Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

У листопаді 2023 року [PERSON] , яка є опікуном [PERSON] у зв`язку з її недієздатністю, звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу останньої з [PERSON] зареєстрованого 01.09.2022 року Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №1494. Cторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що останнім часом сімейне життя між [PERSON] та відповідачем погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Також зазначає, що сімейне життя не склалось через різні погляди на шлюб, втрату почуття любові. Спільне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти розірвання шлюбу та наполягав на його збереженні. [PERSON] в судовому засіданні категорично заперечувала проти збереження шлюбу. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 01.09.2022 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що зареєстрований Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №1494. Cторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до ст. 51 Конституції України та ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, ч.1 ст. 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу, положення якої зазначають, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24.04.2023 року [PERSON] визнано недієздатною, а опікуном призначено її матір [PERSON] . Статтею 41 ЦК України визначено, що над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка та правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Відповідно до ч. 5 ст. 110 СК України встановлено, що опікун має право пред`явити позов про розірвання шлюбу, якщо цього вимагають інтереси того з подружжя, хто визнаний недієздатним. Положенням ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 зазначено, що охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на те, що негативні відносини між подружжям існують вже протягом тривалого часу та враховуючи що позивач, яка діє в інтересах [PERSON] , вважає за необхідне розірвати шлюб, оскільки подальше його збереження буде суперечити інтересам недієздатної особи, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до п. 9 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. З огляду на зазначене та відповідно до ст. 141 ЦПК України, не сплачена позивачем сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі ст. 24, 105, 112 СК України,

Outcome: approved