Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

Описова частина. Короткий зміст позову. Позивач ФОП [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Позовні вимоги мотивує тим, що 10.07.2020 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №233/079/000187, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «AUDI» державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». Зазначає, що у відповідності до умов даного договору, ПрАт «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання y разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. В обгрунтування заявлених позовних вимог вказує на те, що 03 жовтня 2020 року по вул. Університетська, 20, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Porsche» державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] та автомобіля «AUDI» державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Стверджує, що внаслідок вищевказаної ДТП транспортному засобу «AUDI» було завдано механічних пошкоджень, а власнику авто матеріального збитку. Зазначає, що відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.10.2020 року, [PERSON] порушила ПДР України, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Стверджує, що ПрАт «УПСК» виконуючи взяті на себе зобов?язання по договору страхування на підставі страхового акту №КАСКО/233/000/20/0041 від 21.10.2020 року, виплатило вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «AUDI» у розмірі 3540 гривень. Тобто, право регресної вимоги виникло у ПрАт «УПСК» з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто 21.10.2020 року, що підтверджується платіжним дорученням №14721 від 21.10.2020 року. Позивач вказує на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу «Porsche» державний реєстраційний номер « [NUMBER] », була застрахована в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №EP/200596889, згідно якого було передбачено безумовну франшизу у розмірі: 2 600 гривень. Зазначає, що 03.03.2023 року, між ПрАТ «УПСК» та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено Договір №03/03/2023 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор (позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, в тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором №233/079/000187 від 10.07.2020 року. На підставі викладеного, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача на його користь завданні збитки в порядку зворотної вимоги (регресу) в розмірі: 2 600 грн., а також витрати по сплаченому судовому зборі в розмірі: 858, 55 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2 900 грн. Рух по справі та позиція сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23.11.2023 року відкрито провадження по справі, та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче судове засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07.12.2023 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті. 24.01.2024 року представник відповідача [PERSON] , адвокат Гончарук В.В. направив до суду письмові пояснення, згідно яких просять повністю відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. Вважають, що позивач пропустив строк позовноїм давності, оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася 03 жовтня 2020 року, а позовна заява зареєстрована у Шевченківському районному суді м. Чернівці 09 листопада 2023 року. Вказують на те, що позивачем подано до суду неналежний доказ, а саме постанова Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.10.2023 року за ст. 124 КУпАП, яка не завірена належним чином, оскільки немає підпису судді та печатки суду, крім того в самій постанові немає інформації щодо того кого саме стосується ця постанова. Відтак, просять суд не брати до уваги даний доказ. Зазначають також, що відповідача не було повідомлено про укладення договору цесії, позивач доказів повідомлення не надав. Враховуючи викладене, просять суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. 06.02.2024 року позивач [PERSON] направив на електронну адресу суду заперечення на письмові пояснення представника відповідача. Вважає твердження представника відповідача щодо пропуску строку звернення з позовом до суду, безпідставними, оскільки відповідно до ч. 6 ст.261 ЦК України, за регресним зобов`язанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Вказує на те, що в даному випадку основним зобов`язанням є виплата страхового відшкодування повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №14721 від 21.10.2020 р. Оскільки згідно відмітки банку на даному платіжному дорученні виплату було проведено 21 жовтня 2020 року, то останній день подання позовної заяви був 21.10.2023 року. Також нагшолошує на тому, що право регресної вимоги виникло у Первісного кредитора саме з моменту виплати відшкодування, оскільки до моменту виплати відшкодування у первісного кредитора взагалі була відсутня можливість скористатися своїм правом на пред`явлення регресного позову. А тому, оскільки він звернувся до суду через систему «Електронний суд» з вказаним позовом 06.10.2023 року, то вважає, що це в межах строку позовної давності. Що стосується посилання представника відповідача на неналежність доказу, а саме постанови від 29.10.2020 року, вказує на те, що справа №727/8457/20 розглядалася Шевченківським районним судом м. Чернівці, а тому якщо у суду виникнуть сумніви, то справу в спрощеному порядку можна витребувати з архіву суду. Зазначив також, що саме по собі неповідомлення боржника про відступлення права вимоги, на що посилається представник відповідача, не припиняє зобов`язань сторін і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості на користь нового кредитора. 01.03.2024 року та 05.03.2024 року позивач [PERSON] направив на електронну адресу суду додаткові пояснення по справі, в яких вказав, що цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] , як водія транспортного засобу «Porsche» державний реєстраційний номер « [NUMBER] », була застрахована в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №EP/200596889, згідно якого було передбачено безумовну франшизу у розмірі: 2 600 гривень. Зазначив, що фізична особа-підприємець [PERSON] та [PERSON] це одна і та ж особа, не має відмінності, полягає саме у тих правовідносинах, в яких приймає участь така фізична особа. Фізична особа-підприємець - це форма особистої участі особи у підприємницькій діяльності. Фізична особа підприємець (ФОП) - це фізична особа, яка для ведення господарської діяльності зареєстрована як підприємець без статусу юридичної особи. Окрім того, вказкав на те, що ним було сплачено судовий збір за подання до суду позовної заяви, що підтверджується платіжним доручення про сплату судового збору, з якого вбачається, що судовий збір було сплачено за позовом ФОП [PERSON] . А тому, оскільки франшиза відшкодовується особою, яка завдала матеріальну шкоду, просить задовольнити позовні вимоги повністю. Позивач [PERSON] та в його інтересах представник у судове засідання не з?явилися, до суду скерували заяву про розгляд справи за відсутності сторони, просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві та письмових поясненнях. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Гончарук В.В. у судовому засіданні посилався на доводи викладені в поданих до суду письмових поясненнях. Просив застосувати строк позовної давності. В задоволенні позову відмовити повністю. Згідно ч. 3\~ст.211 ЦПК України\~визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.\~ Статтею 55 Конституції України\~визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.3 ст.\~12, ч.1 ст.81 ЦПК України\~- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши надані письмові докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Досліджені докази та застосовані норми права. Судом встановлено, що [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується випискою з ЄДРЮОФОП Серії ААВ №455307 (а.с.6). 10.07.2020 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №233/079/000187, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «AUDI» державний реєстраційний номер « [NUMBER] » (а.с.13-16). 03.03.2023 року, між ПрАТ «УПСК» та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено Договір №03/03/2023 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор (позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування (а.с.7-9). Наведене також підтверджується платіжним дорученням №282 від 07.03.2023 року на суму 36662,70 грн. (а.с.120). Згідно додатку №1 до вказаного договору, новий кредитор, а саме [PERSON] отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором №233/079/000187 від 10.07.2020 року (а.с.10-12). 05.10.2020 року [PERSON] звернувся до Правління ПрАТ «УПСК» із заявою-повідомленням (АВТОКАСКО) на підставі договору страхування №233/079/000187 від 10.07.2020 року (а.с.18-19). З акта огляду транспортного засобу від 05.10.2020 року вбачається, що внасілдок ДТП транспортний засіб «AUDI», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » зазначв механічних пошкоджень, а саме передній бампер (а.с.20). Згідно до страхового акта №КАСКО/233/000/20/0041 від 21.10.2020 року, ПрАТ «УПСК» виплатило вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «AUDI» у розмірі 3540 гривень (а.с.21), що підтверджується платіжним дорученням №14721 від 21.10.2020 року (а.с.1). Цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу «Porsche» державний реєстраційний номер « [NUMBER] », була застрахована в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №EP/200596889, згідно якого було передбачено безумовну франшизу у розмірі: 2 600 гривень (а.с.22). 06.10.2020 року [PERSON] звенувся до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.29). Відповідно до рахунку-фактури №СФ-0000633 від 06.10.2020 року, [PERSON] було одержано послуги: монтаж-демонтаж переднього бампера, ремонт бампера, підготовка до фарбування, фарбування на суму 5900 грн. (а.с.30). З постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 жовтня 2020 року вбачається, що 03.10.2020 року сталася ДТП за участі [PERSON] та [PERSON] . Вказано, що [PERSON] порушила вимоги ПДР України, відтак її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення (а.с.118). Підстави та умови відповідальності за завдану майнову шкоду, встановлені ст.22 та Главою 82 Цивільного кодексу України.\~ Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цихфондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). Згідно із ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку встановленому законодавством. Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу Україниза договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові)або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату),а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. У відповідності до ч. ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речову право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використанням, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертоїстатті 6 Закону України «Про страхування»). Втім законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені устатті 7 Закону України «Про страхування». До них пунктом 9 частини першої цієї статті віднесено страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокремаЗакон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18). При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Проте, регрес це нове право, що виникає у особи внаслідок платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Тобто, у страхуванні відповідальності, навіть після виконання зобов`язання страховиком суброгація не припустима, оскільки виникають правовідносини із відшкодування витрат у порядку регресу. Як встановлено судом, 03.03.2023 року, між ПрАт «УПСК» (Первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (Новий кредитор) укладено Договір №03/03/2023 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором №233/079/000187 від 10.07.2020 року, укладеного між ПрАт «УПСК» та [PERSON] . Так, відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, беручи до уваги\~ст.\~1191 ЦК України, п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду завдану позивача ФОП [PERSON] виникло право зворотної вимоги до відповідача [PERSON] . Що стосується вимоги представника відповідача щодо застосування строку позовної давності. У відповідності до вимог ст.ст. 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст.261 ч.1, ст. 267, ч.2-4 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. В поданих до суду письмових поясненнях від 24.01.2024 року представник відповідача просив застосувати строк позовної давності, з огляду на те, що дорожньо-транспортна пригода трапилась 03 жовтня 2020 року, а позовна заява зареєстрована у Шевченківському районному суді м. Чернівці 09 листопада 2023 року. Частиною 6 статті 261 ЦК України передбачено, що за регресним зобов`язанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. В даному випадку основним зобов`язанням є виплата страхового відшкодування повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №14721 від 21.10.2020 р. Згідно відмітки банку на даному платіжному дорученні виплату було проведено 21 жовтня 2020 року, відтак останній день подання позовної заяви був 21 жовтня 2023 року. Тобто, право регресної вимоги виникло у первісного кредитора саме з моменту виплати відшкодування, оскільки до моменту виплати відшкодування у первісного кредитора взагалі була відсутня можливість скористатися своїм правом на пред`явлення регресного позову. Таким чином, оскільки позивач звернувся до суду через систему «Електронний суд» з вказаним позовом 06.10.2023 року, 13.10.2023 року ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці справу було передано за підсудністю до Шевченківського районного с уду м.Чернівці, то за таких обставин строк на звернення до суду позивачем не пропущений. Щодо заявленої вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на правову допомогу. Судом встановлено, що правнича допомога надавалася позивачу [PERSON] відповідно до Договору про надання правової допомоги №30/01/19 від 30.10.2019 року (а.с.25). 17 серпня 2023 року між позивачем ФОП [PERSON] та адвокатом Самойленко П.М. було укладено Додаткову угоду №1 до Договору про надання правничої допомоги №30/01/19 від 30.10.2019 року, відповідно до якої сторони за цією додатковою угодою домовились, що вартість послуг (гонорар) адвоката за договором про надання правової допомоги №30/01/19 від 30.01.2019 року, по страховій справі №КАСКО/233/000/20/0041, становить 2 900 грн., що сплачується клієнтом адвокату за надання останнім послуг, які визначені п.2 цієї Додаткової Угоди (а.с.26), вказане також підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 17.08.2023 року (а.с.27) та відповідно платіжною інструкцією №Р24АР24А1582362291D5045 від 17.08.2023 року (а.с.28). Згідно положень\~ст.133ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із проведенням експертизи. Відповідно до\~ст.137ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Водночас, в силу вимог ч.4\~ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.\~ Згідно ч. 8ст.141\~ЦПКУкраїни\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність). При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є обґрунтованим. Отже, вказаними вище доказами підтверджено надання адвокатом Самойленко Петром Миколайовичем послуг з професійної правничої допомоги позивачу [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги №30/01/19 від 30 січня 2019 року. Згідно\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до положень ч.3 ст.12\~та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.5\~ст.81 ЦПК України\~докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що необхідно стягнути з відповідача у порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до\~ст. 141\~ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.\~ Відтак, з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача [PERSON] судовий збір в розмірі 858,55 грн., документально підтвердженого квитанцією від 06.10.2023 року (а.с.2). На підставі викладеного та

Outcome: approved