Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

[PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідачки аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі, частини усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він в період з грудня 2013 року по березень 2017 року проживав з відповідачкою однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [INFO] в них народився син - [PERSON] . В жовтні 2017 року, у зв`язку з воєнними діями, він разом із сином переїхав із селища Піски Ясинуватського району Донецької області. 23.10.2017 позивача та його сина було взято на облік внутрішньо переміщених осіб та визначено фактичне місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Саме з жовтня 2017 року відповідачка проживає окремо від сина, не відвідує його, не виховує та взагалі не спілкується, не надає фінансової допомоги. Тобто вже більше шести років мати не приймає жодної участі в житті дитини. Зазначає, що протягом всього часу він здійснює повне матеріальне утримання сина, а також його виховання, піклування про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідачка в свою чергу фактично умисно самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання їх спільної дитини і не приймає жодної участі у її житті, взагалі не цікавиться її станом здоров`я, умовами проживання, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, маючи при цьому реальну можливість для виконання своїх батьківських обов`язків. Посилаючись на те, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Мельник О.М. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, причин неявки суду не повідомила, відзиву на позов не надала. Представник органу опіки та піклування Долинської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника, також просив розглянути справу відповідно до наданого висновку та за наявними у справі матеріалами. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, не подано відзиву на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, на підставі п. 4 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача та його представника і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідків, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які учасники справи посилалися як на підставу своїх вимог, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.11.2014 та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 03.11.2022 № 0037399056. Відповідно до довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 23.10.2017 № 3511-375078 та № 0000375182 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи за адресою: [ADDRESS] . Згідно розпорядження голови Долинської РДА Кіровоградської області від 10.05.2019 № 130-р про надання статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, за заявою батька [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів. Згідно характеристики КЗДО № 4 «Казка»: « [PERSON] , [INFO] , відвідував комунальний заклад дошкільної освіти № 4 «Казка», групу № 6 з 01.11.2017 до 31.08.2020 з подальшим переведенням на навчання в загальноосвітню школу № 4. Дитина з неповної сім`ї. Маму в закладі освіти жодного разу не бачили. Вихованням дитини займався батько [PERSON] . Тато тісно співпрацював з вихователями. Відповідально відносився до виховання своєї дитини. В старшій групі [PERSON] відвідував спортивну секцію з панкратіону. [PERSON] постійно відвідував батьківські збори, приймав активну участь у громадському житті групи та закладу». Відповідно до характеристики Комунального закладу «Ліцей № 2 Долинської міської ради», від 19.05.2023, [PERSON] , [INFO] , відвідує комунальний заклад «Ліцей № 2 Долинської міської ради», добре розвинений, старанний, вихований, відповідальний, зовнішній вигляд охайний. Дитина з неповної сім`ї. Маму в закладі освіти жодного разу не бачили. Вихованням дитини займається батько [PERSON] . Тато тісно співпрацює з учителем. Дуже відповідально відноситься до виховання та навчання своєї дитини. [PERSON] постійно відвідує батьківські збори, приймає активну участь у громадському життя нашого освітнього закладу. Актом обстеження умов проживання від 24.07.2023 № 83 встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , на час обстеження проживає [PERSON] разом зі своїм малолітнім сином [PERSON] . Умови проживання добрі. Дитина забезпечена всім необхідним. Підтверджено факт проживання дитини [PERSON] з батьком [PERSON] . З висновку органу опіки та піклування Долинської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , від 13.02.2024 № 01-40/48/3 вбачається, що «… [INFO] в сім`ї [PERSON] та [PERSON] , які проживали без реєстрації шлюбу, народився [PERSON] . У жовтні 2017 року дитина разом із своїм батьком, у зв`язку із воєнними діями на території України, переїхали до м. Долинська Кіровоградської області, був взятий на облік внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується відповідною довідкою від 23 жовтня 2017 року № 0000375182. Відповідно до довідки педіатра КНП Центр первинної медико-санітарної допомоги Долинської міської ради» від 30 листопада 2023 року, з 28 жовтня 2017 року [PERSON] перебуває на обліку у лікаря педіатра. На огляд [PERSON] приводить лише його батько, який сумлінно виконує всі рекомендації лікаря. З мамою дитини педіатр не знайома. Відповідно до листа управління - служби у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради від 04 грудня 2023 року № 17-4-20/2382, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , перебуває у шлюбі з [PERSON] , 1979 року народження, виховує двох дітей: [PERSON] , 2010 року народження, та [PERSON] , 2019 року народження. Яна [PERSON] не працює, займається вихованням дітей; заперечує шкідливі звички. Зазначає, що її син, [PERSON] , 2014 року народження, проживає зі своїм батьком у Кіровоградській області. [PERSON] зазначає, що не спілкується зі своїм сином [PERSON] , у зв`язку тим, що його батько перебуває у шлюбі та забороняє спілкування з матір`ю. Відповідно до листа відділення поліції № 1 (м. Долинська) КРУП ГУНП в Кіровоградській області від 12 грудня 2023 року № 14780/111-2-2023, [PERSON] за допомогою до поліції щодо повернення їй малолітнього сина [PERSON] від його батька [PERSON] не зверталась. Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини Долинської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 14 грудня 2023 року № 20, зі слів [PERSON] , [PERSON] самоусунулася від виховання сина [PERSON] , не цікавилась та цікавиться його життям, здоров`ям, успіхами у навчанні, є матір`ю лише формально, тому він вважає за доцільне позбавити її батьківських прав відносно сина. [PERSON] лише одного разу в кінці 2017 року приїздила в м. Долинська і хотіла без попередження забрати сина з дитячого садочку та вивезти в іншу область за місцем свого проживання на той час. Зі слів [PERSON] , ще до їхнього знайомства з пані [PERSON] , вона була позбавлена батьківських прав відносно двох доньок. Зі слів [PERSON] , він любить ходити до школи, добре навчається, відвідує секцію з футболу. Хлопчик з радістю розповів про стосунки та традиції в його сім`ї, в якій він почувається добре, розповів про «маму [PERSON] » (співмешканка батька), яка готує святковий стіл на дні народження та інші свята, з якою в нього гарні стосунки. В цілому, дитині комфортно в сім`ї батька, тоді як маму [PERSON] він навіть не пам`ятає. Зі слів [PERSON] , через відеозв`язок Viber, на даний час вона перебуває в офіційному шлюбі, має прізвище [PERSON] , проживає в м. Дніпро та виховує двох дітей. Із своїм сином [PERSON] , який проживає з батьком в м. Долинська Кіровоградської області, давно не спілкувалася (востаннє - телефонна розмова із сином близько 5 років тому), але проти того, щоб її позбавляли батьківських прав відносно нього. З її ж слів, із сином перестала спілкуватися через заборону [PERSON] . В кінці 2017 року приїздила в м. Долинська, щоб забрати сина за місцем свого проживання, але все закінчилось лише викликом поліції. За весь цей час [PERSON] не зверталася до жодних служб щодо визначення її участі у вихованні малолітнього [PERSON] , в тому числі побачення з ним. [PERSON] підтвердила інформацію про те, що в 2007 році вона була позбавлена батьківських прав стосовно двох старших доньок, а саме: [PERSON] , 2005 року народження, та [PERSON] , 2006 року народження, через те що, з її слів, «вона була молода, залишала своїх доньок на тривалий час на свого молодшого брата». 14 грудня 2023 року членами комісії з питань захисту прав дитини Долинської міської ради одноголосно було прийняте рішення за № 147 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Виходячи з вище вказаного та діючи в інтересах дитини, орган опіки та піклування Долинської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області надає висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ». Крім того, в судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили, що дійсно з жовтня 2017 року [PERSON] разом із своїм сином [PERSON] проживають в м. Долинська Кіровоградської області. Відповідачку по справі [PERSON] вони не знають. За шість років остання не відвідувала жодного разу свого малолітнього сина [PERSON] . Вихованням дитини займається батько [PERSON] . Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. В постанові № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України №20 від 19 грудня 2008 року), а саме в пункті 15 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. В пункті 16 даної постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Приписами статті 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 39 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці вживають всіх необхідних заходів для сприяння фізичному та психологічному відновленню та соціальній інтеграції дитини, яка є жертвою будь-яких видів нехтування, експлуатації чи зловживань, катувань чи будь-яких жорстоких, нелюдських або принижуючих гідність видів поводження, покарання чи збройних конфліктів. Таке відновлення і реінтеграція мають здійснюватися в умовах, що забезпечують здоров`я, самоповагу і гідність дитини. Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз.2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання; ця відповідальність покладена переш за все на батьків. Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, до предмету доказування вказаної справи входить факт ухилення відповідачки [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Таким чином, аналізуючи зібрані по справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що відповідачка [PERSON] дійсно свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, нехтує своїми батьківськими обов`язками і не піклується про фізичний і духовний розвиток сина [PERSON] , не спілкується з ним, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не піклується про стан його здоров`я, хоча б мала це робити, тобто свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В зв`язку з вищевикладеним, суд вважає необхідним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Суд зазначає, що відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі ст.ст. 182-183 СК України розмір аліментів, які стягуються на утримання дитини, встановлюється судом з урахуванням: стану здоров`я та матеріального становища дитини; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, виходячи з обов`язку батьків утримувати дітей, конституційного права особи на прожитковий мінімум, суд вважає, що є підстави для призначення аліментів в заявленому розмірі з дати пред`явлення позову, згідно вимог ч. 1 ст. 191 СК України. У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved