Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-24 00:00:00

У листопаді 2023 року позивач звернувся до суду з указаним позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитними договорами: № 2409691 від 27\~вересня 2021 року у розмірі 26\~910,00 грн, № 18958-10/2021 від 24 жовтня 2021\~року у розмірі 5950,00 грн, та судового збору в розмірі 2684,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2409691, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого на мобільний номер відповідача. ТОВ «Лінеура Україна» виконало свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредит у встановленому договором розмірі. Проте відповідачка порушила умови кредитного договору щодо повернення суми кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку з чим у неї утворилася прострочена заборгованість. 05.05.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ\~«ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 05052023, відповідно до якого ТОВ\~«ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідачки у розмірі 26\~910,00\~грн, з яких: 10 000,00 грн\~ заборгованість за основною сумою боргу, 16\~910,00 грн \~заборгованість за процентами. Крім того, 24 жовтня 2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] укладено кредитний договір №\~18958-10/2021, який підписано електронним підписом шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, і був надісланий на номер його мобільного телефону. 21.09.2022 між ТОВ «Інвеструм» та ТОВ «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 21092022, відповідно до умов якого ТОВ «Інвеструм» передало (відступило) ТОВ «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Інвеструм» права вимоги до боржників, указаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 21092022 від 21.09.2022 ТОВ «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 5950,00 грн, з яких: 2000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 3950,00 грн \~сума заборгованості за процентами. Усупереч умовам кредитних договорів, не зважаючи на повідомлення, відповідачка не виконала своїх зобов`язань, та після відступлення позивачу права вимоги\~не здійснила жодних платежів для погашення боргу. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 грудня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 31 січня 2024 року 11-00 год., яке в подальшому відкладено, востаннє на 25 березня 2024 року 11-00 год. У відзиві на позов відповідачка просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що жодного договору з позивачем вона не укладала, позивач не є кредитором, оскільки не надав їй додаткової угоди до договору факторингу, в якій було б зазначено її прізвище, ім`я, по батькові, як особи, право вимоги відносно якої передано, а також, де були б зазначені реквізити кредитного договору. Зауважила, що у неї не виникло обов`язку виконувати кредитне зобов`язання, адже вона не була повідомлена про зміну кредитора та передачу її персональних даних. При встановленні розміру щомісячної комісії позивач не зазначив, які саме послуги за вказаною комісією надаються. У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що відзив є безпідставним, необґрунтованим з огляду на те, що кредитні договори з відповідачкою було укладено в електронній формі, шляхом підписання їх останньою електронними підписами відтвореними шляхом використання одноразових ідентифікаторів, які були надіслані на номер мобільного телефону. Позивач зауважив, що не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував штрафних санкцій до відповідачки. Усі нараховані проценти, неустойка за порушення кредитних зобов`язань нараховувалися виключно первісними кредиторами. В укладених з відповідачкою кредитних договорах було передбачено право кредитодавця поступитися своїм правом вимоги третій особі. У зв`язку з тим, що у реєстрах боржників до договорів факторингу міститься інформація щодо великої кількості боржників, що є банківською таємницею, суду було надано витяги, які містили інформацію лише щодо відповідачки. Позивач зазначив, що в законодавстві України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги. При цьому відповідач не мав жодних перешкод для сплати заборгованості на рахунки первісних кредиторів. Просив судові засідання проводити у відсутність представника позивача. У судове засідання сторони не з`явилися. Відповідно до ч. 2 ст. 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом установлено, що\~27 вересня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір № 2409691 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписано останньою шляхом використання одноразового ідентифікатора електронного підпису С596 (а. с. 7-13). Відповідно до пп. 1.2 1.3 п. 1 кредитного договору кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 10 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором. Строк кредиту 30 днів. Згідно з пп. 1.4. п. 1 кредитного договору тип процентної ставки фіксована: стандартна процентна ставка становить 1,90 % у день, знижена процентна ставка 0,01\~% у день. За змістом пп. 2.1 п. 2 договору, кредитор надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту, не пізніше трьох календарних днів з моменту укладення договору. Порядок продовження строку користуванням кредитом, автопролонгація передбачено розділом 4 вказаного кредитного договору. Зокрема, відповідно до п. 4. 2.1 сторони домовилися, що у випадку, якщо у клієнта на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, та клієнт не продовжив строк кредиту, за цим договором застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація) з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту. Кредитний договір, додаток № 1 до договору, паспорт споживчого кредиту підписаний [PERSON] з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором С596, в якому вона підтвердила отримання та ознайомлення з інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту (а. с. 6-17). Відповідачка неодноразово продовжувала строк користування кредитом, востаннє до 27.12.2021, підписуючи додатковий договір до договору № 2409691 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 20.10.2021, додаток № 1 до додаткового договору від 20.10.2021 електронним підписом одноразовим ідентифікатором А997; додатковий договір до договору № 2409691 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26.11.2021, додаток № 1 до додаткового договору від 26.11.2021 електронним підписом одноразовим ідентифікатором Х338 (а. с. 17-22). 05.05.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 05052023, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ\~«ЄАПБ» прийняло належні ТОВ\~«Лінеура Україна» права вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників. (а. с. 25-27). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №\~05052023 від 05.05.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] у сумі 26\~910,00 грн, з яких: 10 000,00 грн заборгованість за сумою боргу, 16\~910,00\~грн заборгованість за процентами (а. с. 22). Згідно з наданим ТОВ «Лінеура Україна» розрахунком станом на 24.11.2022 загальний залишок заборгованості за кредитним договором № 2409691 становить 26\~910,00 грн, з яких: 10 000,00 грн заборгованість за сумою боргу, 16\~910,00 грн заборгованість за процентами (а. с. 141-144). Аналогічний розрахунок заборгованості наданий позивачем (а. с. 30). 24 жовтня 2021 року між ТОВ «Інвеструм» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 18958-10/2021, підписаний електронним підписом позичальника 8126, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, і був надісланий на номер мобільного телефону (а. с. 36, 37). Відповідно до умов договору товариство надає позичальнику фінансовий кредит у розмірі 2000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 30\~днів, до 22.11.2021. За користування кредитом позичальник сплачує товариству 182,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 0,50 % на добу. Надання кредиту та зміна суми кредиту надається на основі оцінки кредитоспроможності позичальника, на власний розсуд товариства. Відповідно до п. 4. 3 кредитного договору у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений у п. 1. 2 цього договору, проценти передбачені п. 1. 3 цього договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору. Позивачка неодноразово відстрочувала виконання зобов`язання за договором №\~18958-10/2021 від 24.10.2021, востаннє до 23.12.2021, підписуючи додаткові угоди № 3 до договору (а. с. 40-44). 21.09.2022 між ТОВ «Інвеструм» та ТОВ «ЄАПБ» укладено договір факторингу №\~21092023, відповідно до умов якого ТОВ «Інвеструм» передало (відступило) ТОВ\~«ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Інвеструм» права вимоги до боржників, указаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 21092022 від 21.09.2022 ТОВ «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 5950,00\~грн, з яких: 2000,00 грн\~ за основною сумою боргу; 3950,00 грн\~ за процентами (а.\~с.\~31). Згідно з наданим ТОВ «Інвеструм» розрахунком станом на день відступлення права вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» загальний залишок заборгованості за кредитним договором № 18958-10/2021 становить 5950,00 грн (а. с. 117-121). Аналогічний розрахунок заборгованості наданий позивачем (а.\~с.\~49). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ст.\~204\~ЦК\~України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (ч. 3 ст. 215 ЦК України). У ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 5 ст.\~11\~Закону\~України\~«Про\~електронну\~комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12\~Закону\~України\~«Про\~електронну\~комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно із ч. 1 ст.\~1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 652\~ЦК\~України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Абзац другий частини 2 статті 639\~ЦК\~України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). У силу ч. 1 ст.\~638\~ЦК\~України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 1 ст.\~12\~Закону\~України\~«Про\~електронну\~комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Згідно зі ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) і до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст.\~1077\~ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Також відповідно до ст. 1082 ЦПК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Статтею 525\~ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст.\~615\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). Статтею 2 ЦПК України встановлено,\~що з авданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до\~ ст. 4 ЦПК України\~ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, з дійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). За положеннями ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст.\~76\~ЦПК\~України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~\~ Статтею 77 ЦПК України встановлено, що н алежними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. За правилами ст. 89 ЦПК України с уд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд вважає позов доведеним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Надані позивачем на обґрунтування своїх вимог докази суд вважає належними та допустимими і такими, що підтверджують укладення відповідачкою вищевказаних кредитних договорів, які не оспорені відповідачкою у встановленому законом порядку та згідно з презумпцією правомірності договору є правомірними (дійсними) станом на час розгляду справи в суді. Підписуючи вищевказані кредитні договори, відповідачка погодилася з умовами кредитування, у тому числі на розмір процентів за користування кредитними коштами, а також строк дії договорів. Відповідачка не надала платіжних документів, або їх копій, що могли б спростувати розрахунок боргу, наданий позивачем. За умови, що відповідачка з будь яких підстав не отримала повідомлення про відступлення права вимоги, вона не мала жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання зі сплати кредитної заборгованості на рахунки первісних кредиторів, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. На цей час відповідачка продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованості за договорами не погашає. З урахуванням викладеного, унаслідок невиконання відповідачкою взятих за кредитними договорами зобов`язань утворилася заборгованість у вказаному позивачем розмірі, яка не спростована відповідачкою, і така заборгованість підлягає стягненню з неї на користь позивача, який є новим кредитором на підставі відповідних договорів про відступлення права вимоги. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved