Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після смерті котрого відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема на 1/10 частину квартири [ADDRESS] . Будучи спадкоємцем першої черги майна чоловіка, вона звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено по тій причині, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за частковим співпадінням виявлено арешт нерухомого майна та заборону на нерухоме майно, що накладені реєстраційною службою Богуславського районного управління юстиції на все майно, яке належить [PERSON] ; такі обтяження на все майно [PERSON] зареєстровані на підставі постанови ВДВС та Договору застави; зазначає, що дані обтяження внесені у розділі, де міститься інформації про об`єкт нерухомого майна житловий будинок по [ADDRESS] ; існування такого обтяження нерухомого майна перешкоджає позивачу в реалізації її права на спадкування частки у квартирі після смерті чоловіка; оскільки даних про незавершені виконавчі провадження відносно [PERSON] в органах ВДВС відсутні, відтак таке обтяження на все майно боржника [PERSON] на даний час є безпідставним. Тому позивач просить судовим рішенням зняти заборону на нерухоме майно, зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 26.07.2005р. за №2222675. Позивач та її представник-адвокат Дик С.І. на сьогодні у судове засідання не з`явилися. 16.01.2024 року позивач заявила, що накладена заборона ніби є перешкодою їй для оформлення спадкування, але на її думку це обтяження не стосується її чоловіка та майна померлого спадкодавця, оскільки він ніколи не був у м. Богуслав Київської області, - чиїм відділом ДВС зареєстрована заборона, та не укладав жодного договору застави; їй роз`яснено нотаріусом і адвокатом, що такі записи в державних реєстрах заважають їй в реалізації своїх прав на спадщину. Всупереч цьому з невідомих причин представник-адвокат зазначене залишила поза увагою і проігнорувала, просила розгляд справи відкласти для ознайомлення із запереченням відповідача; надалі 26.01.24р. подала клопотання про заміну відповідача на належного та однаково і наполегливо підтримувала позов незважаючи на неодноразове (вдруге 16.02.24р. і втретє 05.03.24р.) роз`яснення суду стосовно можливого уточнення предмета або підстави поданого цивільного позову, щодо можливості зміни позовних вимог через ознаки завідомо безпідставного позову чи інші ознаки зловживання правом на неякісний позов в інтересах довірительки з інвалідністю другої групи та, по суті всупереч її міркуванням. В останньому судовому засіданні представник позивача адвокат просила закінчувати розгляд справи без її участі та задовольнити позов з наведених підстав у зверненні до місцевого суду. Представник відповідача Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився, із відзивом на позов не звертався. Тому суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності на підставі наявних даних про права та взаємовідносини сторін у заочному провадженні. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, суд дійшов до наступного висновку: Статтею 41 Конституції України\~регламентовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.\~\~Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Судом установлено, що [PERSON] , померлому чоловіку позивача, належить 1/10 частина квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 18.05.2004р., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень; однаково даний факт підтверджується довідкою Самбірського МБТІ; позивач має намір успадкувати частку чоловіка у квартирі, однак наявність обтяження на все майно особи перешкоджає їй реалізувати своє право на спадщину. Із матеріалів справи також вбачається, що у Державному реєстрі речових прав окрім інформації про право власності [PERSON] на 1/10 частину квартири [ADDRESS] , міститься розділ актуальна інформація про об`єкт речових прав житлового будинку [ADDRESS] , щодо якого зареєстровані наступні обтяження, а саме у розділі актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень: номер запису про обтяження: 2736616 від 11.04.2007 року, 13:28:52, державний реєстратор: Шкарупа Вікторія Сергіївна, реєстраційна служба Богуславського районного управління юстиції Київської області; документи подані для державної реєстрації: постанова серії АЕ 040068, видана 28.02.2007р. ВДВС Ц-Міського РУЮ м. Макіївка, [PERSON] , арешт №190; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяження, індексний номер: 6441577 від 05.10.2013року 11:05:59. [PERSON] , реєстраційна служба Богуславського районного управління юстиції Київської області, вид обтяження: арешт нерухомого майна, відомості про суб`єктів обтяження [PERSON] , відомості про реєстрацію до перенесення: єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 4783064. 11.04.2007 13:28:52; опис предмета обтяження: все майно, - номер запису про обтяження: 2736703 від 26.07.2005 року, 12:52:44, державний реєстратор: Шкарупа Вікторія Сергіївна, реєстраційна служба Богуславського районного управління юстиції Київської області; документи подані для державної реєстрації: Договір застави, б/н, виданий 14.09.1990р., видавник Нотаріальна державна контора №1 м. Макіївка; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрації прав та їх обтяження, індексний номер: 6441577 від 05.10.2013року 11:05:59. [PERSON] , реєстраційна служба Богуславського районного управління юстиції Київської області, вид обтяження: заборона на нерухоме майно, відомості про суб`єктів обтяження: [PERSON] , відомості про реєстрацію до перенесення: єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 2222675, 26.07.2005 12:52:44; зміст, характеристика обтяження: №реєстра: 7618-148, внутр. №В101943Е22F042282В34. Із відповіді №23385 від 13.11.2023р. Богуславського ВДВС в Обухівському районі Київської області відомо, що станом на 09.11.2023р. незавершених виконавчих проваджень під час чого було зареєстровано обтяження №2222675 відносно [PERSON] , ІПН [NUMBER] на виконанні не перебуває. По суті власних пояснень на цьому акцентувала увагу представник позивача адвокат Дик С.І., але суд уважає таку позицію цілком помилковою, оскільки таким чином як вона формулювала запит Богуславському відділу ДВС із самостійно наведеними даними про обтяження і персональною інформацією про спадкодавця [PERSON] , - що продемонструвала суду, - в такий спосіб і з тими даними було їй сформовано відповідь на адвокатський запит начальником відділу Олегом Соколовським. Згідно ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~(далі - Закон) визначено, що Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження; невід`ємною архівною складовою частиною\~Державного реєстру прав\~є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек (далі - архівна складова) (ч. 1 ст. 13 Закону). Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджений\~постановою КМУ від 26.10.2011 №1141\~ у п. 40 передбачає, що відомості невід`ємної архівної складової частини Державного реєстру прав використовуються державним реєстратором під час проведення державної реєстрації прав для встановлення наявності (відсутності) записів про державну реєстрацію прав, їх обтяжень, у тому числі з метою їх перенесення до Державного реєстру прав та погашення у випадках, передбачених цим Порядком. Разом з тим норми частини 5 статті 12 Закону встановлюють, що\~відомості про речові права, обтяження речових прав, що містяться в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек, що є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав,\~використовуються як актуальні\~виключно в разі, якщо відомості про право власності на відповідне нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва не внесені до Державного реєстру прав, а відомості про інші речові права, відмінні від права власності, та/або обтяження речових прав не внесені та не припинені в Державному реєстрі прав. Статтею 1 Протоколу 1 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~регламентовано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини першої статті 1 Протоколу 1, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним (рішення у справі «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy) (GC), № 33202/96, п. 107, ECHR 2000-I). У справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04) ЄСПЛ розглядав ситуацію, яка стосувалася судового розгляду справи про конфіскацію автомобіля за порушення митних правил. В пункті 46 цього рішення ЄСПЛ зазначив наступне: Отже, залишається встановити, чи було втручання виправданим. У цьому зв`язку Суд знову наголошує на необхідності підтримання «справедливої рівноваги» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе «особистий і надмірний тягар» (рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], п. 78). Ураховуючи наведені норми закону в сукупності з представленими документами, суд приходить висновку, що позивач звернулася до суду про припинення неіснуючого обтяження стосовно [PERSON] як спадкодавця, зокрема про зняття заборони №2222675, що міститься в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, однак згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за вказаними параметрами [PERSON] у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості відсутні; оскільки державним реєстратором перенесено інформацію про обтяження до Державного реєстру речових прав, відтак номер обтяження №2222675, про припинення якого звернулася позивач вже неактуальний, а саме обтяження отримало новий номер запису; разом з тим, інформація про державну реєстрацію обтяжень перенесена із відкриттям розділу щодо об`єкту нерухомого майна - житлового будинку по [ADDRESS] , матеріалами справи жодним чином не підтверджено право власності на вказане майно [PERSON] , котрий помер [INFO] та відносно майна котрого розглядається дана справа. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а тому не вправі з власної ініціативи захищати інтереси без відома особи, зокрема [PERSON] , якому належить житловий будинок по [ADDRESS] , оскільки як вбачається із матеріалів справи обтяження існує саме щодо цього нерухомого майна, однак конкретно не ідентифікує суб`єкта обтяження, тобто позбавляє суд можливості конкретно встановити кого саме майно обтяжено, оскільки відомостей тільки щодо прізвища, імені та по-батькові недостатньо для ідентифікації суб`єкта обтяження. Судом із позиції представника-адвоката Дик С.І. не з`ясовано, які реально права довірительки порушені відповідачем, а також те, чи є метою пред`явлення позову адвокатом в інтересах позивача [PERSON] захист (відновлення) прав довірительки і законних інтересів і чи можливо при обраному нею способі захисту відновити (захистити) її права. За змістом ст. 19 Конституції України способи захисту повинні кореспондуватись з повноваженнями суду, тобто суд може прийняти лише таке рішення, можливість ухвалення якого передбачена законодавством. Способи захисту прав мають бути встановлені законом або випливати із його положень чи бути передбачені договором, - про що вище було зазначено. При цьому можливість пред`явлення конкретних позовних вимог та прохання про застосування конкретного способу захисту порушеного права в тих чи інших правовідносинах має бути передбачена законодавством, тобто юридично можливою. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Узагальнюючи все вище наведене, суд прийшов до висновку про недоведеність і безпідставність позиції позивача стосовно порушеного нею спору, оскільки в такий спосіб стороною позивача не доведено, що обтяження накладено на майно саме її померлого чоловіка і, що таке йому належало, а відомості про заявлене у позові обтяження відсутні у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відтак позов не підлягає задоволенню. Таке вирішення спору базується виходячи із засад змагальності щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства, аналізуючи подані суду документи.

Outcome: dismissed