Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа:\~приватний нотаріус\~Харківського міського\~нотаріального округу\~Адамова Людмила\~Антонівна про\~визначення частки\~в спільній\~сумісній власності, в якому згідно уточнених позовних вимог просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] померла [PERSON] яка є бабусею позивачки. За життя [PERSON] був складений заповіт згідно якому остання заповіла все належне їй майно, в тому числі квартиру [ADDRESS] у рівних частках кожному: сину, [PERSON] та онуці [PERSON] . З 13.02.1963 р. [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (дідусем позивачки) та за час шлюбу за спільні кошти ними була придбана квартира [ADDRESS] , яка є об?єктом спільної сумісної власності подружжя. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 17.12.2019 р. приватним нотаріусом Адамовою Л.А. заведена спадкова справа № 8/2019 (номер у спадковому реєстрі 65249662) після смерті [PERSON] , померлої [INFO] [PERSON] , чоловік [PERSON] , помер [INFO] за життя склавши заповіт в якому усе своє майно, що йому буде належати на день смерті, заповів онуці - [PERSON] . Заповідана [PERSON] двокімнатна квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя, і право на частку в спільному майні подружжя має чоловік померлої - [PERSON] , який пережив спадкодавця, але не встиг визначити частку в спільній сумісній власності. 04.01.1968 року [PERSON] був отриманий ордер № 22 на право заняття двокімнатної квартири [ADDRESS] з правом на житлову площу: чоловік [PERSON] та син [PERSON] (наразі, у зв?язку зі зміною виконавчим комітетом номеру будинку та назви вулиці - [ADDRESS] ). [PERSON] яка була членом Житлового кооперативу «Аврора», 19.02.1967 р. за час шлюбу сплачено пайовий внесок в розмірі 1620, 00 крб. та 10.04.1979 р. в розмірі 3675,49 крб. Таким чином була повністю сплачена вартість зазначеної квартири. Чоловік [PERSON] - [PERSON] з 1968 року до своєї смерті був зареєстрований та проживав у квартирі [ADDRESS] разом з дружиною. Технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] , виданий 20.11.2017 р. КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» на ім?я [PERSON] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відстуності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Третя особа приватний нотаріус ХМНО Адамова Л.А. в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце слухання справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, пояснень з приводу позовної заяви не надано. Суд, дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, дійшов наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] [PERSON] (свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] , а.с. 10). За життя [PERSON] був складений заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 6-428, згідно якого остання заповіла все належне їй майно, в тому числі квартиру [ADDRESS] у рівних частках кожному: сину, [PERSON] та онуці [PERSON] (а.с. 12). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 17.12.2019 р. приватним нотаріусом Адамовою Л.А. заведена спадкова справа № 8/2019 (номер у спадковому реєстрі 65249662) після смерті [PERSON] , померлої [INFO] З 13.02.1963 р. [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (дідусем позивачки) та за час шлюбу за спільні кошти ними була придбана квартира [ADDRESS] , яка є об?єктом спільної сумісної власності подружжя. [PERSON] , чоловік [PERSON] , помер [INFO] (свідоцтво про смерть Мерії [NUMBER] а.с. 11) за життя склавши заповіт, зареєстрований в реєстрі 2737, в якому усе своє майно, що йому буде належати на день смерті, заповів онуці - [PERSON] . 04.01.1968 року [PERSON] був отриманий ордер № 22 на право заняття двокімнатної квартири [ADDRESS] з правом на житлову площу: чоловік [PERSON] та син [PERSON] (наразі, у зв?язку зі зміною виконавчим комітетом номеру будинку та назви вулиці - [ADDRESS] ), а.с. 17-18. [PERSON] яка була членом Житлового кооперативу «Аврора», 19.02.1967 р. сплачено пайовий внесок в розмірі 1620,00 крб. та 10.04.1979 р. в розмірі 3675,49 крб., таким чином була повністю сплачена вартість зазначеної квартири (а.с. 20). Чоловік [PERSON] - [PERSON] з 1968 року до своєї смерті був зареєстрований та проживав у квартирі [ADDRESS] разом з дружиною (а.с. 28-29). Технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] , виданий 20.11.2017 р. КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» на ім?я [PERSON] (а.с. 22-23). Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.07.2012 р. за [PERSON] визнано право власності на самовільну прибудову літ. «І» площею 16,3 кв. м. до квартири [ADDRESS] . Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.10.2013р. визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 60,00 кв.м., житловою площею 27,6 кв.м. (а.с.21). Зі змісту цього рішення вбачається, що право власності набуто у період зареєстрованого шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , від імені якої, як члена ЖК «Аврора» 19.02.1967 року було сплачено пайовий внесок в розмірі 1620,0 крб. та 10.04.1979 року в розмірі 3675,49 крб., що разом складає повну оплату вартості квартири. Постановою приватного нотаріуса ХМНО Адамовою Л.А. від 26.10.2020 року було відмовлено позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку у праві спільної сумісної власності подружжя на квартиру [ADDRESS] . У постанові зазначено, що за життя спадкодавця між подружжям не було укладено договір про поділ майна, що є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя, право власності на вищезазначену квартиру оформлене на ім?я дружини спадкодавця, тому з цих підстав не вбачається можливим видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частку у праві спільної сумісної власності подружжя на вищезазначену квартиру, так як відсутні правові підстави для визначення складу спадкового майна в нотаріальному процесі. [PERSON] роз?яснено про її право звернутись до суду. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Як на обґрунтування позовних вимог у цій справі [PERSON] посилалася, зокрема, на те, що відсутність визначення часток спадкодавця у праві спільної власності на квартиру позбавляє її можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у позасудовому порядку, що підтверджується відповідною відмовою у вчиненні нотаріальних дій. Таким чином, позивач звернулася до суду із метою захисту свого спадкового права. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Суд звертає увагу на те, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється\~або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до частини першої статті\~25 ЦК України\~здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті\~25 ЦК України). З урахуванням зазначеного, суд зазначає, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Аналогічний правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав із поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вказана норма кореспондується зі статтею 368 ЦК України, відповідно до положень якої майно, набуте подружжя за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю. Частиною 1\~ст. 1222 ЦК України\~визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі\~ст. 1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до п. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч. 1\~ст. 1297 ЦК України). Згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Оскільки в позасудовому порядку позивач не може оформити своїх спадкових прав через те, що за життя спадкодавця між подружжям не було укладено договір про поділ майна, що є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя, право власності на вищезазначену квартиру оформлене на ім?я дружини спадкодавця, позивач вимушена звернутись до суду з відповідним позовом. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відтак, позовні вимоги [PERSON] в частині визнання за нею права власності в порядку спадкування на 1/2 частину квартири [ADDRESS] підлягають задоволенню у повному обсязі, адже ці вимоги належним чином обґрунтовані та підтверджуються наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, зважаючи на всі вищезазначені норми закону, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними та обґрунтованими, у зв`язку із чим вони підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved