Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що 30 квітня 1994 року органом приватизації при Носівській середній школі № 1 було видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого житловий будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами належав [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, право власності зареєстроване в Ніжинському міжміському бюро технічної інвентаризації в книгу за № 6580. 21 жовтня 2004 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про уточнення ідеальних часток жилого будинку, посвідчений державним нотаріусом Носівської державної нотаріальної контори Чернігівської області Гринь JI.A. та зареєстрований в реєстрі за № 2011, відповідно до якого зазначений житловий будинок належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, тобто по 1/3 частці кожному. 6 грудня 2004 року Носівським бюро технічної інвентаризації була проведена реєстрація права власності в реєстрі прав власності на нерухоме майно на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30 квітня 1994 року за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на квартиру, реєстраційний номер: 8853936, тип об`єкта: квартира, чотирьохкімнатна. 24 грудня 2004 року державним нотаріусом Носівської державної нотаріальної контори Чернігівської області Гринь JI.A. було посвідчено договір дарування квартири та зареєстровано в реєстрі за № 2926, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] подарували [PERSON] 2/3 (дві третіх) частини квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , право власності зареєстроване в Носівському бюро технічної інвентаризації 4 січня 2005 року за № 6580 в книзі за № [NUMBER] , реєстраційний номер: 8853936, тип об`єкта: квартира, чотирьохкімнатна. [INFO] помер чоловік [PERSON] - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належні йому 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом. Нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із відсутністю в матеріалах спадкової справи правовстановлюючого документа на будинок. [PERSON] звертався до державного реєстратора з метою реєстрації права власності належну йому 1/3 частину вищезазначеного житлового будинку в зв`язку із втратою свідоцтва про право власності на житло, виданого 30 квітня 1994 року органом приватизації при Носівській середній школі № 1. Відповідно до повідомлення державного реєстратора від 26 травня 2023 року за № 153/1/01-16, зареєструвати право власності на 1/3 частину в праві власності на вищезгаданий житловий будинок не можливо у зв`язку із тим, що згідно з інформацією, перевіреною шляхом безпосереднього доступу реєстратора до Реєстру прав власності на нерухоме майно, за [PERSON] 6 грудня 2004 року зареєстровано право власності на 1/3 (одну третю) частку квартири, реєстраційний номер: 8853936, тип об`єкта: квартира, чотирьохкімнатна. [PERSON] просила суд: - визнати за нею право власності на 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; - зобов`язати державного реєстратора речових прав на нерухоме майно при реєстрації за нею права власності на 2/3 частини вищезазначеного житлового будинку внести відмітку про погашення до реєстру прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 8853936, на 2/3 частини квартири, що належала [PERSON] . [PERSON] просив суд: - визнати за ним право власності на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування; - зобов`язати державного реєстратора речових прав на нерухоме майно при реєстрації за ним права власності на 1/3 частину вищезазначеного житлового будинку внести відмітку про погашення до реєстру прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 8853936, на 1/3 частину квартири, що належить [PERSON] . У судове засідання позивачі не з`явилися, подали до суду заяви, в яких зазначили, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просили їх задовольнити, розгляд справи проводити без їх участі. У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення, просив розгляд справи проводити без їх участі. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для його відкладення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 30 квітня 1994 року органом приватизації при Носівській середній школі № 1 було видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого житловий будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами належав [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, право власності зареєстроване в Ніжинському міжміському бюро технічної інвентаризації в книгу за № 6580. 21 жовтня 2004 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про уточнення ідеальних часток жилого будинку, посвідчений державним нотаріусом Носівської державної нотаріальної контори Чернігівської області Гринь JI.A. та зареєстрований в реєстрі за № 2011, відповідно до якого зазначений житловий будинок належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, тобто по 1/3 частці кожному. 6 грудня 2004 року Носівським бюро технічної інвентаризації була проведена реєстрація права власності в реєстрі прав власності на нерухоме майно на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30 квітня 1994 року за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на квартиру, реєстраційний номер: 8853936, тип об`єкта: квартира, чотирьохкімнатна. 24 грудня 2004 року державним нотаріусом Носівської державної нотаріальної контори Чернігівської області Гринь JI.A. було посвідчено договір дарування квартири та зареєстровано в реєстрі за № 2926, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] подарували [PERSON] 2/3 (дві третіх) частини квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , право власності зареєстроване в Носівському бюро технічної інвентаризації 4 січня 2005 року за № 6580 в книзі за № [NUMBER] , реєстраційний номер: 8853936, тип об`єкта: квартира, чотирьохкімнатна. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 14). У судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] заповіту не складав, спадщину після його смерті прийняла дружина [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 40-52). Таким чином, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] належні йому 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадковий житловий будинок у зв`язку із відсутністю на нього дійсного правовстановлюючого документа, а також тим, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 22 травня 2023 року, відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно відображають тип об`єкта: квартира, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 149/02-31 від 22 травня 2023 року (а.с. 27). [PERSON] звертався до державного реєстратора з метою реєстрації права власності на належну йому 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] в зв`язку із втратою свідоцтва про право власності на житло, виданого 30 квітня 1994 року органом приватизації при Носівській середній школі № 1. З повідомлення державного реєстратора від 26 травня 2023 року за № 153/1/01-16 (а.с. 28) вбачається, що зареєструвати право власності на 1/3 частину в праві власності на вищезазначений\~ житловий будинок не можливо у зв`язку із тим, що згідно з інформацією, перевіреною шляхом безпосереднього доступу реєстратора до Реєстру прав власності на нерухоме майно, за [PERSON] 6 грудня 2004 року зареєстровано право власності на 1/3 (одну третю) частку квартири, реєстраційний номер: 8853936, тип об`єкта: квартира, чотирьохкімнатна (а.с. 28). У судовому засіданні встановлено, що на житловий будинок [ADDRESS] виготовлена технічна документація (а.с. 23-25). Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та мирно володіти своїм майном; право приватної власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У розумінні зазначених приписів суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Статтею 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК Ураїни встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивачів, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивачів.

Outcome: approved