Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

29.02.2024 позивач звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача, в якому просить шлюб укладений між ними розірвати, дитину залишити проживати з позивачкою. В обґрунтування позову позивач вказує, що 14.08.2010 між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. У вказаному шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, стосунки між сторонами поступово погіршувались, а з часом взагалі фактично припинились. Подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Стосунки між сторонами не складають сім`ю, оскільки більше року вони не проживають разом, не пов`язані спільним побутом та не мають відносно один одного взаємних прав та обов`язків. Отже шлюб існує формально. Тривалий час позивач з донькою проживають за адресою [ADDRESS] . Відповідач проживає окремо в м. Харкові. Також позивач зазначає, що за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає через протилежно різні погляди на життя, постійні непорозуміння та абсолютно протилежні характери сторін. На примирення не згідна. Вважає, що необхідно розірвати шлюб, оскільки таке перебування у шлюбі суперечитиме її інтересам та інтересам їхньої дитини. Дитина проживає та надалі проживатиме зі позивачкою. Спору щодо її місця проживання немає. Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ, 29.02.2024 таку передано головуючій Кіндратишин Л.Р. Ухвалою суду від 05.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкриття провадження у справі (а.с.18-19). Позивач у судове засідання не з`явилася, подавши заяву, відповідно до якої остання просить судове засідання в даній справі провести без її участі. Позовну вимогу підтримує повністю, шлюб розірвати, дитину залишити проживати з нею. 18.03.2024 від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява, відповідно до якої останній просив розгляд даної справи провести без його участі, не має можливості брати участь в судовому засіданні, оскільки проживає в іншій області. Позовні вимоги визнає повністю, просив шлюб розірвати, дитину залишити на проживання з [PERSON] . Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Так як сторони в судове засідання, призначене на 01.04.2024 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції Харківської області 14.08.2010 серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 14 серпня 2010 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №51. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] (а.с.3). У шлюбі у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Відповідно до довідки від 01.03.2023 №2615-5002614997, про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, зареєстроване місце проживання [PERSON] : [ADDRESS] ; фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] (а.с.11). Згідно з довідки від 01.03.2023 №2615-5002614998 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, зареєстроване місце проживання [PERSON] : [ADDRESS] ; фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] (а.с.12). Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Спільні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються СК України. Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім того суд звертає увагу на те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Таким чином оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально і його збереження суперечить інтересам позивача, то шлюб між сторонами, слід розірвати. Щодо вимоги про залишення проживання дитини з позивачем, то з цього приводу слід зазначити наступне. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України). Як вбачається з норм СК України, судом вирішується саме спір між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини, а оскільки, як встановлено судом, спору щодо визначення місця проживання малолітньої дитини між сторонами не існувало, як на час звернення до суду, так і не існує на даний час. Відповідно до статті 160 СК України, місце проживання дитини, яка недосягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Разом з тим, дочка сторін\~ [PERSON] , [INFO] , тобто досягла повних 13 років, тому її місцем проживання може бути вирішене за спільною згодою батьків та самої дитини. Однак, згоди дитини [PERSON] на проживання з матір`ю, суду не надано. Згідно з ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Сімейні відносини, враховуючи їх особистісний характер, повинні в першу чергу вирішуватися за згодою їх учасників, і тільки в разі відсутності такої згоди (існування між ними спору) зокрема, в суді. Відтак, фактично сторонами спільно визначено місце проживання дитини у позасудовому порядку. Таким чином, суд дійшов висновку, що в задоволенні заявленої вимоги позивача щодо залишення дитини [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу проживати із позивачем - слід відмовити. При цьому, суд звертає увагу, що можливість залишення дитини проживати з одним з батьків при розірванні шлюбу, не є тотожним вимозі про визначення місця проживання дітей, розгляд якої судом можливий лише за наявності спору. Що також відповідає правовим висновкам, що викладені Верховним Судом у постанові від 22.12.2021 у справі № 339/143/20. У разі наявності спору сторони не позбавлені звернутися із вимогою про визначення місця проживання дитини до суду або ж до органу опіки та піклування, що відповідатиме вимогам ст. 161 СК України. У порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Вирішуючи питання судових витрат, суд враховує, що позивач просила судові витрати покласти на неї.\~ Відтак, суд не вирішує питання про їх стягнення з відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed