Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

21 лютого 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Укрпошта», в якому просить стягнути 120000 грн. моральної шкоди. Обґрунтовано позов, зокрема, тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 вересня 2022 року в справі № 750/2782/22 визнано незаконними та скасовано накази директора філії Чернігівської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» Дорошенко Олени «Про зміну істотних умов праці» № 253 від 29 квітня 2022 року та № 267 від 09 травня 2022 року щодо зміни істотних умов праці водія автотранспортних засобів 1 класу [PERSON] . Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 серпня 2023 року в справі № 750/6113/23 стягнуто з Акціонерного товариства «Укрпошта» на користь [PERSON] 42416 грн. недоотриманої заробітної плати, 40511 грн. 90 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, 1073 грн. 60 коп. у відшкодування сплаченого судового збору та 5000 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу, а всього 89001 грн. 50 коп. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 21 грудня 2023 року в справі № 750/6113/23 рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 серпня 2023 року змінено та стягнуто з Акціонерного товариства «Укрпошта» на користь [PERSON] 42416 грн. недоотриманої заробітної плати, 40511 грн. 90 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з утриманням із цих сум установлених законодавством України податків і зборів, 1073 грн. 60 коп. у відшкодування сплаченого судового збору та 5000 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Вказаними вище судовими рішеннями встановлено порушення трудових прав позивача. Через грубе порушення відповідачем трудових прав позивача останній отримував заробітну плату в розмірі 1500 грн. та після скасування судом незаконних наказів очікував поновлення своїх прав, однак відповідач знову порушив права позивача та не виплатив заробітну плату в повному обсязі. Позивач фактично був позбавлений коштів на проживання та лікування дружини, яка має онкологічне захворювання. Незаконні дії та рішення відповідача призвели до пригнічення позивача, зміни його звичайних умов життя, необхідності докладання додаткових зусиль для пошуку коштів для виживання під час війни та лікування онкохворої дружини. Позивач був змушений звертатися до благодійних фондів та громадських організацій щодо отримання грошової допомоги, брати кошти в борг, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом про відшкодування йому моральної шкоди. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 лютого 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. В установлений судом строк відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в його задоволенні. Зокрема, у відзиві на позов відповідач вказує, що норми статті 237-1 Кодексу законів про працю України мають загальний характер і не вирішують проблеми, що пов?язані з відшкодування моральної шкоди від порушення трудових прав працівників. Не існує методів розрахунку розміру моральної шкоди, на законодавчому рівні не визначено формулу її розрахунку. Порушення прав людини з боку роботодавця завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого. Позивач не перебував без роботи, а працював та отримував заробітну плату з преміями, незаконне звільнення позивача не мало місце, позивач звільнився 30 грудня 2022 року з отриманням всіх належних компенсаційних виплат з власної ініціативи на підставі заяви про звільнення за угодою сторін. Ступінь та характер моральних і фізичних страждань позивач встановив як тяжкий та вказує, що більше року знаходився без грошей для лікування дружини, відповідач умисно доводив його до зубожіння та домагався звільнення з роботи. Також, позивач зазначає, що досі відчуває негативні зміни у своєму психоемоційному стані, однак зазначені обставини не підтверджує будь-якими належними доказами. У питаннях стягнення моральної шкоди визначальним є стан здоров`я виключно позивача, а не членів його родини. Доказів втрат, яких зазнав позивач, останній не надав. Позивач отримав від відповідача присуджені судом виплати по заробітній платі та компенсацію, що є цілком достатнім для відновлення його майнових втрат та нервового заспокоєння. Крім того, позивач міг скористатися послугами безоплатної вторинної правничої допомоги, але свідомо наймав адвоката за кошти, які міг витратити на лікувати дружини. Доказами тяжкості та обсягів моральних страждань позивача може бути висновок психолога або докази звернення до лікаря невролога. Позивач не довів існування вимушених змін у його житті, отримання кредитів у банках, наявність позичок за борговими розписками, не надав докази звернення до благодійних фондів та громадських організацій щодо отримання грошової допомоги. Також, позивач не довів наявність причинно-наслідкового зв`язку між недоотриманою заробітною платою та обставинами поганого самопочуття, а також не довів, з яких міркувань він виходив при визначенні моральної шкоди в сумі 120000 грн. Крім того, наявність шкоди не породжує абсолютного права на її відшкодування будь-якою особою, оскільки необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності. Позивач відповідь на відзив не подав. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив суд його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні вказала, що відповідач позов не визнає з підстав, вказаних у відзиві. Заслухавши доводи позивача, його представника, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 вересня 2022 року в справі № 750/2782/22 позов [PERSON] до Акціонерного товариства «Укрпошта» про визнання незаконними та скасування наказів - задоволено. Визнано незаконними та скасовано накази директора філії Чернігівської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» Дорошенко Олени «Про зміну істотних умов праці» № 253 від 29 квітня 2022 року та № 267 від 09 травня 2022 року щодо зміни істотних умов праці водія автотранспортних засобів 1 класу [PERSON] (а.с. 14-18). Постановою Чернігівського апеляційного суду від 06 грудня 2022 року в справі № 750/2782/22 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрпошта» - залишено без задоволення. Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 вересня 2022 року - залишено без змін (а.с. 19-25). Також, рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 серпня 2023 року в справі № 750/6113/23 позовні вимоги [PERSON] до Акціонерного товариства «Укрпошта» - задоволено. Стягнуто з Акціонерного товариства «Укрпошта» на користь [PERSON] 42416 грн. недоотриманої заробітної плати, 40511 грн. 90 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, 1073 грн. 60 коп. у відшкодування сплаченого судового збору та 5000 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу, а всього 89001 грн. 50 коп. (а.с. 29-33). Постановою Чернігівського апеляційного суду від 21 грудня 2023 року в справі № 750/6113/23 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрпошта» - задоволено частково. Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 серпня 2023 року - змінено. Викладено другий абзац резолютивної частини в наступній редакції: «Стягнути з Акціонерного товариства «Укрпошта» на користь [PERSON] 42416 грн. недоотриманої заробітної плати, 40511 грн. 90 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з утриманням із цих сум установлених законодавством України податків і зборів, 1073 грн. 60 коп. у відшкодування сплаченого судового збору та 5000 грн. у відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу». В іншій частині рішення суду залишено без змін (а.с. 34-43). Відповідач фактично виконав рішення суду та розрахувався з позивачем 05 січня 2024 року, що підтверджується копією квитанції (а.с. 46). Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 2371 Кодексу законів про працю України визначено, що відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Моральна шкода вважається заподіяною, якщо вона виникла внаслідок порушення трудових прав із боку роботодавця; працівник зазнає моральних втрат у вигляді моральних страждань, тобто негативних змін, що відбуваються в його свідомості внаслідок усвідомлення факту порушення його трудових прав, і ці негативні зміни призвели до втрати нормальних життєвих зв`язків, а також вимагають від працівника додаткових зусиль для організації свого життя. Отже, підставою для відшкодування моральної шкоди, згідно зі статтею 2371 КЗпП України, є порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Окрім цього, Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» зазначив, що заявнику не може бути пред'явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом. Суд вважає доведеним факт завдання відповідачем позивачу моральної шкоди внаслідок порушення його трудових прав, що встановлено судовим рішенням, яка полягає у порушенні звичного способу життя та необхідності докладати додаткових зусиль для його організації. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить, зокрема, з характеру страждань, яких зазнав позивач, їх тривалості, а також враховує вимушені зміни в життєвих стосунках, тому

Outcome: partial