Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

ТОВ «Дебт Форс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 22.01.2024 замінено позивача ТОВ «Вердикт Капітал» правонаступником - ТОВ «Дебт Форс». Свої вимоги позивач мотивує тим, що на підставі договору факторингу товариство набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №3506640, укладеним 23.06.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , в сумі 5000\~грн. Взяті на себе зобов`язання відповідачем не виконано в повному обсязі, а тому має заборгованість за кредитним договором в сумі 42 200,00 грн., з яких: 5000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 18 750 грн. - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 17 500 грн. - заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості), 950 грн. заборгованість з комісії. Саме цю суму позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи судом, відзив у встановлений строк суду не надав. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 23.06.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір №3506640 в електронній формі шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора U15804, який був надісланий на номер кредитора. Згідно з п. 1.1. Договору кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2. Договору загальний розмір кредиту становить 5000 грн. Згідно з п. 1.3. Договору кредит надається строком на 30 днів з 23.06.2021 (строк кредитування). Відповідно до п. 1.4. Договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 23.07.2021. Пунктом 1.5.1. Договору передбачено, що комісія за надання кредиту: 950 грн., яка нараховується за ставкою 19,00 % від суми кредиту одноразово. Згідно з п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 3750,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно з п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Згідно з ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з ст.\~639\~ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закон №675-VIII) електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ст.\~11\~Закону №675-VIII електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч.ч. 3, 6 ст. 11 Закону №675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону. Як встановлено з матеріалів справи, відповідач відповідним чином зареєструвався на інтернет-сторінці позивача, де заповнив заявку на отримання грошових коштів, тобто прийняв пропозицію та електронний договір був укладений. Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору відповідно до ст. 638 ЦК України. 16.12.2021\~між ТОВ\~«Мілоан» та\~ТОВ «Вердикт\~Капітал» укладено Договір факторингу №\~16/12-2021-43,\~відповідно до\~умов якого\~ТОВ «Мілоан»\~відступило ТОВ\~«Вердикт Капітал»\~набуло право вимоги\~до позичальників,\~в тому\~числі за\~Договором про\~споживчий кредит №3506640 від 23.06.2021, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Відповідно до витягу з додатку №3 до договору факторингу №\~16/12-2021-43 від 16.12.2021 ТОВ «Вердикт\~Капітал» набуло право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 24700,00 грн., з яких: 5000 грн. - заборгованість за\~тілом кредиту, 19700 грн. - заборгованість за відсотками. 09.03.2023 між ТОВ «Вердикт\~Капітал» та ТОВ "Кампсіс фінанс" укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №09-03/23, відповідно до\~умов якого\~ТОВ «Вердикт Капітал»\~відступило ТОВ\~«Кампсіс фінанс» набуло\~право вимоги\~до позичальників,\~в тому\~числі за\~Договором про\~споживчий кредит\~№3506640 від 23.06.2021, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Відповідно до Реєстру боржників до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №09-03/23 ТОВ «Кампсіс фінанс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 42 200,00 грн., з яких: 5 000 грн. - заборгованість за\~тілом кредиту, 36 250 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 950 - заборгованість за комісіями. 08.05.2023 між ТОВ "Кампсіс фінанс" та ТОВ "Дебт форс" укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №08-05/23, відповідно до\~умов якого\~ТОВ "Кампсіс фінанс"\~відступило ТОВ\~"Дебт форс" набуло\~право вимоги\~до позичальників,\~в тому\~числі за\~Договором про\~споживчий кредит\~№3506640 від 23.06.2021, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Відповідно до Реєстру боржників до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №08-05/23 ТОВ "Дебт форс" набуло право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 42 200,00 грн., з яких: 5 000 грн. - заборгованість за\~тілом кредиту, 36 250 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 950 - заборгованість за комісіями. Згідно з ч. 1 ст.\~1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом п. 11 ч. 1 ст.\~4\~ЗУ «Про\~фінансові послуги\~та державне\~регулювання ринків\~фінансових послуг» факторинг є фінансовою послугою. Частиною 3 ст. 1079 ЦК України визначено, що фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. ТОВ «Дебт форс», відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.7 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», внесено до Державного реєстру фінансових установ. Таким чином, відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Дебт форс» набуло статусу нового кредитора за договором споживчого кредиту\~№3506640 від 23.07.2021, укладеним між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] . Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що позичальник взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорах строк грошові кошти (суму позики) та нараховані проценти за користування позикою не повернув, унаслідок чого виникла заборгованість за договором споживчого кредиту\~№3506640 від 23.06.2021, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту в сумі 5000,00 грн., заборгованості за процентами за користування позикою в межах строку кредитування за період з 23.06.2021 по 23.07.2021 в сумі 3750 грн. (5000х2,5х30/100), а також заборгованості за комісією в сумі 950 грн. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору. Таким чином, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики, відсотків за користування позикою в межах строку кредитування та комісії, є доведеною та підлягає задоволенню. Перевіряючи вимогу позивача в частині стягнення заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками за договором споживчого кредиту\~№3506640 від 23.06.2021 після 23.07.2021 в сумі 32 500,00 грн. (заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги та заборгованість за процентами з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку), суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Зміст зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц. Таким чином, позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитними коштами у межах погодженого позикодавцем та боржником строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки. З огляду на викладене, нарахування позивачем за кредитним договором №3506640 від 23.06.2021 після 23.07.2021 відсотків за кредитом є незаконними. Крім того, відповідно до п. 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених\~ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів у розумінні ч.2\~ст.625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору. Обов`язок позичальника із сплати таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця. Однак позивачем не надано суду доказів направлення відповідачу [PERSON] відповідної вимоги щодо сплати останнім процентів за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. Така вимога заявлена позивачем фактично в момент звернення до суду з позовом, а тому суд приходить до висновку про відсутність у позивача станом на дату проведення розрахунку, тобто станом на 07.02.2023 права вимоги щодо стягнення з відповідача процентів за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. Також позивач не звертався до суду з позовною вимогою про стягнення з відповідача заборгованості на підставі ст. 625 ЦК України в зв`язку з невиконанням умов кредитного договору №3506640 від 23.06.2021. Тому заявлена вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками (заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги та заборгованість за процентами з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку) за кредитним договором № 3506640 від 23.06.2021 після 23.07.2021 в сумі 32 500 грн. є безпідставною та задоволенню не підлягає. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~141\~ЦПК України\~з відповідача\~на користь\~позивача підлягають\~стягненню понесені\~товариством судові\~витрати пропорційно\~до розміру\~задоволених позовних\~вимог,\~а саме\~усумі 616,94 грн. Щодо витрат на професійну правничу допомогу необхідно зазначити таке. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У ч. 3 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Вердикт Капітал» в особі гендиректора Іжаковського О.В. та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» в особі керуючого партнера Бурдюг Т.В. укладено договір про надання правничої допомоги №03-01/2023 від 03.01.2023. Відповідно до заявки на надання юридичної допомоги №86 від 05.01.2023 до вказаного договору Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» надано такі послуги: надання письмової поглибленої консультації з посиланням на нормативні акти (тривалість 1 година) - 3000 грн.; складання позовної заяви, підготовка та друк необхідних документів (тривалість 4 години) - 6000 грн., загалом 9000 грн. Згідно з платіжним дорученням №0358540000 від 17.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» сплачено АО «Лігал Ассістанс» сплачено 44000 грн. У додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, Велика Палата Верховного суду, наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 від 24.10.2019 та у справі № 922/2685/19 від 08.04.2020 визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial