Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

Представник позивача [PERSON] сформував у системі «Електронний суд» вищевказану позовну заяву мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] у м. Маріуполі Донецької області померла мати позивача - [PERSON] та після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої увійшла квартира за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що право власності на вищезазначену квартиру підтверджується договором купівлі-продажу від 01 червня 2002 року, який посвідчено приватним нотаріусом ММНО Донецької області Чичековою О.А., а за життя [PERSON] заповітів не складала. Спадкова справа №68806969 була відкрита Другою маріупольською державною нотаріальною конторою, однак свідоцтво про право на спадщину за законом позивачу так і не було видане. Вказує, що згідно відповіді Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції документи нотаріального діловодства та архіву Другої маріупольської державної нотаріальної контори до Донецького обласного державного нотаріального архіву не передавались і не були вивезені з адреси розташування контори, встановити їх місцезнаходження та стан збереження наразі неможливо. Посилається на те, що позивач подала заяву у грудні 2021 року, на підставі якої була заведена спадкова справа, а до матеріалів спадкової справи був наданий оригінал правовстановлюючого документу на спадкове нерухоме майно спадкодавця, і відповідно до заведеної спадкової справи інших спадкоємців, спадкового договору чи заповіту після смерті матері позивача не було. На підставі викладеного він звернувся до суду з цим позовом, в якому просив визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на однокімнатну квартиру загальною площею 26,8 кв.м, житловою площею 13,4 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що належала спадкодавцю [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до Розпорядження №1/0/9-22 від 06 березня 2022 року Голови Верховного Суду «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» територіальна підсудність судових справ Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області визначена за Ленінським районним судом м. Дніпропетровська. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2023 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. 24 січня 2024 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська витребувано у Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції наявну інформацію у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, підтверджену витягом та/або відповідними актовими записами чи іншими документами про: дітей, матір`ю яких є [PERSON] , та про перебування [PERSON] у шлюбі на час її смерті. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представником позивача було надано до суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, в якій він просив суд вирішувати справу за наявними матеріалами справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилась донька - [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено відповідний запис №1398 (а. с. 8). Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу Серії [NUMBER] , виданого Донецьким обласним будинком одруження м. Жданова Донецької області, 30 серпня 1985 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що зроблено запис №2973, а після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а. с. 9). Вищезазначені докази підтверджують, що позивач - [PERSON] є рідною донькою [PERSON] . Також судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , виданим Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про що зроблено відповідний актовий запис №772 (а. с. 9). Як вбачається з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №67682539, сформованому 08 грудня 2021 року Другою маріупольською державною нотаріальною конторою Донецької області, після смерті спадкодавця - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , була зареєстрована спадкова справа №201/2021 (номер у Спадковому реєстрі 68806969) (а. с. 10). Матеріалами справи підтверджено, що 01 червня 2002 року між [PERSON] , яка діяла за дорученням від імені [PERSON] (продавець), та [PERSON] (покупець) було укладено договір купівлі-продажу, який було посвідчено Орджонікідзевським нотаріусом Державної нотаріальної контори Харченко Н.І. та зареєстровано в реєстрі за №854, та відповідно до змісту якого вбачається, що продавець продала, а покупець купила належну покупцеві на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] (а. с. 10). Крім того, з наявного в матеріалах справи технічного паспорту на вищезазначену квартиру судом встановлено, що Міським комунальним підприємством «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» було вчинено виправлення відомості щодо власника вищевказаної квартири з урахуванням зміни власника з [PERSON] на [PERSON] (а. с. 11-12). З наявної в матеріалах справи відповіді Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №47984/43293-26-23/15.1 від 09 жовтня 2023 року вбачається, що Друга маріупольська державна нотаріальна контора знаходиться за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Будівельників, буд. 75, а територія Маріупольського району Донецької області з 05 березня 2022 року віднесена до тимчасово окупованих російською федерацією територій України. Наказом міжрегіонального управління від 19 липня 2023 року №6484/04 «Про оголошення простою деяких державних нотаріальних контор Донецької області» з 19 липня 2023 року до особливого розпорядження оголошено простій Другої маріупольської державної нотаріальної контори. Документи нотаріального діловодства та архіву Другої маріупольської державної нотаріальної контори до Донецького обласного державного нотаріального архіву не передавались, і не були вивезені з адреси розташування контори, встановити їх місцезнаходження та стан збереження наразі неможливо (а. с. 13). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності у разі, якщо це право не визнається іншою особою, втрачено або відсутній правовстановлюючий документ. Згідно із ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1220, 1222, 1223 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини та право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. В силу приписів ч. 1 ст. 1268, ч. 1,5 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Статтею 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і діє на цей час. Згідно із п. 7 ст. 1-1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації. Адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України (абз. 1 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Так, з 24 лютого 2022 року, тобто з початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації в Україну на території Донецької області відбувалися активні бойові дії, а відповідно до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25.04.2022, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №75 від 25 квітня 2022 року, з 25 квітня 2022 року Маріупольська міська територіальна громада Маріупольського району Донецької області визнана тимчасово окупованою територією. На час розгляду справи відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22 грудня 2022 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України №1668/39004 від 23 грудня 2022 року, до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України відноситься вся територія Маріупольського району. Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Згідно із ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі «Case of Oneryildis v. Turkey» (справа відкрита за заявою №48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття «майно» охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні «законне сподівання» стосовно ефективного здійснення права власності. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачем вірно обрано спосіб захисту свого права. Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Виходячи з передбаченого ст. 8 Конституції України принципу верховенства права, наведені норми Конституції України надають людині можливість будь-якими незабороненими законом засобами самому захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Судом з матеріалів справи було встановлено, що [PERSON] є рідною донькою та спадкоємцем за законом [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Крім того, судом під час розгляду справи не було встановлено існування іншого спадкоємця за законом або заповітом. Отже, обставин, які б вказували, що на спірне нерухоме майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, в ході судового розгляду не встановлено. Також судом встановлено, що відповідач - Маріупольська міська рада Донецької області не оспорює право позивача на спадкове майно. Таким чином, суд дійшов висновку, що отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] не має можливості, оскільки в Україні введено воєнний стан, який станом на теперішній час не скасовано та беручи до уваги, що на час розгляду справи до тимчасово окупованих територій України відноситься вся територія Маріупольського району, і наказом міжрегіонального управління від 19 липня 2023 року №6484/04 «Про оголошення простою деяких державних нотаріальних контор Донецької області» з 19 липня 2023 року до особливого розпорядження оголошено простій Другої маріупольської державної нотаріальної контори, а документи нотаріального діловодства та архіву Другої маріупольської державної нотаріальної контори до Донецького обласного державного нотаріального архіву не передавались, і не були вивезені з адреси розташування контори, встановити їх місцезнаходження та стан збереження наразі неможливо, тому позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір, але в своїй позовній заяві, поданій до суду не зазначено, що позивач бажає стягувати сплачений судовий збір з відповідача, тому судовий збір не підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved