Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

У грудні 2023 року адвокат Гливук Марина Іванівна в інтересах позивача [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 17 серпня 2018 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони дітей не мають. З лютого місяця 2022 року шлюбні відносини між сторонами припинені, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, подружжя має різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття поваги та кохання одне до одного. Відповідач не бажає звертатись до органів ДРАЦСу з заявою про розірвання шлюбу. Питання про\~поділ майна\~не ставиться. Після розірвання шлюбу позивач бажає залишити прізвище без змін. Просили стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00 гривень. Ухвалою суду від 15 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач до судового засідання не з`явилася, про час та місце його проведення повідомлялася у встановленому порядку, її представником адвокатом Гливук М.І. на адресу суду направлене клопотання про розгляд справи без участі сторони, у якому просила проводити розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, проти проведення розгляду справи у заочному порядку не заперечує. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач,\~будучи повідомлений\~у встановленому\~порядку про\~час та\~місце розгляду\~справи,\~у судове\~засідання не\~з`явився,\~про причини\~неявки до\~суду не\~повідомив,\~відзиву на\~позов не\~надав,\~клопотань про\~відкладення розгляду\~справи чи\~про розгляд\~справи у\~його відсутність\~від нього\~не надходило,\~у зв`язку\~з чим, відповідно до положень ч. 8 ст. 178, ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, зі згоди сторони позивача, 20 грудня 2023 року судом постановлена ухвала про проведення розгляду справи у заочному порядку. Судом, з огляду на приписи ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 17 серпня 2018 року у Інгулецькому районному\~у місті\~Кривому Розі\~відділі державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Головного територіального\~управління юстиції\~у Дніпропетровській\~області сторони зареєстрували шлюб, про що складений відповідний актовий запис № 164. (а. с. 6) Від шлюбу сторони дітей не мають. Як вбачається з матеріалів справи подружні стосунки сторони фактично припинили, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. Питання про поділ майна не ставиться. Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Статтею 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, дітей віком\~до одного\~року не\~мають, в зв`язку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому\~\~ вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. В силу вимог\~ст. 113 Сімейного кодексу України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом ст. 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно із ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц. Як вбачається з наданих представником позивача документів, 26.10.2023 між позивачем [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «Приват юрист», в особі керуючого партнера Новак Артура Михайловича, укладено Договір про надання правничої допомоги № 26/10/23, складений Акт прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги № 26/10/23 від 26.10.2023 року з описом наданих послуг та видана квитанція № 01 від 26 жовтня 2023 року Адвокатським об`єднанням «Приват юрист», за якою прийнято оплату за Договором про надання правничої допомоги № 26/10/23 від 26.10.2023 року від [PERSON] (а. с. 8-11) Враховуючи практику Верховного суду у справі № 910/15944/17, визначено, що При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про стягнення судових витрат на правничу допомогу у повному обсязі - 4000,00 гривень з відповідача на користь позивача, оскільки позивачем доведена співмірність заявленого розміру витрат на правову допомогу складності справи, в той час як відповідачем під час розгляду справи не спростований такий розмір витрат. Окрім того, у відповідності до положень\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 гривень.

Outcome: approved