Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON] , яка діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1109292 від 02.01.2022 року (а.с.19), звернувся до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду і до закінчення навчання або до досягнення [PERSON] 23-річного віку, та допустити негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 23 серпня 2003 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції міста Запоріжжя, актовий запис № 163. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 04.12.2018 року шлюб між сторонами по справі розірвано. Від спільного подружнього життя сторони мають двох дітей: повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу син сторін по справі - [PERSON] залишився проживати разом із батьком [PERSON] , а донька [PERSON] залишилась проживати із мамою [PERSON] . На даний час [PERSON] перебуває на військовій службі у Харківському національному університеті Повітряних Сил та навчається на І курсі. Зарахований згідно наказу Харківського національного університету Повітряних Сил №1007 від 26.08.2022 року. Термін навчання з 26.08.2022 року по 2027 рік, денна форма навчання. Позивач стверджує, що він повністю забезпечує сина всім необхідним, надає сину грошові кошти на необхідні потреби та витрати. При цьому, відповідач по справі після розірвання шлюбу ніколи не приймала участь у вихованні сина, матеріальної допомоги не надавала. Між тим, [PERSON] , який наразі навчається, потребує матеріальної допомоги з боку матері, зокрема, на витрати, які пов`язані з проїздом до навчального закладу, витратами на навчання (канцелярські товари, сплатою послуг інтернет-провайдера тощо), харчуванням, одягом та взуттям, оплатою на навчання та сплатою за проживання. Витрати позивача на продукти харчування та інші додаткові витрати для життя дитини є беззаперечними, оскільки для власного існування та навчання, будь-яка людина повинна повноцінно харчуватися, купувати одяг та взуття, засоби гігієни та миючі засоби, а це потребує певних коштів. Позивач зазначає, що [PERSON] , який навчається на денній формі навчання, позбавлений можливості працювати, будь-якого іншого самостійного доходу він також не має. Водночас, позивач стверджує, що [PERSON] має постійне місце роботи в АТ «Укрзалізниця», та має можливість надавати грошову допомогу. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд стягнути аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду і до закінчення навчання або до досягнення [PERSON] 23-річного віку. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 17 січня 2023 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.23). 14 лютого 2023 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Щасливим О.Р., який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР №\~1000150 від 10.02.2023 року (а.с.38-39), було подано до канцелярії суду відзив на позовну заяву разом з додатками, у якому представник відповідача просить суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі, оскільки позивач [PERSON] та син [PERSON] зареєстровані за різними адресами. [PERSON] перебуває на військовій службі у Харківському національному університеті Повітряних Сил та дійсно навчається на І курсі даного навчального закладу. При цьому, дитина, на час навчання у військовому навчальному закладі, забезпечена місцем проживання, а саме ліжко-місцем у гуртожитку (в місці тимчасової дислокації факультету протиповітряної оборони Сухопутних військ ХНУ ПС ім. Івана Кожебуда). Також повнолітній [PERSON] забезпечений харчуванням і одягом, має грошове забезпечення, а також державні пільги, як то безкоштовний проїзд, тощо, отже, доводи позивача про те, що дитина проживає разом з позивачем і потребує додаткового утримання безпідставні, оскільки дитина перебуває на повному державному забезпеченні (утриманні). Крім того, у відповідача на утриманні перебуває спільна із позивачем неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із [PERSON] та перебуває на повному її утриманні. Відповідач стверджує, що стан здоров`я, матеріальний та сімейний стан відповідача [PERSON] вказує на відсутність можливості надавати допомогу позивачу у заявленому розмірі. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (а.с.35-37). Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 31 травня 2023 року було задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] та витребувано у Головного управління ДПС у Запорізькій області відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про нараховані та виплачені доходи та утримані податки відносно [PERSON] за період 2022 рік та січень-травень 2023 року (а.с.69-70). 14 вересня 2023 року та 14 лютого 2024 року представником позивача - адвокатом Плецькою Ю.В. були подані до канцелярії суду клопотання про приєднання, в порядку ст. 83 ЦПК України, доказів до матеріалів справи (а.с.89-93, 137-148). 07 березня 2024 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Щасливим О.Р. надано суду додаткові пояснення щодо письмових доказів, зібраних у справі (а.с.149-\~155). У судове засідання позивач [PERSON] і його представник адвокат Плецька Ю.В. не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку. Разом з тим, представник позивача [PERSON] надала до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі та без участі позивача, просить позов задовольнити та долучити до матеріалів справи довідку про доходи [PERSON] від 19.02.2024 року (а.с.157-158). Відповідач [PERSON] і її представник - адвокат Щасливий О.Р. у судове засідання також не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили. Між тим, до канцелярії суду було подано представником заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача, у задоволенні позовних вимог просить відмовити (а.с.156). Третя особа [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, до суду також не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] треба відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Запоріжжя 20.04.2004 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] і [PERSON] (а.с.11). Згідно довідки Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба № 3/544 від 18.11.2022 року, рекрут [PERSON] зарахований наказом № 1007 від 26.08.2022 року до даного учбового закладу. Перебуває на військовій службі у Харківському національному університеті Повітряних Сил та навчається на І курсі. Термін навчання з 26.08.2022 року по 2027 рік, денна форма навчання, повне державне забезпечення (утримання), IV рівень акредитації (а.с.17). [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] , мачухою [PERSON] та зведеною сестрою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Актом підтвердження фактичного місця проживання, складеним 27.12.2022 року головою квартального комітету № 16 по Комунарському району міста Запоріжжя [PERSON] у присутності трьох сусідів (а.с.16). Разом з тим, із змісту листа Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба № 350/176/24-63/50 від 07.02.2023 року на адвокатський запит представника відповідача адвоката Щасливого О.Р. вбачається, що солдат [PERSON] на час навчання у військовому навчальному закладі забезпечений місцем проживання, а саме ліжко-місцем у гуртожитку (у місці тимчасової дислокації факультету протиповітряної оборони Сухопутних військ Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба). Солдат [PERSON] здійснює відвідування та навчання у військовому навчальному закладі згідно розпорядку дня та розкладу занять Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба - за очною формою навчання. При цьому, у листі звернуто увагу на те, що термін «повне державне забезпечення (утримання)» передбачає: - грошове забезпечення (Постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2017 року); - речове забезпечення (Наказ Міністра оборони України «Про затвердження правил носіння військової форми одягу та знаків розрізнення військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та ліцеїстами військових ліцеїв» № 232 від 29.04.2016 року (із змінами); - харчування та продовольче забезпечення (Постанова Кабінету Міністрів України «Деякі питання організації харчування особового складу Збройних Сил» № 1026 від 28.12.2016 року, Наказ Міністра оборони України «Про затвердження Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час» № 402 від 09.12.2002\~року); - житлове забезпечення (Постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» №\~ 1081 від 03.08.2006 року); - соціальне забезпечення та пільги (Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХІІ від 20.12.1991 року). Вказано при цьому, що усіма вищевказаними видами забезпечення солдат [PERSON] забезпечений (а.с.42). В той же час, судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що сторони по справі мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 13.09.2012 року) (а.с.43). Неповнолітня [PERSON] проживає разом з відповідачем [PERSON] , що підтверджується ордером на жилу площу в гуртожитку № 26 серії А від 10.03.2021 року (а.с.48) та судовим наказом Запорізького районного суду Запорізької області від 13.03.2019 року (а.с.44). Відповідно до довідки ЛКК КНП «Центр ПМСД № 2» № 166/2 від 14.09.2022 року, [PERSON] потребує виготовлення корсету Шина (а.с.46), внаслідок чого, згідно з товарним чеком від 03.02.2023 року понесено вирати у розмірі 1494 грн. на придбання вказаного корсету (а.с.47). Відповідно до довідки про доходи, наданої Акціонерним товариством «Укрзалізниця», заробітна плата відповідача [PERSON] за період з серпня 2022 року по січень 2023 року склала 57949 грн. 32 коп., що у середньому на місяць становить 9658 грн. 22 коп. (а.с.50). Довідкою про доходи № 5 від 27.02.2024 року підтверджено, що у січні 2024 року, відповідачу [PERSON] була нарахована заробітна плата у сумі 6473 грн. 78 коп. (а.с.152). Згідно довідки АТ «Укрзалізниця», станом на 02.02.2023 року [PERSON] має заборгованість за гуртожиток у розмірі 4937 грн. 13 коп. (а.с.49). Відповідач [PERSON] також має заборгованість перед АТ «ПУМБ» у розмірі 10221 грн. 47 коп., що підтверджується довідкою про стан ліміту кредитування за поточним рахунком від 30.01.2023 року (а.с.51). Разом з тим, на виконання ухвали суду про витребування доказів, Головним управлінням ДПС у Запорізькій області надано відомості з центральної бази даних ДРФО ДПС України щодо доходів позивача [PERSON] за період 2022 рік І квартал 2023 року. Так, згідно листа Головного управління ДПС у Запорізькій області від 08.06.2023 року, за період з І кварталу 2022 року по І квартал 2023 року позивачу [PERSON] було нараховано 676576 грн. 42 коп., що у середньому на місяць становить 56381 грн. 36 коп. (а.с.77-78). Згідно консультативного висновку лікаря ортопеда-травматолога [PERSON] від 01.03.2023 року, [PERSON] встановлено діагноз - тендиніт лівого згинача кисті зліва, больовий синдром (а.с.91). На підтвердження того, що позивачем [PERSON] було витрачено 500 грн. на придбання повнолітньому [PERSON] лікарських препаратів, стороною позивача надано суду чек щодо сплати вказаної вище суми. Проте, із змісту наданого чеку незрозуміло, на придбання чого саме було витрачено дану грошову суму, та, зокрема, на придбання яких саме лікарських препаратів (а.с.92). В той же час, із змісту листа Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба № 350/176/24-63/519 від 14.09.2023 року на адвокатський запит представника позивача - адвоката Плецької Ю.В. вбачається, що витрати на медичне обстеження та лікування входять в повне державне забезпечення (утримання) студента [PERSON] (а.с.141). Згідно довідки про доходи, наданої Харківським національним університетом Повітряних Сил імені Івана Кожедуба від 12.09.2023 року, курсанту [PERSON] було нараховано та виплачено в період з вересня 2022 року по серпень 2023 року стипендію у розмірі 8290 грн., а також додаткову винагороду (в т.ч. у натуральній формі) у розмірі 155806 грн. 45 коп. (а.с.142). На адвокатський запит представника відповідача адвоката Щасливого О.Р. надано відповідь Харківським національним університетом Повітряних Сил імені Івана Кожедуба № 176/176/100/754/48/пс від 29.02.2024 року щодо розміру грошового забезпечення на [PERSON] з серпня 2023 року по січень 2024 рок, яке становить 20170 грн. 00 коп. (а.с.154). Суду також було надано стороною позивача детальний перелік одягу, яким було забезпечено студента [PERSON] за весь період навчання (а.с.143-144). Згідно листа Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба № 176/176/24/63/110/пс від 10.01.2024 року студент [PERSON] при виконанні обов`язків військової служби ходить у військовій формі одягу, у вільний же від навчання час - ходить у цивільному одязі. Під час учбових польових занять необхідним речами забезпечений (а.с.140). Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей). Відповідно до статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Правова норма частини 1 статті 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав;\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. За правилами статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Згідно роз`яснень, які містяться у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.08.2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 20.05.2020 року у справі № 635/1139/17), Верховний Суд, скасовуючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанції про задоволення позову в аналогічній справі вказав, що «при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. Задовольняючи частково позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що у зв`язку з навчанням у військовому університеті [PERSON] та [PERSON] потребують матеріальної допомоги, яку їх батько має можливість надавати. Однак, встановивши, що повнолітні діти відповідача перебувають на повному речовому, продовольчому та фінансовому забезпеченні за рахунок державного бюджету Міністерства оборони України, ні суд першої інстанції, ні апеляційний суд не врахували, що позивачі не довели існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі статті 199 СК України, що є їх процесуальним обов`язком, не надали будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у них потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо)». Таким чином, приймаючи до уваги, що повнолітній [PERSON] продовжує навчання у вищому військовому навчальному закладі, є військовослужбовцем, перебуває на повному державному утриманні (забезпеченні), на час навчання у військовому навчальному закладі забезпечений місцем проживання (ліжко-місцем в гуртожитку), при цьому, повнолітній [PERSON] перебуває на повному державному забезпеченні, яке включає: грошове, речове, харчове, продовольче, житлове, соціальне забезпечення, має певні пільги, при цьому позивачем не надано доказів, на підтвердження того, що ним здійснюються певні витрат на утримання повнолітнього сина; майновий стан позивача, порівняно з майновим станом відповідача, значно кращий, розмір доходів позивача суттєво перевищує розмір доходів відповідача, що свідчить про відсутність потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням повнолітньої дитини. Суд також звертає увагу, що позивач [PERSON] не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що він витрачає кошти на харчування повнолітнього сина, його проїзд до навчального закладу, купівлю йому одягу, підручників тощо, та відповідно дитина потребує додаткової матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням ним навчання. Також не доведено, що відповідач [PERSON] має можливість надавати таку грошову допомогу без погіршення її матеріального стану. З огляду на вищезазначене, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та підстав позову, наданих сторонами доказів, та оцінивши наявні у справі докази на предмет їх належності, достовірності та достатності, аналізуючи встановлені у справі обставини, враховуючи при цьому, що позивач [PERSON] не довів існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі статті 199 СК України, що є його процесуальним обов`язком, не надав будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у повнолітнього сина потреби у матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо), суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Отже, з огляду на зазначене, враховуючи що позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору, останнім не було сплачено судовий збір при зверненні до суду. Враховуючи зазначене, судові витрати по сплаті судового збору необхідно віднести за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed