Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

В листопаді 2023 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ «ПУМБ», в якому просить стягнути з відповідача набуті грошові кошти в розмірі 18033,44 грн. Позов мотивний тим, що 27.02.2018 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером № 953 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» кредитної заборгованості в розмірі 28 261,31 грн. Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука від 04.10.2021 р. визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С., який вчинено 27.02.2018 р. За час існування виконавчого напису третьою особою приватним виконавцем Павелків Т.Л. було утримано на користь відповідача борг в розмірі 16 404,31 та винагороду приватному виконавцю 1 629,13 грн. Вважає, що відповідач безпідставно отримав грошові кошти в розмірі 18 033,44 грн. Ухвалою від 14.11.2023 року відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог закону подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач, будучи повідомлений про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Судом, виходячи з положень ст. ст. 223,280 ЦПК України було проведено заочний розгляд справи. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис № 953 від 27.02.2018, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний банк» заборгованість в розмірі 28 261,31 грн. Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука від 04.10.2021 р. визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С., який вчинено 27.02.2018 р. За час існування виконавчого напису третьою особою приватним виконавцем Павелків Т.Л. було утримано на користь відповідача борг в розмірі 16 404,31 та винагороду приватному виконавцю 1 629,13 грн. Таким чином, враховуючи, що судовим рішенням від 04.10.2021 року визнано оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, а на підставі нього з позивача стягнуті грошові кошти, між сторонами виникли спірні правовідносини, які регулюються нормами статті 1212 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України, Кодекс) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу (збереження майна без достатньої правової підстави) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. При цьому, набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2016 року у справі № 6-100цс15, від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц, від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19. Повертаючись до матеріалів справи, суд бере до уваги, що правовою підставою для набуття АТ «ПУМБ» грошових коштів у спірному розмірі став виконавчий напис нотаріуса, а тому грошові кошти у розмірі 16 404,31 грн. підлягають поверненню позивачу у відповідності до ст. 1212 ЦК України. Суд застосовує до вимоги про стягнення з відповідача АТ «Перший український міжнародний банк» грошових коштів у розмірі 16 404,31 грн. норми ст. 1212 ЦК України на які вірно посилався позивачки у позовній заяві. Разом з тим, позов в частині винагороди приватного виконавця в розмірі 1 629,13 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору. Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби передбачено Розділом X Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Враховуючи те, що чинним законодавством передбачений інший порядок оскарження дій приватного виконавця, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування статті 1212 ЦК України до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку зі стягненням винагороди приватного виконавця в розмірі 1629,13 грн., а тому позов в частині стягнення винагороди приватного виконавця в розмірі 1629,13 грн. задоволенню не підлягає. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1 073,60 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 1212, ЦК України.,

Outcome: partial