Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

Позовні вимоги. Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно складеного останньою заповіту, 1/25 частки житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки, загальною площею 0,0600 га на [ADDRESS] , вона заповіла своєму сину [PERSON] . Після відкриття\~спадщини він\~звернувся до\~приватного нотаріуса\~Чорного І.О.\~з заявою\~про прийняття\~спадщини за\~заповітом на вищевказане\~нерухоме майно.\~На підтвердження\~права власності\~ним було\~подано державний\~акт на\~право приватної\~власності на\~землю,\~згідно з\~яким співвласниками\~земельної ділянки\~є [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~без визначення\~розміру часток\~кожного з\~них у\~праві спільної\~власності на\~земельну ділянку.\~Постановою приватного\~нотаріуса Львівського\~міського нотаріального\~округу йому\~було відмовлено\~у видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину,\~у зв`язку\~з тим,\~що ним\~не подано\~документа,\~який би\~підтверджував склад\~спадкового майна\~спадкодавця [PERSON] \~щодо земельної\~ділянки,\~а саме\~визначав би\~належну їй\~частку у\~праві спільної\~власності на\~земельну ділянку. Позивач зазначає, що у зв`язку із смертю матері [PERSON] як однієї із співвласників земельної ділянки, він не може реалізувати свої спадкові права, у зв`язку з чим просить суд визнати за ним право власності на 1/4 частку земельної ділянки площею 00600 га з кадастровим номером 4610136600:07:002:0012, розташованої за адресою: [ADDRESS] , як за спадкоємцем після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Рух справи в суді. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 31 жовтня 2023 року відкрите провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , про визначення часток у приватній спільній сумісній власності, ухвалено розгляд справи проводити в загальному позовному провадженні. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 15 січня 2024 року було продовжено підготовче провадження у справі. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 15 лютого 2024 року було задоволено клопотання про заміну відповідачів та зміну предмету позову. Продовжено підготовче провадження по справі. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 18 березня 2024 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до судового розгляду. Залучено до участі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] та [PERSON] . Позиція сторін по справі. \~ \~ \~ \~Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена про дату і час судового розгляду. Відзиву та жодних інших заяв від останньої до суду не надходило. \~ \~ \~ \~Треті особи в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомленими про дату і час судового розгляду. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. \~ \~ \~ \~Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлені судом фактичні обставини справи. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . \~ \~ \~ \~Відповідно до свідоцтва про право власності № [NUMBER] [PERSON] володіла на праві приватної власності 1/25 частиною приватного житлового будинку садибного типу загальною площею 396,1 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказане підтверджується також витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. \~ \~ \~ \~Згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії IV-ЛВ № 080135, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які мешкають у [ADDRESS] , на підставі ухвали Львівської міської ради № 1263 від 25.10.2001 року було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0600 га з кадастровим номером 4610136600:07:002:0012, розташовану за адресою: [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку. \~ \~ \~ \~У витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № HB-0500331822023, сформованому 04.04.2023 року за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру, зазначено, що співвласниками земельної ділянки на підставі цього державного акту є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] без визначення розміру часток кожного з них у праві спільної власності на земельну ділянку. \~ \~ \~ \~Встановлено, що за життя померлою [PERSON] було складено заповіт, посвідчений 02 квітня 2014 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Скречко М.М. та внесений до реєстру за №383, відповідно до якого остання на випадок своєї смерті заповіла належну їй на праві приватної власності частину житлового будинку [ADDRESS] та відповідну частину земельної ділянки, наданої для обслуговування вищевказаного житлового будинку своєму синові [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 20.03.2023 року у встановленому порядку звернувся до приватного нотаріуса Львівського нотаріального округу Чорного І.О. із заявою про прийняття спадщини на 1/25 частки житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки, загальною площею 0,0600 га на [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 1823, спадкоємцем майна, а саме 1/25 частини приватного житлового будинку садибного типу загальною площею 396,1 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] є [PERSON] . \~ \~ \~ \~Постановою приватного нотаріуса Чорного 1.О. від 28.06.2023 року було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/4 частки земельної ділянки у зв`язку з тим, що ним не подано документа, який би підтверджував склад спадкового майна спадкодавця [PERSON] щодо земельної ділянки, а саме визначав би належну їй частку у праві спільної власності на земельну ділянку та рекомендовано звернутись до суду для визначення частки у спільній сумісній власності та визнання права власності на частку земельної ділянки. Крім того, в матеріалах справи наявна копія заяви від 14.10.2010 року, посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Куйбіда-Кришкевич Х.В., та внесеної до реєстру за № 823, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] просили ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» виготовити висновок реальних часток між співвласниками будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] , однак висновок за результатами розгляду такої заяви відсутній. Мотиви прийняття рішення судом \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства та захисту права, повинен сприяти учасникам цивільних правовідносин, які звернулися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у реалізації ними цих прав, у тому числі і спадкових. Зі змісту ст. 321 ЦК України вбачається, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч.1, ч.10 статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Свідоцтво про право на спадщину видається після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270 і статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Згідно із п.п.4.15, 4.18 п.4 гл.10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державної реєстрації. Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Оскільки позивачу було відмовлено у отриманні свідоцтва про право на спадщину, його права підлягають поновленню у судовому порядку. В той же час, відповідно до ч.1 ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ст. 89 Земельного кодексу України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: а) подружжя; б) членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними; в) співвласників жилого будинку; г) співвласників багатоквартирного будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Оскільки державним актом\~на право\~приватної власності\~на землю\~не було\~визначено часток\~кожного із\~співвласників,\~висновок щодо\~реальних часток\~між співвласниками\~земельної ділянки\~в матеріалах\~справи відсутній,\~суд позбавлений\~можливості самостійно\~визначити розмір\~таких часток, а тому у цій частині позовних вимог слід відмовити.

Outcome: partial