Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~\~\~\~\~\~ Заявниця\~ звернулася до суду з вказаною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 24.12.2024\~у м.\~Єнакієво,\~Донецької області,\~Україна,\~що є\~тимчасово окупованою\~російською федерацією\~територією України,\~помер її\~батько [PERSON] ,\~ [INFO] . Оскільки для реєстрації смерті батька відсутні документи, видані органами державної влади України, заявниця не може отримати свідоцтво про його смерть. Тому [PERSON] просила\~встановити факт смерті громадянина України [PERSON] , який народився [INFO] , в м. Жданівка, Донецької області, місцем смерті якого є м. Єнакієво, Донецької області, Україна, дата смерті - [INFO] . [PERSON] в судовому засіданні, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Представник заінтересованої особи про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, просив справу розглядати за його відсутності, проти заявлених вимог не заперечив. Дослідивши обставини справи, перевіривши наявні у ній доказами, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є рідним батьком [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у м. Єнакієво, Донецької області, Україна, яка є тимчасово окупованою російською федерацією територією України. У зв`язку зі смертю батька постало питання про встановлення даного факту, оскільки органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження на вказаній території, а будь-який акт (рішення, документ), видані органами та/або особами окупаційної влади є недійсним і не створює правових наслідків, що унеможливлює реєстрацію смерті [PERSON] в установленому законом порядку. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 2\~ст 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. У довідці про смерть № 201 від 25.12.2023 та свідоцтві про смерть від 25.12.2023 зазначено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Єнакієво, Донецької області, Україна. Ці документи видані органами, які створені та діють у порядку не передбаченому законом, є недійсним, та не створює правових наслідків. Статтею 1 Закону від 15.04.2014 року № 1207-VII встановлено, що тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія\~Конституції\~та законів України. Частинами 2, 3, 4\~статті 9 Закону № 1207-VII\~передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Відповідно до\~ст. 3 Закону № 1207-VII\~ територія м. Єнакієво, Донецької області, Україна визнана тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч. 1\~ст. 18 Закону №1207-VII, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених\~Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до\~закону\~викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Частиною 1\~статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 №2398-VI\~(далі - Закон №2398-VI) передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених\~законом\~випадках є обов`язковою. Відомості про смерть особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Відповідно до\~ст. 17 Закону №2398-VI, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Європейський суд з прав людини у справах «Кіпр проти Туреччини» і «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» констатував, що зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Європейський суд з прав людини, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Ураховуючи викладену практику Європейського суду з прав людини, суд вважає за необхідне як виняток взяти до уваги документи про смерть особи, видані на окупованій території України, і оцінити їх разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, оскільки можливість збору доказів смерті особи на окупованій території може бути істотно обмеженою, у той час як встановлення цього факту має юридичне значення для заявниці, так як зумовлене необхідністю зареєструвати у встановленому законом порядку відомості про смерть брата. З огляду на викладене, ураховуючи досліджені під час судового розгляду докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для установлення факту смерті на тимчасово окупованій території [PERSON] , оскільки законом не передбачено іншого порядку установлення цього факту. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved