Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказала, що 15 травня 2019 року вона зареєструвала з відповідачем шлюб, у якому [INFO] народився син [PERSON] . Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені із серпня 2023 року, оскільки відповідач проявляв до неї неповагу та вчиняв сварки. Наразі вони проживають окремо одне від одного, як сторонні люди. Вказуючи на те, що примирення з відповідачем неможливе, позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] до суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, наполягаючи на позові, письмово повідомили суд про розгляд справи в їх відсутність. Відповідач [PERSON] до суду також не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій вказав, що він визнає позовні вимоги у повному обсязі. Згідно із ухвалою суду від 27.02.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 15 травня 2019 року сторони зареєстрували шлюб у Мирноградському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецької області, актовий запис № 61, у якому [INFO] народився син [PERSON] , який проживає разом з матір`ю. Шлюбно-сімейні стосунки сторони припинили із серпня 2023 року. Вказані обставини встановлені на підставі копій свідоцтв про шлюб сторін, про народження дитини, заяв сторін. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України основною засадою, на якій ґрунтується шлюб, є вільна згода жінки та чоловіка. У шлюбі дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ч.1 ст.55 СК України. Згідно із ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною четвертою ст.4 СК України закріплено та ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на повагу до приватного та сімейного життя, що включає в себе захист права на розірвання шлюбу у спосіб та в порядку, передбачені законодавством. Зокрема, згідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно за ст.112 СК України суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до\~уваги\~вищенаведене\~та те,\~що\~шлюб\~сторін фактично\~розпався,\~примирення\~сторони\~вважають неможливим,\~позивач\~наполягає\~на розірванні\~шлюбу,\~відповідач\~не\~заперечує проти\~розірвання\~шлюбу, суд вважає, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім`ї не відповідало б їх інтересам та суперечило б моральним засадам суспільства, тому їх шлюб підлягає розірванню. Спір майнового характеру сторонами не заявлений. Питання щодо місця проживання та забезпечення дитини між сторонами врегульовано. За приписами ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище.\~ Позивач не заявила про відновлення її дошлюбного прізвища. На підставі ст.110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved