Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

У вересні 2023 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з відповідача на корить позивача заборгованість по сплаті щомісячних внесків на управління (утримання багатоквартирних будинків та прибудинкової території), внесків до ремонтного і резервного фондів у розмірі 5 482 грн. 40 коп.. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] та є співвласником в ОСББ «Глорія Парк». Протоколом Установчих зборів ОСББ «Глорія Парк» від 05.02.2019 р. та протоколами Загальних зборів ОСББ «Глорія Парк» від 21.06.2020 р., 19.09.2021 р. затверджено розміри щомісячних внесків на управління (утримання багатоквартирних будинків та прибудинкової території) та внесків до ремонтного і резервного фондів. Однак відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання зі сплати внесків, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за період часу з січня 2022 р. по серпень 2023 р. у загальному розмірі 5482,40 грн. Оскільки в досудовому порядку вирішити спір не вбачається можливим, тому позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2023 вищевказана справа надійшла в провадження судді Сіромашенко Н.В. Ухвалою суду від 29.09.2023 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, які позивачем 19.12.2023 року усунені. Ухвалою суду від 22.12.2023 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Сповіщався належним чином, проте повідомлення не було вручено та повернулось до суду за закінченням терміну зберігання. У постановах від 14.08.2020 від 13.01.2020 у справі №910/22873/17 Верховний суд зазначав, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.09.2023. Судом встановлено, що 28 лютого 2019 року було зареєстровано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Глорія Парк» за адресою: 03062, м. Київ, вул.Нивська, 4Г. 19 вересня 2021 року було проведено Загальні збори ОСББ «ГЛОРІЯ ПАРК», на яких згідно з протоколом від 19.09.2021 року на підставі виключної компетенції більшістю голосів співвласників було встановлено: 1. затвердити розмір базового щомісячного внеску на управління (утримання багатоквартирних будинків та прибудинкової території) за адресою: [ADDRESS] (далі по тексту «Будинки») з 1 січня 2022 року в розмірі 9 грн/м2 для власників/співвласників квартир та 11 грн/м2 для власників/співвласників нежитлових приміщень. 2. затвердити для власників/співвласників квартир та нежитлових приміщень розмір внеску в резервний фонд 0,50 грн/м2 та в ремонтний фонд 0,50 грн/м2 3. встановити, що внесок на управління багатоквартирним будинком та всі інші внески або платежі, які затверджені загальними зборами співвласників ОСББ «ГЛОРІЯ ПАРК» повинні сплачуватись співвласниками до 20-го числа розрахункового місяця (включно). Статтею 15 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" від 29 листопада 2001 року №2866-ІІІ передбачено, що співвласник зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Згідно частин 2, 3 статті 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VIII витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Абзацом 4 частини 1 статті 17 Закону України від 28 листопада 2001 року №2866-ІІІ передбачено, що для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право: вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів. Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наведене в сукупності свідчить про те, що особа, яка є власником приміщення і, в свою чергу, співвласником будинку, в якому створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, зобов`язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а об`єднання наділено правом у разі не здійснення цією особою таких дій звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих за цими витратами платежів. При цьому, відсутність окремо укладеного між сторонами договору не є обставиною, що звільняє відповідача від сплати внесків, оскільки такий обов`язок покладено на нього нормами Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку". Згідно наданого стороною позивача розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач має заборгованість зі сплати щомісячних внесків на управління та внесків до ремонтного і резервного фондів за період часу з січня 2022 по серпень 2023 у загальному розмірі 5482,40 грн. Вимогами ст. 322 ЦК України визначено, що тягар утримання майна покладається на власника, а саме: власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" особа, яка є власником приміщення і, в свою чергу, співвласником будинку, в якому створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, однак не є членом цього об`єднання, зобов`язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а об`єднання наділено правом у разі нездійснення цією особою таких дій звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих платежів по цим витратам. Обґрунтованих доказів тому, що вказані послуги відповідачем отримано не було, претензій чи скарг з приводу повноти, обсягу та якості наданих послуг, тарифів від неї на адресу позивача не надходило. Таким чином, оскільки позивачем доведено належними та допустимими доказами факт надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території щодо будинку за адресою: [ADDRESS] , тому нарахування заборгованості є правомірним. Судом враховано, що за умовами ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 12 ЦПК України, встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і у ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов, суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами за допомогою належних, достовірних, достатніх та допустимих доказів. Сторони самостійно визначають обсяг, зміст та достатність доказів, що надають до суду. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі "Ващенко проти України" (Заява N 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, суд позбавлений повноваження на вихід за межі принципу диспозитивної і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вищевикладене, позивачем належними та допустимими доказами доведено обставини, викладені у позовній заяві, котрі відповідачем в ході розгляду справи не спростовано. Виходячи із принципу диспозитивної цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, а також, враховуючи норми ст. 81 ЦПК України, якою встановлено обов`язок кожної сторони довести ті, обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по сплаті щомісячних внесків на управління (утримання багатоквартирних будинків та прибудинкової території), внесків до ремонтного та резервного фондів у розмірі 5 482,40 грн. Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України). Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України й судові витрати (судовий збір) у сумі 2684,00 грн. стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, а також уз урахуванням Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», ст.ст. 319, 322, 509, 525, 526 ЦК України, та

Outcome: approved