Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

13 січня 2022 року на адресу Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Позов обґрунтовано тим, що 14.05.2019 Наказом №1018/ос від 13.05.2019 року Позивач прийнятий на посаду головного фахівця відділу супроводження договірної роботи Лиманського регіонального управління Департаменту економічної та інформаційної безпеки АТ «Укрзалізниця». 23.09.2020 року Наказом №1907/ос від 18.09.2020 року трудовий договір з Позивачем припинено згідно п.6 ч.1 ст.36 КЗпП України. Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області у справі №236/3503/20 від 12.05.2021 року Наказ №1907/ос від 18.09.2020 року скасовано, поновлено [PERSON] на посаді, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 24 вересня 2020 року і до 12 травня 2021 року включно, в сумі 146320,08 грн. та 10000 моральної шкоди. Постановою Донецького апеляційного суду від 21.09.2021 рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 12.05.2021 р. залишено без змін. Незважаючи на те, що позивач був поновлений на посаді 04.06.2021 року, сума середнього заробітку була сплачена Відповідачем лише 13.12.2021 р. У зв`язку з такою затримкою, на підставі ст. 236 КЗпП України Позивач просить стягнути з Відповідача суму середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за період з 22.09.2021 року по 12.12.2021 року у розмірі 63893,01 грн. Крім того, Позивач просив стягнути суму компенсації втрати невиплачених доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати згідно положень ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» з моменту звільнення Позивача до його поновлення судом у розмірі 5496,23 грн. Ухвалою судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 24 січня 2022 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання на 03 березня 2022 року. 23.02.2022 року представником Відповідача - [PERSON] було подано відзив на позовну заяву. Згідно Відзиву, Відповідач заперечує проти позовних вимог, як таких, що є необґрунтованими. Так, Позивачем було пропущено строк для звернення до суду та не було ініційовано питання про його поновлення. Крім того, ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», на який, як на правову підставу позову посилається позивач, в даному випадку не може бути застосований. Дія даного закону не поширюється на доходи громадян, що мають разовий характер, а відповідно до рішення Краснолиманського міського суду Донецької області у справі №236/3503/20 від 12.05.2021 року була присуджена саме разова сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX зі змінами, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан. Розпорядженням Верховного Суду № 7/0/9-22 від 14.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Запорізької та Харківської областей)», відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість здійснювати правосуддя під час воєнного стану змінено територіальну підсудність судових справ з Краснолиманського міського суду Донецької області на Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2023 року, для розгляду цивільної справи № 236/133/22, визначено суддю Мачуського О.М. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2023 року позов прийнято до розгляду та відкрито в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2023 року було закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. Позивач та його представник адвокат Шумейко Я.В. подали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Також, представником позивача 19.01.2024 р. було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог. Однак, у зв`язку з порушенням строків подання такої заяви, встановлених п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, судом під час судового засідання 04.03.2024 р. було відмовлено у її прийнятті. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, пояснив, що позивача було вчасно поновлено на роботі згідно рішення суду, а отже відсутні підстави для нарахування суми середнього заробітку. Інші вимоги Позивача є похідними та теж не ґрунтуються на законі. Вислухавши пояснення представника Відповідача, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 14.05.2019 Наказом №1018/ос від 13.05.2019 року [PERSON] прийнятий на посаду головного фахівця відділу супроводження договірної роботи Лиманського регіонального управління Департаменту економічної та інформаційної безпеки АТ «Укрзалізниця». 23.09.2020 року Наказом №1907/ос від 18.09.2020 року трудовий договір з [PERSON] припинено згідно п.6 ч.1 ст.36 КЗпП України. Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області у справі №236/3503/20 від 12.05.2021 позовні вимоги Позивача задоволені частково, вирішено: - Визнати незаконним та скасувати наказ директора Департаменту розвитку персоналу та кадрової політики Акціонерного товариства «Українська залізниця» Осійчука Миколи Степановича №1907/ос від 18.09.2020 року про припинення трудового договору (контракту) з головним фахівцем відділу супроводження договірної роботи Лиманського регіонального управління Департаменту економічної та інформаційної безпеки Акціонерного товариства «Українська залізниця» Лисаченком Є.М. за п. 6 ч.1 ст.36 КЗпП України. - Поновити [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на посаді головного фахівця відділу супроводження договірної роботи Лиманського регіонального управління Департаменту економічної та інформаційної безпеки Акціонерного товариства «Українська залізниця». - Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (код ЄДРПОУ 40075815, місцезнаходження: 03150, м.Київ, вул.Єжи Гедройця,5) на користь [PERSON] , який зареєстрований та проживає в [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 24 вересня 2020 року і до 12 травня 2021 року включно, в сумі 146320,08 грн. (сто сорок шість тисяч триста двадцять гривень вісім копійок). Виплату зазначеної суми провести за вирахуванням податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. - Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (код ЄДРПОУ 40075815 місцезнаходження: 03150, м.Київ, вул.Єжи Гедройця,5) на користь [PERSON] , який зареєстрований та проживає в [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 (десять тисяч гривень) грн. - Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (код ЄДРПОУ 40075815 місцезнаходження: 03150, м.Київ, вул.Єжи Гедройця,5) на користь держави 1681,60 грн. судового збору. - Рішення в частині поновлення [PERSON] ідентифікаційний номер [NUMBER] на посаді головного фахівця відділу супроводження договірної роботи Лиманського регіонального управління Департаменту економічної та інформаційної безпеки Акціонерного товариства «Українська залізниця» та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Постановою Донецького апеляційного суду від 21.09.2021 рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 12.05.2021 залишено без змін. Наказом від 04.06.2021 №1374/ос [PERSON] поновлено на роботі в посаді головного фахівця відділу супроводження договірної роботи Лиманського регіонального управління Департаменту економічної та інформаційної безпеки АТ «Укрзалізниця» та 07.06.2021 виплачено 16 505,28 грн. заробіток за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць, що підлягало негайному виконанню. Рішення суду в частині виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу та в рахунок відшкодування моральної шкоди виконано Відповідачем 13.12.2021 шляхом перерахування на банківську картку [PERSON] двох платежів: на суму 101282,39 грн. та на суму 8050,00 грн. Загалом 109 332,39 грн. Позивач на підставі ст. 236 КЗпП України просить стягнути суму середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за період з 22.09.2021 року по 12.12.2021 року у розмірі 63893,01 грн. Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 25.07.2018 у справі №552/3404/17, вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати. Положення статті 236 КЗпП України встановлюють відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника з метою компенсації йому втрат від неотримання зарплати чи неможливості працевлаштування. Основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Вказана норма стосується затримки виконання виключно рішення про поновлення на роботі та не стосується інших обов`язків роботодавця, зокрема й виплати суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Разом з тим, як встановлено судом, Позивача було поновлено на роботі 04.06.2021 року, тобто відсутні підстави для застосування положень ст. 236 КЗпП України за період з 22.09.2021 року по 12.12.2021 року. З урахуванням наведеного, відсутні підстави для задоволення вимоги позивача про суму середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за період з 22.09.2021 року по 12.12.2021 року у розмірі 63893,01 грн. Також відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення суми компенсації втрати невиплачених доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, згідно положень ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159. Відповідно до ст.ст.1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата). Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону №1058-IV, статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі заробітної плати). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення. Аналогічного правового висновку дійшов і Верховний Суд України у постанові від 07 листопада 2012 року у справі №6-131цс12. Позивачем заявлена вимога про стягнення суми компенсації за період з вересня 2020 року (дата звільнення) по травень 2021 року (дата прийняття рішення суду про поновлення) з розрахунку суми заборгованості 16505,28 грн. Разом з тим, Позивачем, в супереч положення ст. 81 ЦПК України, жодним чином не обґрунтовано чому розрахунок здійснюється саме з цієї суми, оскільки така сума, згідно матеріалів справи, є виплатою середнього заробітку за один місяць, що сплачена 07.06.2021. р. відповідачем на виконання рішення Краснолиманського міського суду Донецької області у справі №236/3503/20 від 12.05.2021 року. При цьому суд зазначає, що відповідно до ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області у справі №236/3503/20 від 12.05.2021 року було стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь [PERSON] , середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 24 вересня 2020 року і до 12 травня 2021 року включно, в сумі 146320,08 грн. Вказана сума була розрахована судом відповідно до чинного законодавства, вона має разовий характер, а отже до неї не може бути застосовані положення ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». З урахуванням наведеного, вимоги позивача в цій частині також не підлягають задоволенню. Враховуючи наведене, суд вважає, що законні підстави для задоволення позовних вимог відсутні, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed