Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» (далі - ТОВ «ФК «Артеміда-Ф») звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24 жовтня 2019 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики № 2187932 в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, шляхом підписання електронним підписом відповідача заявки на укладення вказаного договору, на умовах якого відповідачу надано 6000 грн на поточний/картковий рахунок [NUMBER] , вказаний ним при оформленні Договору позики. Позичені кошти [PERSON] зобов`язалася повернути та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 22 листопада 2019 року. Розмір акційних процентів у день за користування коштами кредиту становить 1,52 %, базова процентна ставка в день - 2,70 %. 10 березня 2020 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Сіроко Фінанс» уклали Договір факторингу №002-100320, яке в свою чергу відступило право вимоги за кредитним договором, укладеним з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» на підставі договору факторингу №20210622/1 від 22 червня 2021 року. Відповідач своїх зобов`язань за договором позики не виконав, внаслідок чого станом на 28 листопада 2022 року має заборгованість у розмірі 33420,97 гривень, а саме: залишок заборгованості за тілом кредиту - 6 000 гривень, заборгованість по процентам за користування - 2784 гривень, залишок заборгованості по прострочених процентах за користування кредитом - 3000 гривень; інфляційне збільшення - 2196,97 гривень (період нарахування - з 23 листопада 2019 року по 23 лютого 2022 року). На підставі наведеного представник позивача просить суд стягнути з відповідача [PERSON] у користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» заборгованість за договором позики № 2187932 від 24 жовтня 2019 року в розмірі 33420,97 гривень, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує щодо постановлення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, не повідомила про причини неявки, відзив не подавала. Враховуючи, що судом вжито належних заходів для повідомлення відповідача про відкриття провадження у цій справі, а також, беручи до уваги строки розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення у цій справі. Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст. ст. 526, 527, 530, 611, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Судом встановлено, що 24 жовтня 2019 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики № 2187932 в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, шляхом підписання електронним підписом відповідача заявки на укладення вказаного договору, на умовах якого відповідачу надано 6000 грн на поточний/картковий [NUMBER] , вказаний ним при оформленні Договору позики. Позичені кошти [PERSON] зобов`язалася повернути та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 22 листопада 2019 року. Розмір акційних процентів у день за користування коштами кредиту становить 1,52 %, базова процентна ставка в день - 2,70 %. Пунктом 1 вказаного договору визначено, що за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (а. с. 8). Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором k8wJ23WIS3 від 24 жовтня 2019 року, який було відправлено на номер телефону [NUMBER] , що відповідає ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Наведене підтверджується довідкою ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» про ідентифікацію (а. с. 8 зворот). Договір позики містить персональні дані відповідача, зокрема, її прізвище, ім`я, по батькові, дату народження, паспортні дані, номер картки платника податків, номер банківського рахунку, на який перераховуватимуться грошові кошти, а також адресу, номер телефону та адресу електронної пошти відповідача. Згідно з випискою з особового рахунку станом на 28 листопада 2023 року [PERSON] має заборгованість за Договором позики в розмірі 33420,97 гривень, з яких: залишок заборгованості за тілом кредиту - 6000 гривень, заборгованість по процентам за користування - 2784 гривень, залишок заборгованості по прострочених процентах за користування кредитом - 3000 гривень; залишок заборгованості по простроченим процентам за користування кредитом (нараховані Новим кредитором за період з 22.06.2021 по 20.10.2021) - 19 440,00 гривень; заборгованість за пенею - 0,00 гривень; інфляційне збільшення - 2 196,97 гривень (період нарахування - з 23 листопада 2019 року по 23 лютого 2022 року) (а. с. 11). 10 березня 2020 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Сіроко Фінанс» уклали Договір факторингу № 002-100320, яке в свою чергу відступило право вимоги за кредитним договором, укладеним з [PERSON] , на користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» на підставі договору факторингу №20210622/1 від 22 червня 2021 року (а. с. 16-18, 25-28). Відповідно до витягу з реєстру прав вимог №002-100320 від 10.03.2021 (а. с. 47-49), реєстру прав вимоги № 20210622/1 від 22.06.2021 (а.с. 50), позивач набув право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 11784 гривень, з них: 6 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2784,00 - сума заборгованості за відсотками, 3 000,00 гривень - сума заборгованості по простроченим відсоткам. ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» 01 липня 2021 направило повідомлення [PERSON] про відступлення права вимоги, із зазначенням суми боргу (а. с.9 зворот). Крім того, ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» направила відповідачу вимогу про сплату заборгованості (а. с. 22). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, згідно з п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цсі 5. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач [PERSON] порушила умови виконання зобов`язання за Договором позики щодо повернення кредиту та сплати процентів у строк, встановлений цим договором, а отже, обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення 33420,97 гривень, з яких: залишок заборгованості за тілом кредиту - 6000 гривень, заборгованість по процентам за користування - 2784 гривень, залишок заборгованості по прострочених процентах за користування кредитом - 3000 гривень; залишок заборгованості по простроченим процентам за користування кредитом (нараховані Новим кредитором за період з 22.06.2021 по 20.10.2021) - 19 440,00 гривень; заборгованість за пенею - 0,00 гривень; інфляційне збільшення - 2 196,97 гривень (період нарахування - з 23 листопада 2019 року по 23 лютого 2022 року). Нарахування відсотків на прострочену позику передбачено п.2, п.3 Договору позики, тобто розмір процентів поза межами строку повернення кредиту у відповідності до ст.625 ЦК України передбачений умовами договору. Наведені позивачем розрахунки складових заборгованості відповідач не спростував, доказів сплати суми боргу не надав. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне. За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обргунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги № 20231124-4 від 24 листопада 2023 року, укладеного з адвокатом Бачинським О. М., з встановленням гонорару адвоката у фіксованій сумі - 7000 гривень, оплата якого здійснюється впродовж 10 днів з моменту ухвалення судом рішення; орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які включається оплата послуг адвоката за аналіз наданих клієнтом документів, судової практики, визначення перспективи подання позовної заяви, оплата послуг адвоката за підготовку позовної заяви, оплата послуг адвоката за збирання доказів долучених до позовної заяви, оплата послуг адвоката за підготовку та подання заяв, скарг, клопотань, чи інших процесуальних документів у ході судового розгляду справи (а. с. 13,14). Таким чином, витрати за надану професійну правничу допомогу, які поніс позивач є реальними, доведеними, тобто є такими, що підтверджені належними доказами, а тому підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Відповідач щодо неспівмірності понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу не заявляв. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог. Тож, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] в користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 гривень. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2684 гривень сплаченого судового збору.

Outcome: approved