Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

29.12.2023 року представник позивача звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача суму заборгованості за послуги з утримання багатоквартирним будинком за адресою: [ADDRESS] за період з 01.12.2019 року по 30.11.2023 рік станом на 01.12.2023 року у розмірі основного боргу - 8395,88 грн., 3 % річних 318,54 грн., втрати від інфляції 1608,11 грн., всього 10322,52 грн.; та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі договору про надання послуг з управління будинком від 21.12.2012 року ТОВ «Житлокомцентр» визначено управителем будинку за адресою: [ADDRESS] ,\~ з 01.04.2013 року по теперішній час.\~ Відповідач [PERSON] з 23.11.2019 року по теперішній час є власником нежитлового приміщення [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 23.11.2019 року № 3726, тому є споживачем житлово-комунальних послуг, що надаються багатоквартирному будинку управителем ТОВ «Житлокомцентр». В період з 01.12.2019 року по 30.11.2023 рік позивач надав послуги з управління багатоквартирного будинку, відповідач [PERSON] не сплатила їх, утворилась заборгованість станом на 01.12.2023 року в розмірі 8395,88 грн., які позивач просить стягнути з відповідача, також у зв`язку із невиконанням відповідачем обов`язків щодо сплати заборгованості просить стягнути суму інфляційних витрат у розмірі 1608,11 грн., 3% річних у розмірі 318,54 грн., а також понесені судові витрати в сумі 2684,00 грн. 02.02.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. На позовних вимогах наполягала, просила їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Також надала до суду заяву про стягнення з відповідачів витрат за фактично надані адвокатські послуги. Відповідач у судове засідання не з`явилась, хоча була повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи або заяв про розгляд справи за її відсутності суду не надала, поважності причин своєї неявки не повідомила, відзив до суду не надходив. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2\~ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої станом на 25.12.2023 року, [PERSON] з 23.11.2019 року по теперішній час є власником нежитлового приміщення [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 23.11.2019 року №3726 (а.с.12). Згідно договору від 21.12.2012 року про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, укладеного між позивачем та співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] , ТОВ «Житлокомцентр» визначено управителем будинку (а.с. 13-18). За надані послуги позивач здійснював нарахування оплати згідно до умов зазначеного договору від 21.12.2012 року, яким покладено обов`язок на останнього надавати послугу з управління багатоквартирним будинком, яка полягає у забезпеченні управителем належних умов проживання і задоволення господарсько- побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території. Згідно з наданим до суду розрахунком заборгованості, сума боргу відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] за період з 01.12.2019 року по 30.11.2023 рік\~складає 8395,88 грн., 3 % річних 318,54 грн., втрати від інфляції 1608,11 грн. (а.с.8-11). Згідно ст.11\~Закону України\~«Про особливості\~здійснення права\~власності у\~багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком здійснюється управителем на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Пунктом 1 ст.12\~Закону України\~«Про особливості\~здійснення права\~власності у\~багатоквартирному будинку» встановлено, що витрати на управління багатоквартирним будинком включають в себе витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку, витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку, витрати на сплату винагороди управителю та інші витрати. Вимогами ст.\~322\~ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст.\~526\~Цивільного кодексу\~України зобов`язання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до Правил користування приміщеннями жилих будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, наймачі, орендарі та власники житлових або нежитлових приміщень в житловому будинку зобов`язані брати участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території. Відповідно до ст.\~66\~ЖК України закріплено, плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири. Статтею 179\~ЖК України передбачено, що користування будинками державного і громадського житлового фонду, фонду житлово- будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями. Суд зауважує, що за ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; а індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, (або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Суд при цьому зауважує, що відповідно до ч. 4 ст. 319, ч. 1 ст. 322 ЦК власність зобов`язує, тому власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналізуючи наведені норми загального цивільного законодавства та спеціального в сфері житлово-комунальних послуг, суд робить висновок, що саме власник нерухомості повинен нести відповідальність через несплату наданих житлово-комунальних послуг. У період з грудня 2019 року по листопад 2023 року щомісячно ТОВ «Житлокомцентр» нараховував плату відповідачу за надані послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань по сплаті за послуги надані позивачем утворилась заборгованість, яка станом на 01.12.2023 року складає 8395,88 грн. (а.с.8). Доказів погашення заборгованості та спростування розрахунку заборгованості до суду відповідачем не надано. Крім того, згідно з частиною 2\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом частини 1 статті \~901, частини 1 статті\~903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Беручи до уваги вищевикладене, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг, є грошовим зобов`язанням і, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини 2\~статті 625 ЦК України\~як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Оскільки неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2\~статті 625 ЦК України. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 18 березня 2018 року по справі № 210/5796/16-ц. Таким чином, згідно з розрахунку доданого до позову, з яким погоджується суд, з відповідача підлягають стягненню 3% річних у сумі 318,54 грн. та інфляційні втрати у сумі 1608,11 грн. (а.с. 9-11). Враховуючи те, що відповідач [PERSON] є власником нежитлового приміщення за адресою:\~ [ADDRESS] , вона є споживачем житлово-комунальних послуг, має неподільне зобов`язання зі сплати по житлово-комунальним послугам, а тому вказана сума заборгованості підлягає стягненню. Пунктом 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження витрат позивача на правничу допомогу адвокат надала Договір про надання професійної правової допомоги від 28.12.2023 року; Акт прийому-здачі наданих послуг за договором про надання правничої (правової) допомоги від 28.12.2023 року на загальну суму 3000,00 грн. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст.\~137\~та ч. 8 ст.\~141 ЦПК України). Враховуючи характер та обсяг виконаної адвокатом роботи, співмірність витрат зі складністю справи та виконаною роботою, часом, який необхідний для виконання такої роботи адвокатом, суд дійшов висновку про можливість компенсувати за рахунок з\~\~ [PERSON] витрати ТОВ «Житлокомцентр» на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2684,00 грн.

Outcome: approved