Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

Фізична особа-підприємець [PERSON] звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог представник позивача адвокат Мазуренко С.С. зазначив, що 21 квітня 2020 року о 18:10 год. у м. Новогродівка Донецької області по вул. Тургенєва, 29, мала місце ДТП за участю транспортного засобу «АЗЛК 2140», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «ВАЗ 21099» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортним засобам завдано пошкоджень. Постановою Мар`їнського районного суду Донецької області від 15.07.2020 року, винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, КУпАП, визнано [PERSON] , який керував автомобілем «АЗЛК 2140», д.н.з. [NUMBER] . Також, постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20.07.2020 року встановлено,\~що відповідно\~до протоколу\~про адміністративне\~правопорушення,\~ [PERSON] 21.04.2020 року о 18:10 год. у м.Новогродівка Донецької області по вул. Тургенєва, керував транспортним засобом «АЗЛК 2140», д.н.з. [NUMBER] з ознаками алкогольного сп`яніння, однак відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законодавством порядку. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «АЗЛК 2140», д.н.з. [NUMBER] , застрахована в ПрАТ «СК «ВУСО», згідно Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Поліс серії АО/1371051 від 15.07.2019 року. У відповідності до умов договору страхування ПрАТ «СК «ВУСО» відшкодувало власнику транспортного засобу «ВАЗ 21099» д.н.з. [NUMBER] витрати на ремонт автомобіля в сумі 7003,52 гривень. У зв`язку з тим, що відповідач керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від продуття газоналізотора «Драгер» та проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності свідків, тобто вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, то після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у страховика виникло право вимог про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу) до [PERSON] . 20 жовтня 2021 року між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» укладено Договір №21/10/2021 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право грошової вимоги відшкодування в порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором № АО/1371051 від 15.07.2019 року, перейшло від ПрАТ «СК «ВУСО» до Фізичної особи-підприємця [PERSON] . Враховуючи наведене, представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь Фізичної особи-підприємця [PERSON] , завдані збитки в порядку регресу в розмірі 7003,52 гривень, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1040,07 гривень та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 10916,40 гривень. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2023 року позов залишено без руху і надано позивачу строк для усунення недоліків, якій не перевищує 10-ти дній з дня отримання даної ухвали. 27 грудня 2024 року представник позивача ФОП [PERSON] адвокат Мазуренко С.С. подав заяву про усунення недоліків. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 січня 2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, щодо подачі відзиву на позовну заяву, відповідач не скористався. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, натомість в матеріалах справи наявне клопотання представника позивача - адвоката Мазуренка С.С. про розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином у відповідності до вимог\~ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст.\~ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтями\~1,\~2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб. інтересів держави. У\~ст. 3 ЦК України\~передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених\~Конституцією України\~та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. \~Судом встановлено, що 15 липня 2019 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (далі ПрАТ «СК «ВУСО») та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/1371051, за яким страхувальник зобов`язався відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля «АЗЛК 2140», державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». Строк дії договору з 00:00 03.02.2020 року по 02.02.2021 року включно. 21 квітня 2020 року о 18 годині 10 хвилин в м. Новогродівка Донецької області по вул. Тургенєва, 29, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «АЗЛК 2140», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «ВАЗ 21099» реєстраційний номер [NUMBER] , який стояв попереду. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження зз матеріальними збитками. Постановою Мар`їнського районного суду Донецької області від 15.07.2020 року у справі № 239/102/20 (провадження № 3/237/1248/20) встановлено вину [PERSON] у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди, визнано його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 340 гривень. 23 квітня 2020 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу. Відповідно до якої заявник повідомив, що 21.04.2020 року в м. Новогродівка по вул. Тургенєва, 29, сталася дорожньо-транспортна пригода, в ході якої водій автомобіля «АЗЛК 2140»,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] [PERSON] скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21099» реєстраційний номер [NUMBER] , що належить заявнику. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого 15.02.2020 року транспортний засіб марки ВАС моделі 210994-20, належить [PERSON] , адреса: [ADDRESS] ПрАТ «СК «ВУСО», на вимогу виконання умов Полісу добровільного страхування наземного транспорту № АО/1371051 від 15 липня 2019 року, на підставі розрахунку страхового відшкодування, страхового акту № 2028122-1 від 05.05.2020 року, було прийнято рішення про виплату власнику транспортного засобу «ВАЗ 21099» реєстраційний номер [NUMBER] , якому завдано пошкоджень, страхового відшкодування, в сумі 7003,52 гривень. Відповідно до платіжного доручення № 12210 від 05 травня 2020 року, ПрАТ «СК «ВУСО» перераховано на рахунок [PERSON] , код [NUMBER] , грошові кошти у розмірі 7003,52 гривень (призначення платежу: страхове відшкодування згідно страхового акту № 2028122-1 від 05.05.2020 року та договору № АО-1371051 від 15.07.2019 року, стр. [PERSON] , заяв від 23.04.2020 року). 20 жовтня 2021 року між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» укладено Договір №21/10/2021 про відступлення права вимоги, за умовами якого ПрАТ «СК ВУСО» (Первісний кредитор) відступає, а ФОП [PERSON] (Новий кредитор) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих Первісному кредитору по договорам страхування. За вказаним договором відступлення прав вимоги ФОП [PERSON] отримала право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором № АО/1371051 від 15.07.2019 року. Згідно із 1\~ст. 22 ЦК України\~визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ч. 2\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із п. 1 ч. 1\~ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до\~ст. 1191 ЦК України, особа, яка\~\~відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов. Згідно з підпункту «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу га швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Мотивуючи позовні вимоги, представником позивача зазначено, що постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20.07.2020 року встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, [PERSON] 21.04.2020 року о 18:10 год. у м.Новогродівка Донецької області по вул. Тургенєва, керував транспортним засобом «АЗЛК 2140», д.н.з. [NUMBER] з ознаками алкогольного сп`яніння, однак відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законодавством порядку. Разом з тим, копію даного доказу стороною позивача не надано. Також, не було подано письмового повідомлення, щодо неможливості з об`єктивних причин надати докази та не заявлено клопотання про витребування зазначених документів судом, у зв`язку з неможливістю самостійно надати докази. Водночас, ознайомившись зі змістом постанови Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20.07.2020 року у справі № 239/99/20 (реєстраційний номер рішення 90498386) в Єдиному державному реєстру судових рішень встановлено, що адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] , за\~ч. 1 ст. 130 КУпАП\~повернуто до Селидівського ВП Покровського ВП ГУ НП в Донецькій області для належного оформлення. Підставою для його повернення слугували наявні в протоколі про адміністративне правопорушення та доданих до матеріалів справи документів, розбіжності, а саме: згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 235011 від 21.04.2020 року, правопорушення [PERSON] скоєно 21.04.2020 року о\~18.10\~год., однак в матеріалах справи наявне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного сп`яніння, в якому зазначено, що водія [PERSON] було направлено на огляд 21.04.2020 о\~21.10\~год., тобто через три години після часу, зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, в поясненнях свідків, доданих до матеріалів справи, час, коли [PERSON] відмовився від продуття газоаналізатора «Драгер» та проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, також зазначено «21.10 год.». Доказів повторного подання даного матеріалу до суду після належного оформлення та розгляду його судом по суті, стороною позивача не надано. З метою повного та всебічного дослідження обставин справи судом, встановлено, що у розділі «Стан розгляду справ» на офіційному веб-порталі\~Судова влада\~України, також відсутні відомості про повернення матеріалу про адміністративне правопорушення про притягнення [PERSON] до суду після належного оформлення, та подальшого його розгляду судом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, у відповідності до\~статті 62 Конституції України. Отже, саме по собі складення на [PERSON] протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 235011 від 21.04.2020 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи про адміністративне правопорушення за яким, через розбіжності, було повернуто судом для належного оформлення, не є обставиною, яка підтверджує факт відмови [PERSON] , безпосередньо після ДТП, проходити відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного сп`яніння. Таким чином, враховуючи норми статей\~79,\~80,\~81 ЦПК України, а також дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність обставин, що дають право страховину подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу. Згідно правил\~статті 263 ЦПК України,\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до п. 11\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 14, у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами\~статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Як зазначено в частині 6\~статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За приписами\~статті 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до частини 1\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами\~статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналіз наведених норм процесуального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Саме позивач мав довести в ході розгляду справи обґрунтованість кожного свого посилання. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження доказами, що наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовна заява фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу, є необґрунтованою та не підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст.\~133\~ПК України\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи.\~До витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать,\~зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. Враховуючи наведене, оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, у відповідності до ст. 141 КПК України, судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.

Outcome: dismissed