадження, справу призначено до розгляду по суті у порядку спрощеного провадження (а.с. 44). 23.02.2024 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив, де вказує, що в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи відносно видачі кредиту та його часткового погашення, зокрема копії меморіальних ордерів, платіжних доручень, виписки по картковому рахунку. Також зазначає, що нарухування пені за прострочення виконання зобов`язання не може перевищувати одного року, тому немає підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці є правильними. Просить відмовити у задоволенні позову та закрити провадження по справі (а.с.48-54). 04.03.2024 року від позивача надійшли заперечення на відзив, в яких просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та розглядати справу за відсутності представника позивача (а.с.57-62). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.10.2017 між АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та [PERSON] було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, відповідно до якої останній підтвердив свою згоду на те, що така Анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розміщеними в рекламному буклеті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у Анкеті-заяві (а.с. 9). Таким чином, датою укладення між сторонами договору є дата підписання анкети-заяви, тобто 31.10.2017. Відповідно до п. п. 1 п. 1 Статуту АТ «АКЦЕНТ-БАНК» - АТ «АКЦЕНТ-БАНК» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» (а.с. 32 зворот- 36). Відповідно до п. п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У встановлені договором строки, [PERSON] зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на 11.10.2023 має заборгованість в сумі 19\~492,51 гривень, яка складається з 11\~680,99 гривень - заборгованості за кредитом; 7\~811,52 гривень - заборгованості по відсоткам. В силу ч. 1 ст.\~14\~ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст.526, 527, 530\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. За приписами ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини з суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Позивач неодноразово вживав заходів досудового врегулювання спору шляхом направлення Відповідачу SMS-повідомлень та дзвінків з вимогою виконати взяти на себе зобов`язання. На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договорами не погашає, що є порушенням законних прав АТ "А-БАНК". Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором Відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Встановлено, що в кредитному договорі укладеному між АТ «Акцент-Банк» і [PERSON] визначені істотні умови, в тому числі ліміт кредитного договору, розмір відсотків за користування кредитом. Договір був підписаний сторонами. В Постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц ВП ВС вказала на те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом і у постановах від 20 лютого 2019 року по справі № 666/4957/15,від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Як зазначено в постанові ВС від 10 січня 2019 року у справі № 526/405/13 факт не вчинення жодних дій, щодо розірвання кредитних договорів, або визнання їх не дійсними тривалий час, а також користуванням кредитними коштами та сплати відповідачем в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитними договорами\~є нічим іншим як визнання вище наведених кредитних договорів такими, що укладені з досягненням всіх істотних умов, а також підтвердженням отримання всіх благ передбачених Кредитними договорами. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 зроблено висновок, що\~ст. 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Встановлено, що жодних штрафних санкцій за вказаними вище кредитом договором позивачем не нараховано. Отримані кредитні кошти та проценти за користування цими коштами відповідач не повернув. Доводи представника відповідача викладені в відзиві про те, що вказані відсотки є незаконними і не справедливими, суд не може покласти в основу рішення, оскільки відповідач був повідомлений про умови кредитування, погодився з ними та підписав Угоди про відкриття банківського рахунку та обслуговування Кредитної картки та страхування, а також не заперечив щодо розміру заборгованості. Отримання позивачем права вимоги до відповідача підтверджено матеріалами справи. Отже обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження при розгляді справи та не спростовано відповідачем належними і допустимими доказами. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку,\~враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає,що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Також, згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved