Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

У грудні 2023 року до суду звернулося ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі позивач) із позовною заявою до [PERSON] (надалі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 10 червня 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений договір № 162723595, за яким відповідач отримала кредит в розмірі 6\~000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, та зобов`язалася його повернути, сплативши за нього проценти, в порядку та на умовах, визначених цим Договором. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» був укладений договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого право грошової вимоги за договором № 162723595 від 10.06.2019 року перейшло до ТОВ «Таліон плюс». У подальшому 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу № 20102022, відповідно до якого право грошової вимоги за договором № 162723595 від 10.06.2019 року перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року, сума заборгованості [PERSON] за договором № 162723595 від 10.06.2019 року, становить 16\~165,59 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 5\~884,85 грн.; сума заборгованості за відсотками 10\~280,74 грн. Позивач посилався на те, що відповідач не виконала свого обов`язку та не повернула наданий їй кредит в строки, передбачені договором і, таким чином, має непогашену заборгованість перед позивачем за договором № 162723595 від 10.06.2019 року на загальну суму 16 165,59 грн., яку просив стягнути з відповідача на його (позивача) користь, а також понесені судові витрати. На підставі розпорядженням керівника апарату суду від 11 січня 2024 року за № 76 здійснено повторний автоматизований розподіл справи внаслідок дострокового припинення відрядження судді Семенової Л.М. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 січня 2024 року визнано головуючим - суддю Нестеренка С.Г. (а.с. 38-39). Ухвалою судді від 16 січня 2024 року відкрито спрощене провадження у справі, залучено сторін, призначено судове засідання (а.с. 40). Ухвалою суду від 08 лютого 2024 року залучено третіми особами ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», зобов`язано позивача та треті особи надати суду копії всіх укладених договорів (а.с. 46). 16 лютого 2024 року до суду від третьої особи ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надійшли витребувані судом документи. 05 березня 2024 року до суду від позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надійшли витребувані судом документи. У судове засідання представник позивача не прибув. У поданій до суду заяві представник позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Мельник І.С. просила справу розглядати без участі представника позивача, позов підтримала, просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не прибула з невідомих суду причин, була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомила, не скористалася своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за її відсутності. Представники третіх осіб ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», керівництва яких були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, у судове засідання не прибули. Враховуючи наведене, суд, зі згоди представників позивача, яку було висловлено у позовній заяві та заяві на виконання ухвали суду, вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у порядку відповідно до ст. 280 ЦПК України. Згідно з ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. 10 червня 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] був укладений електронний договір № 162723595, за яким відповідач отримала кредит у розмірі 6\~000,00 грн., строком на 30 днів зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,71% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (п. 1.2.-1.4. договору). З врахуванням положень п. 1.4. договору позичальник сплачує товариству проценти за користування кредитом за фактичний час користування з розрахунку 259,15% річних (п. 1.5. договору). Додатковими угодами від 13 липня 2019 року вказані сторони цього договору дійшли згоди, що починаючи з 12.08.2019 року позичальник сплачує за користування кредитом 1,28% в день від суми кредиту (а.с. 9). Також додатковою угодою від 10 серпня 2019 року ці сторони договору дійшли згоди, що починаючи з 10.07.2019 року та з 09.08.2019 року позичальник сплачує за користування кредитом 1,43% в день від суми кредиту 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» був укладений договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого право грошової вимоги до позичальника відповідача за кредитним договором № 162723595 від 10.06.2019 року перейшло до ТОВ «Таліон плюс» (а.с. 11-13). У подальшому 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу № 20102022, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 162723595 від 10.06.2019 року перейшло до позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с. 14-15). За витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року, сума заборгованості [PERSON] за договором № 162723595 від 10.06.2019 року, становить 16\~165,59 грн., з яких: - сума заборгованості за основною сумою боргу становить 5\~884,85 грн.; сума заборгованості за відсотками 10\~280,74 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача. Правовідносини, які виникли між сторонами, крім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами ЦК України. Так у ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом. Відповідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як визначено у ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 525, 526 ЦК України установлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно ст. 3 цього ж Закону електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі. Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника. Відповідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Як визначено у ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Як вбачається з матеріалів справи та постає з довідки, наданої ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», 10 червня 2019 року між останнім та [PERSON] було укладено договір № 162723595, який був підписаний електронним підписом відповідача, шляхом використання одноразового ідентифікатора MV86A45S, надісланим кредитором позичальнику у електронному смс-повідомленні на її телефонний номер, що свідчить про укладення договору з дотриманням встановленої Законом форми правочину. Підписавши договір, відповідач погодилася з умовами договору та правилами надання кредитів від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20). ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання перед відповідачем [PERSON] виконало та надало їй грошові кошти у розмірі 6\~000,00 грн., шляхом їх зарахування на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , про що свідчить платіжне доручення від 10.06.2019 року (а.с. 10). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 162723595 від 10.06.2019 року, за період з 21.10.2022 року по 30.11.2023 року, станом на 30 листопада 2023 року, загальна сума заборгованості складає 16\~165,59 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 5\~884,85 грн.; сума заборгованості за відсотками 10\~280,74 грн. У частинах другій, третій, п`ятій статті 100 ЦПК України визначено, що електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження факту укладання договору № 162723595 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] стороною позивача при зверненні до суду було надано електронні докази в паперовій формі. На виконання ухвали суду про витребування доказів, третьою особою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», через систему «Електронний суд», надано оригінали Договору від 10.06.2019 року, додаткових угод до нього, графіку розрахунків, заявки на отримання грошових коштів в кредит від 10.06.2019 року, у форматі pdf файлів, які були досліджені судом у ході розгляду справи. Відповідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач [PERSON] не оспорила та не спростувала належними доказами наведений позивачем розмір заборгованості за договором від 10.06.2019 року. Звідси суд вважає, що спір між сторонами щодо обчислення (розрахунку) розмірів заборгованості за договором фактично та юридично - відсутній. У п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п. 58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»). З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» підлягають задоволенню. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2684,00 грн. Враховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти у повернення сплаченого судового збору у зазначеному розмірі.

Outcome: approved