Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

Позивач звернулася до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою. Подану позовну заяву обґрунтовує тим, що вказані сторони по справі зареєстровані та проживають за адресою - [ADDRESS] . Вказана квартира належить на праві власності в рівних частинах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Квартира є посімейного типу, спільного заселення, що розташована на 6 поверсі десятиповерхового будинку. Загальна площа квартири становить 73,2 кв.м. та складається з трьох житлових кімнат, кухні, ванної кімнати, вбиральні, коридор. Квартира обладнана лоджією. Позивач стверджує, що відповідачі почали створювати нестерпні для неї умови, не враховують її інтереси, як співвласника квартири. Комунальні послуги не сплачують, в результаті накопичені борги. Мирним шляхом вирішити питання щодо визначення порядку користування квартирою не вдалось. У зв`язку із чим позивач просить встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] . Виділити в користування позивачу третю кімнату житловою площею -10,0 кв.м., відповідачу [PERSON] виділити другу кімнату жилою площею 14,9 кв.м., [PERSON] виділити першу кімнату жилою площею - 17,0 кв.м. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Сенюті В.О. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 19.07.2023 по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. 05.09.2023 відповідачем [PERSON] до суду подано відзив на позовну заяву. ВІдповідач вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивач надає суду неправдиві докази, чим вводить суд в оману, а також позивачем порушено норми цивільно-процесуального законодавства та вказано неналежний суб`єктивний склад учасників справи. Крім того, відповідач [PERSON] ніколи не чинив будь-яких перешкод під час проживання та користування квартирою позивачу. Навпаки усіляко допомагав матері - позивачу, купував речі та продукти, якими разом користувались, у тому числі кухню, а не виносив щось з квартири у якій проживає відповідач разом зі своєю сім`єю. А також, вказує, що саме [PERSON] здійснює оплату комунальних послух за спірну квартиру. 28.11.2023 представник позивача [PERSON] - адвокат Куліш Б.М. подав клопотання про заміну неналежного відповідача та долучив позовну заяву, враховуючи зміст вказаного клопотання. Відповідно до вказаної позовної заяви позивач [PERSON] звертається із позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою. Відповідно до прохальної частини позовної заяви, позивач просить встановити порядок користування квартирою, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Виділити в користування [PERSON] третю кімнату жилою площею - 10,0 кв.м., в користування [PERSON] виділити другу кімнату площею 14, 9 кв.м, відповідачу [PERSON] виділити першу кімнату площею 17, 0 кв.м. Кухню площею 7,4 кв.м., ванну кімнату площею 2,6 кв.м., вбиральну площею - 1, 0 кв.м., коридор площею 12, 0 кв.м., вбудовану шафу площею 1, 0 кв.м., залишити в спільному користуванні сторін. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 18.12.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, замінено неналежного відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON] . Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 18.12.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, Орган опіки та піклування Деснянської районної м. Києві державної адміністрації залучено до участі в справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 08.02.2024, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Куліш Б.М. позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Проскурін В.Г. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] , який був присутній на початку судового засідання 01.04.2024 вказав про намір оформити договір дарування своєї частини квартири, залишив судове засідання з власної ініціативи, без пояснення причин. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору Орган опіки та піклування Деснянської районної м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Письмові матеріали справи містять заяву, подану через систему «Електронний суд» про розгляд справи без участі представника Органу опіки та піклування Деснянської районної м. Києві державної адміністрації, оскільки положення ст. 19 СК України не містить обов`язку подання висновку Органом опіки та піклування з питань визначення порядку користування квартирою. Вислухавши вступне слово, дослідивши письмові матеріали справи та докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 14.12.1999 квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частинах (а.с.13). Відповідно до свідоцтва про шлюб від 27.02.2009 серії [NUMBER] , [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 18). Згідно технічного паспорту, квартира [ADDRESS] складається з 3 кімнат жилою площею - 41,9 кв.м. у тому числі : 1-а кімната - 17,0 кв.м., 2-а кімната - 14,9 кв.м., 3-а кімната - 10,0 кв.м., кухні площею - 7,4 кв.м, ванної кімнати - 2,6 кв.м., вбиральні (поєднаної) - 1,0 кв.м., коридор - 12,0 кв.м., вбудованої шафи - 1,0 кв.м., лоджії - 3,8+3,8+7,0 кв.м., загальна площа квартири 65,9+7,3=73,2 кв.м.(а.с.14). Згідно плану квартири [ADDRESS] , кімната площею 10,0 кв.м. має вихід на балкон, кімната площею 14,9 кв.м. з виходами на балкон та лоджію, кімната площею 17,0 кв.м. без виходу на балкон та лоджію. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне законодавство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У ст. 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ході розгляду справи встановлено, що на даний час юридично оформити та встановити добровільно порядок користування квартирою сторони не можуть. За приписами ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Частиною 1 статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з положеннями ч.2 ст.358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згоди про порядок володіння та користування спірною квартирою між її співвласниками в даному випадку не досягнуто. Нормою ч.3 ст. 358 ЦК України визначено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Пленум Верховного Суду України в п.14 постанови від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» роз`яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов. Таким чином, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved