Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

У грудні 2023 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» звернулось до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» про стягнення заборгованості про надання банківських послуг, посилаючись на наступні обставини. 19.08.2019 року між акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг № 614597/3708097, на підставі якого позичальнику було відкрито поточний (картковий) рахунок [NUMBER] ( [NUMBER] ) та видано кредитну картку MasterCard World, а також відповідно до заяви позичальника про надання банківської послуги, «Кредитна картка» від 29.01.2020 року було досягнуто угоди щодо встановлення кредитного ліміту (відкриття кредитної лінії) на наступних умовах: розмір кредитної лінії (кредитний ліміт) 10 000,00 грн; строк 36 місяців; процентна ставка (фіксована) 0 32% річних. Умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом, згідно кредитного договору, визначені в правилах комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, які є невід`ємною частиною договору та розміщені на офіційному сайті банку. Банк виконав свої обов`язки за кредитним договором належним чином, що підтверджується заявою позичальника про надання банківської послуги «Кредитна картка», випискою за поточним (картковим) рахунком. 05.08.2021 року між банком та ТОВ «Фінансова компанія «Брайт-К» відповідно до чинного законодавства України був укладений договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 2-2021. Згідно даного договору 11.08.2021 року відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором, що був укладений між акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] . Відповідно до Договору відступлення ТОВ «Фінансова компанія «Брайт-К» набуло прав кредитора до [PERSON] за кредитним договором. Відповідно до п. 4.14.4 правил, договір в частині надання банківської послуги може бути достроково припинений та картрахунок може бути закритий за ініціативою банку у разі, якщо протягом 45 календарних днів по картрахунку є непогашена прострочена заборгованість або обов`язковий щомісячний платіж здійснився із затримкою більш ніж 45 календарних днів. Відповідач порушував умови кредитного договору та сплачував обов`язкові щомісячні платежі із затримкою більш ніж 45 календарних днів. 12.09.2023 року позивач направив відповідачу вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту, процентів за користування кредитом. Зважаючи на невиконання відповідачем зобов`язання стосовно повернення кредиту та ігнорування вищезазначеної вимоги, позивач вправі вимагати у позичальника дострокового повернення суми боргу в судовому порядку за неналежне виконання умов кредитному договору. З дати відступлення банком позивачу прав вимоги за кредитним договором відповідачем на рахунок позивача платежі не сплачувались. Загальна заборгованість відповідача за кредитним договором відповідно до розрахунків заборгованості по кредитному договору становить 17 813,75 гривень, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 10 102,73 гривень; заборгованості за процентами за користування кредитом 7 711,02 гривень. Зазначена заборгованість ґрунтується на розрахунку Банку заборгованості за договором про надання банківських послуг № 614597/3708097 від 19.08.2019 року станом на 11.08.2023 року та розрахунку позивача заборгованості за договором про надання банківських послуг № 614597/3708097 від 19.08.2019 року за період з 12.08.2021 року по 12.09.2023 року станом на 12.09.2023 року. Тому, просили суд стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Брайт-К» заборгованість за договором про надання банківських послуг № 614597/3708097 від 19.08.2019 року в розмірі 17 813,75 гривень. Стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Брайт-К» витрати на оплату судового збору (а.с. 1-3). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2023 року, головуючим суддею визначено Орєхова О.І. (а.с. 34) та матеріали справи передані для розгляду. Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. 04 грудня 2023 року здійснено запит стосовно відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача\~ (а.с. 38).\~\~\~\~\~\~ 19 січня 2024 року\~ за вх. № 3872 судом отримано з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Києві та Київській області щодо\~ зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача (а.с. 39). З вказаної інформації вбачається, що [PERSON] , [INFO] з 04.01.2013 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч. 1 ст. 187 ЦПК України якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановлено законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна. Ухвалою судді 22 січня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом)\~ сторін. Призначено судове засідання у справі на 12 годину 30 хвилин 26 лютого 2024 року (а.с. 40-41). 26 лютого 2024 року розгляд справи було відкладено до 12 год. 30 хв. 01 квітня 2024 року у зв`язку із неявкою відповідача та третьої особи (а.с. 44). В судове засідання позивач свого представника не направив, звертаючись до суду з позовної заявою, за підписом директора ТОВ «ФК «Брайт-К», в прохальній її частині просив справу розглянути за відсутності представника товариства. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують, наслідки відомі та зрозумілі (а.с. 2, зворотна сторона). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак на адресу суду повернувся поштивий конверт, причина повернення вказана працівниками пошти як адресат відсутній за вказаною адресою. Так, кореспонденція з суду направлялася на адресу відповідача [PERSON] за адресою його реєстрації, відповідно до отриманої судом інформації з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Києві та Київській області щодо зареєстрованого місця проживання (перебування). Третя особа АТ «Креді Агріколь Банк» в судове засідання свого представника не направили, електронною поштою на адресу суду надійшла заява, отримана та зареєстрована канцелярією суду 06.03.2024 року за вх. № 12587, від представника третьої особи [PERSON] , яка діє на підставі довіреності, в якій просила проводити розгляд справи у відсутність представника третьої особи (а.с. 47-52). Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Згідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. До того ж, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Такої правової позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18, провадження № 61-185св23. В зазначеній постанові Верховний Суд вказував, що посилання касаційної скарги на те, що [PERSON] належним чином не було повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, що позбавило його можливості реалізувати належні йому процесуальні права, є безпідставними, так як наявна на а. с. 143 т. 3 довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відповідно до пункту 3 частини сьомої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Отже, наведені доводи касаційної скарги [PERSON] є безпідставними. Зазначене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09 серпня 2019 року у справі № 906/142/18, провадження № 12-109гс19; від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, провадження № 14-507цс18. Крім того, Верховний Суд неодноразово зазначав, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі\~ Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Оскільки, як зазначено вище, на адресу суду повернувся поштовий конверт, в якому причина повернення вказана працівниками пошти, як адресат відсутній за вказаною адресою, суд з урахуванням вимог статті 131 ЦПК України та враховуючи позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 10.05.2023 року у справі № 755/17944/18, приходить до висновку, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату судового розгляду. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутністю учасників судового розгляду, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні». Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Заяв та клопотань з боку відповідача на адресу суду не надходило, як і не надходило відзиву на позовну заяву позивача. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності (ч. 3 ст. 211 ЦПК України). В свою чергу, представник позивача та представник третьої особи скористувалися своїм правом, визначним в ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, належним чином повідомлений відповідач\~ [PERSON] не з`явився в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надав відзив і\~ представник\~ позивача не заперечував проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд\~ вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд. 01 квітня 2024 року судом було ухвалено проводити розгляд справи в заочному порядку. Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання,\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 19 серпня 2019 року між акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг № 614597/3708097, на підставі якого позичальнику було відкрито поточний (картковий) рахунок [NUMBER] ( [NUMBER] ) та видано кредитну картку MasterCard World (а.с. 7). Відповідно до умов договору, правил та заяви про надання банківської послуги, банк надає на вимогу клієнта банківську послугу, а клієнт приймає банківську послугу та зобов`язується належним чином виконувати зобов`язання, що встановлені в договорі та правилах відносно такої банківської послуги, в тому числі своєчасно та в повному обсязі\~ здійснювати оплату за отримані банківські послуги (п. 3 п.п. 3.1 договору). Відповідно п. 3 п.п. 3.2-3.3 договору, ціною договору є сума грошових коштів, яку клієнт зобов`язаний сплатити банку згідно умов договору, що складається із суми плати за банківську послугу. У випадку визначення зобов`язань клієнта у валюті іншій, ніж гривня, ціна договору дорівнює гривневому еквіваленту таких зобов`язань із застосуванням офіційного курсу гривні до відповідної іноземної валюти, встановленого Національним банком України на відповідну дату визначення. Строк дії договору дорівнює визначеному заявою про надання банківської послуги максимальному строку (терміну) для належного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за договором, за обставини, що відсутній випадок невиконання умов договору. За обставини наявності випадку невиконання умов договору, договір залишається чинним доти, поки всі зобов`язання сторін за договором не будуть виконані в повному обсязі. У разі, якщо строк надання замовлених клієнтом банківських послуг закінчився і клієнт не замовляє банківські послуги протягом одного календарного року, договір вважається розірваним автоматично і не потребує укладення сторонами додаткового договору про розірвання договору. Договір не поширюється на зобов`язання, що виникли у сторін до укладення ними договору, якщо інше прямо не передбачене договором. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору. Банк здійснює надання банківських послуг за плату, що має сплачуватися клієнтом банку в порядку та на умовах договору та згідно тарифів банку. Залежно від виду банківської послуги, видами оплати можуть бути проценти та/або комісійна винагорода, проте цей перелік не є вичерпними і сторонами можуть бути погоджені інші вили оплати. 29 січня 2020 року між акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] було укладено заяву про надання банківської послуги «Кредитна картка» (а.с. 8). Відповідно до умов заяви про надання банківської послуги, заявник звертається до банку з проханням відкрити на підставі договору та цієї заяви поточний (картковий) рахунок та видати йому кредитну картку з встановленим кредитним лімітом на наступних умовах: тип та клас картки кредитна картка «Зарплата та кредит», розмір кредитної лінії (кредитний ліміт) 10 000,00 грн., строк 36 місяців, процентна ставка, % річних (фіксована) 32,00, процентна ставка після припинення трудових відносин між власником рахунку та\~ підприємством, % річних (фіксована) 36,00, реальна процентна ставка за кредитною лінією, % річних (фіксована) 32,78, загальна вартість кредитної лінії 14260,37 грн., максимальний розмір кредитного ліміту 500 000,00 грн., орієнтована реальна процентна ставка за кредитною лінією (розрахована виходячи з максимального розміру кредитного ліміту % річних 34,20, орієнтована загальна вартість кредитної лінії (розрахована, виходячи з максимального розміру кредитного ліміту) 727 265,38 грн. Після отримання банком заяви про надання банківської послуги, банк розглядає її, і якщо банк погодився її виконати, вона має бути виконана згідно з умовами, зазначеними в такій заяві про надання банківської послуги. Якщо банк не погоджується з умовами, викладеними в заяві про надання банківської послуги, він не приймає таку заяву про надання банківської послуги до виконання. За обставин, що банк погоджується надати клієнту банківську послугу, відповідно до наданої клієнтом банку заяви про надання банківської послуги, банк направляє/передає клієнту копію/оригінал заяви про надання банківської послуги відносно такої банківської послуги, засвідчену відбитком печатки та підписом уповноваженої особи банку. Після надання банку заяви про надання банківської послуги, клієнт має право відкликати таку заяву про надання банківської послуги та/або відмовитися від прийняття банківської послуги та/або відмовитися від прийняття банківської послуги, зазначеної в заяві про надання банківської послуги, шляхом подання до банку заяви про відмову від отримання банківської послуги (п.п. 4.3 п. 4 договору). Відповідно до п. 3.1 кредитного договору встановлено, що відповідно до умов договору, правил, та заяви про надання банківської послуги, банк надає на вимогу клієнта банківську послугу, а клієнт приймає банківську послугу та зобов`язується належним чином виконувати зобов`язання, що встановлені в договорі та правилах відносно такої банківської послуги, в тому числі своєчасно та в повному об`ємі здійснювати оплату за отримані банківські послуги. Відповідно до п. 3.2 кредитного договору встановлено, що ціною договору є сума грошових коштів, яку клієнт зобов`язаний сплатити банку згідно умов договору, що складається із суми плати за банківську послугу. Відповідно до п. 4.1 кредитного договору встановлено, що банк здійснює надання банківської послуги клієнту відповідно до заяви про надання банківської послуги, яка кожного разу надається клієнтом банку в письмовому вигляді. Відповідно до п. 4.8.6 правил за користування кредитною лінією, банк щоденно нараховує, а клієнт щомісячно, в терміни, передбачені пунктом 4.8.12 правил, сплачує проценти за ставкою, що визначена тарифами та вказана у заяві; нараховані проценти погашаються за рахунок залишку коштів, які обліковуються на картрахунку, шляхом їх договірного списання банком або у інший спосіб, передбачений договором та/або правилами; при розрахунку процентів у місяці береться фактична кількість календарних днів, у році умовно 360 днів, при цьому день виникнення заборгованості по кредитній лінії та день її погашення вважаються одним днем, день встановлення кредитного ліміту включається до розрахунку, а день погашення не включається. Відповідно до п. 4.8.12 правил, власник картрахунку зобов`язаний щомісячно, протягом платіжного періоду (25 днів після наступного розрахункового дня, що відповідно до п. 4.8.10 правил відповідає числу відкриття картрахунку), сплачувати обов`язковий щомісячний платіж, що включає в себе 5% від фактично використаної суми кредитної лінії, в т.ч. нараховані проценти за користування кредитною лінією, станом на останній день звітного розрахункового циклу, який триває від попереднього до наступного розрахункового дня. Відповідно до п. 4.8.14 правил, у разі непогашення обов`язкового щомісячного платежу (пріоритетного платежу) у визначені цими правилами терміни, кредитна картка автоматично блокується, несплачена сума обов`язкового щомісячного платежу\~ (пріоритетного платежу) переноситься на рахунки простроченої заборгованості. Відповідно до п. 4.8.15 правил, заборгованість за кредитною лінією та нарахованими процентами клієнт має право погашати за рахунок внесених на картрахунок готівкових коштів та/або шляхом безготівкового перерахування коштів на картрахунок з іншого свого рахунку, в тому числі відкритого в іншому банку. Відповідно до розділу II правил, обов`язковий щомісячний платіж це платіж, що становить 5 % від фактично використаної протягом розрахункового циклу суми кредитної лінії та нарахованих на неї процентів. Відповідно до розділу II правил, пріоритетний платіж це платіж, що складається з наступних частин (в порядку пріоритетності погашення): 100% суми процентів, нарахованих на суму простроченої заборгованості на день виконання платежу (за наявності), 100% суми простроченої заборгованості (за наявності), 100% суми несанкціонованого овердрафту (за наявності), суми обов`язкового щомісячного платежу. Банк виконав свої обов`язки за кредитним договором належним чином, що підтверджується заявою позичальника про надання банківської послуги «Кредитна картка», випискою за поточним (картковим) рахунком. Відповідно до п. 4.14.4 правил, договір в частині надання банківської послуги може бути достроково припинений та картрахунок може бути закритий за ініціативою банку у разі, якщо протягом 45 календарних днів по картрахунку є непогашена прострочена заборгованість або обов`язковий щомісячний платіж здійснився із затримкою більш ніж 45 календарних днів. Окрім того, в заяві про надання банківської послуги зазначено наступне: «Мені відомо про те, що цей рахунок забороняється використовувати для проведення операцій, пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності. Письмові розпорядження підписуватимуться мною або уповноваженою мною особою за довіреністю. У разі зміни повноважень особи на право розпоряджатися рахунком, зобов`язують негайно повідомити про це банку у письмовій формі. Усе листування щодо поточного (карткового) рахунку, що буде відкритий на підставі цієї заяви, прошу надсилати за адресою, що вказана в договорі. Про зміну адреси повідомлятиму банк письмово. Один примірник заяви отримав. З тарифами банку щодо обслуговування поточного (карткового) рахунку і супутніх банківських послуг, правилами комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що розміщені на офіційному сайті банку. Та умовами договору ознайомлений та згодний». Дані гарантії та запевнення підтверджуються особистим підписом відповідача [PERSON] (а.с. 8). У зв`язку з порушенням умов договору, у відповідача виникала загальна заборгованість за кредитним договором відповідно до розрахунків заборгованості по кредитному договору у розмірі 17 813,75 гривень, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 10 102,73 гривень; заборгованості за процентами за користування кредитом 7 711,02 гривень. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в строк, встановлений договором, відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В силу ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. На підставі ст. 629 ЦК\~ України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір в силу приписів ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, підписання договору про надання банківських послуг № 614597/3708097\~ від 19.08.2019 року свідчить про те, що [PERSON] всі умови даного договору цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього. Вказаний договір був прочитаний та підписаний сторонами. Таким чином, своїми підписами сторони письмово підтвердили та закріпили те, що вони діяли свідомо, були вільні в укладені договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Стаття 1048 частина 1 ЦК України передбачає право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір та порядок одержання яких встановлюється договором. Позичальник зобов`язаний, відповідно до ст. 1049 ЦК України, повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані їй позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, що відповідач\~ [PERSON] порушив умови договору та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості утворилась заборгованість в розмірі 17 813,75 грн., яка складається з наступного: 10 102,73 грн. заборгованість за тілом кредиту; 7 711,02 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, що підтверджується наявними в матеріалах справи розрахунком заборгованості за договором про надання банківських послуг № 614597/3708097 від 19.08.2019 року та розрахунком заборгованості за договором про надання банківських послуг № 614597/3708097 від 19.08.2019 року за період з 12.08.2021 року по 12.09.2023 року станом на 12.09.2023 року (а.с. 11, 30). Крім того, наявність заборгованості відповідача перед позивачем в розмірі 17 813,75 грн. підтверджується і доданою з боку позивача до позовної заяви виписки по рахунку приватного клієнта за період з 29.01.2020 року по 06.05.2021 року, а також випискою по рахунку, за період з 06.05.2021 року по 11.08.2021 року (а.с. 09-10, 12-15), де [PERSON] є активним користувачем банківських послуг, здійснює транзакції з використанням картки, номер якої співпадає із карткою, отриманою останнім у відділенні банку, про що свідчать транзакції з поповнення готівки у терміналах, перекази коштів зі своєї карти, придбання товарів, оплата інших послуг. Отже, банківська виписка з рахунку позичальника є належним та допустимим доказом у справі, що підтверджує рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщує записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписка за картковим рахунком може бути належним доказом щодо заборгованості за кредитним договором. Так, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Такої правової позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від\~ 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц (провадження №61-3689св21). В зазначеній постанові Верховний Суд вказав, що на підставі належної оцінки зібраних у справі доказів суд установив, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надав відповідачу кредит в обумовленій сумі, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача, тому дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог до позичальника про стягнення заборгованості по тілу кредиту та відсотків. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду у постанові від 17.12.2021 по справі № 278/2177/15-ц про те, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. Така позиція викладена і в постанові КЦС ВС від 31.05.2022 № 194/329/15-ц (провадження № 61-3753св22). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як вбачається з матеріалів справ, позивач виконав взяті на себе зобов`язання, відповідач в свою чергу, не виконує зобов`язання за вищевказаним договором у зв`язку з чим має заборгованість з повернення тіла кредиту та процентів, що передбачено\~ умовами\~ укладеного договору про надання банківських послуг. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 05 серпня 2021 року між акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» було укладено договір відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 2-2021 (а.с. 16-20). Відповідно до п. 2.1 договору, первісний кредитор передає (відступає)\~ новому кредитору права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором. Згідно договору відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «ФК «Брайт-К») є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 17 813,75грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 10 102,73 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом становить 7 711,02 грн. Встановлено, що всупереч умовам договору про надання банківських послуг, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Брайт-К», ні на рахунки попереднього кредитора. Так, ТОВ «ФК «Брайт-К» повідомило, що було вжито заходи досудового врегулювання спору, шляхом направлення вимоги про дострокове повернення всієї суми кредиту та процентів за користування кредитом № 2445 від 12.09.2023 року, року на адресу відповідача. Однак, як встановлено на час розгляду справи, досудова вимога залишилася з боку відповідача поза увагою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ч. 1 ст. 517 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 р. у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Тому, позивач, як новий кредитор просить стягнути з відповідача вищевказану заборгованість, яка виникла у відповідача за порушення умов договору про надання банківських послуг. Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною другою статті 16 ЦК України. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Оскільки відповідач, як встановлено матеріалами справи отримав кредит в розмірі 10 102,73 грн., вказані кошти не повернув, позивач правомірно вимагає їх повернення, шляхом стягнення з відповідача за рішенням суду, тому вимоги позивача в цій частині є такими, що підлягають задоволенню. Так, вказану заборгованість відповідач має у зв`язком із неповерненням обумовленої суми у встановлений договором строк. В свою чергу, з боку відповідача не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача, а також у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо наявної заборгованості за тілом кредиту. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Стосовно вимог позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 7 711,02 грн., з цього приводу суд зазначає про наступне. Так, дійсно умовами договору про надання банківських послуг, позичальник сплачує кредитодавцю проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в заяві про надання банківської послуги. Згідно заяви про надання банківської послуги, проценти за користування кредитної лінії (кредитного ліміту) 10000,00 грн., які нараховуються за ставкою 32,00 відсотків (фіксована). За обставинами справи встановлено, що договір про надання банківських послуг № 614597/3708097 від 19.08.2019 року з відповідачем укладено стоком на 36 місяців. Відповідно до п.п. 3.3 п. 3 договору, строк дії договору дорівнює визначеному заявою про надання банківської послуги максимальному строку (терміну) для належного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за договором, за обставини, що відсутній випадок невиконання умов договору. За обставини наявності випадку невиконання умов договору, договір залишається чинним доти, поки всі зобов`язання сторін за договором не будуть виконані в повному обсязі. У разі, якщо строк надання замовлених клієнтом банківських послуг закінчився і клієнт не замовляє банківські послуги протягом одного календарного року, договір вважається розірваним автоматично і не потребує укладення сторонами додаткового договору про розірвання договору. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору. Враховуючи те, що позичальник (відповідач) не виконав умови договору та не повернув у строк встановлений в договорі отримані кошти, продовжує ними користуватися, то з урахуванням наведеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за процентами в розмірі 7 711,02 грн., які передбачені умовами договору про надання банківських послуг. Отже, суд звертає увагу, що між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг, умовами якого передбачено та встановлено відсотки за користування кредитними коштами, з чим погодився відповідач підписуючи вказаний договір (з усіма його умовами). До того ж, в правових позиція Верховного Суду зазначено про відсутність підстав для визнання договорів недійсними, зокрема, пунктів договору щодо нарахування процентів за користування кредитом та відсутність порушень зі сторони кредитодавця вимог ЗУ «Про захист прав споживачів», які укладені відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», що відображено в постановах\~ від 12.01.2022р. у справі № 524/5556/19, від 07.10.2020 р. у справі № 127/33824/19, від 09.09.2020 р. у справі № 732/670/19, від 28.04.2021 р. у справі № 234/7160/20, від 10.06.2021 р. у справі № 234/7159/20, від 18.06.2021 р. у справі № 234/8079/20. Волевиявлення сторони щодо підписання договору свідчить, що особа, яка погоджується укласти договір, отримала всі необхідні відомості для прийняття рішення про погодження умов договору. Згідно ч. 1, 2 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на момент укладення спірного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори з споживачем умови, які є несправедливими. Однак, умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Відповідач розумів розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів, що ним під сумнів не ставиться. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11.06.2020 у справі № 757/1782/18: «Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, саме позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень». Тому, даючи оцінку наданим доказам, суд прийшов до висновку, що на користь позивача належить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у загальному\~ розмірі 17 813,75\~ гривень. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Таким чином, враховуючи все вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» до [PERSON] , третя особа: акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» про стягнення заборгованості про надання банківських послуг є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Поняття судових витрат міститься в п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», де судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи. Судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом (ст. 1 Закону України «Про судовий збір»). Згідно із п. 1 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При зверненні до суду з вказаним позовом, позивачем ТОВ «ФК «Брайт-К» були понесені судові витрати у сумі 2 684,00 гривень, які документально підтверджені (а.с. 4). Тому, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, які складаються з судового збору за подачу позову в розмірі 2 684,00 гривень, понесення яких документально підтверджується наявним платіжною інструкцією № 14090 від 13 жовтня 2023 року. Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до вимог ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved