Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-24 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської про позбавлення батьківських прав, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] ( [INFO] , паспорт [NUMBER] , виданий Іллічівським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 05.05.1999 р.) щодо неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . 10.02.2010 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано і відтоді батько життям доньки не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з нею та приймати участь у її вихованні. Відповідач не цікавиться здоров?ям доньки, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує дитину, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу долі внутрішньої освіти, не створює умов для отримання нею освіти. З урахуванням викладеного, позивач звернулася з наведеним позовом до суду. 06 листопада 2023 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. (а.с. 52-53) Позивач у призначене підготовче судове засідання не з`явилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, повідомлявся заздалегідь належним чином, причини неявки суду не повідомляв, однак в матеріалах справи міститься його нотаріально посвідчена заява, про визнання ним позовних вимог та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його доньки. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, однак надала до суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача. На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити у підготовчому засіданні. Оскільки сторони в підготовче судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зважаючи на визнання позовних вимоги відповідачем, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , (а/з про реєстрацію народження № 200 від 16.09.2008, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області). Батьки неповнолітньої [PERSON] розірвали шлюб 10.02.2010 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу, серія [NUMBER] . (а.с.24) Після розірвання шлюбу між батьками, донька залишилась постійно проживати разом із матір`ю - [PERSON] . Батько жодної участі у вихованні дитини не приймав. Про факт невиконання батьківських обов?язків з боку батька доньки свідчать належним чином посвідчені копії протоколів опитування осіб, де особи [PERSON] та [PERSON] повідомляють, що виховує дитину тільки мати, батько дитини з дня народження фактично не мешкав з родиною, періодично з`являвся, а з 2010 року взагалі не відвідував, не цікавився життям доньки, її здоров`ям і матеріально не забезпечує. (а.с. 35,36) Крім того, факт нехтування відповідачем батьківськими обов?язками свідчить шкільна характеристика на доньку, в якій зазначено, що батько дівчини ніколи не відвідував школи та не цікавиться справами та життям дитини у школі. (а.с. 26) Відповідно до довідки, виданої Другим Малиновським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) гр. [PERSON] , [INFO] , про те, що згідно з матеріалами виконавчого провадження № 16224262, відкритого 18.09.2015 з примусового виконання виконавчого листа № 2-948, який видав Ренійський районний суд Одеської області 21.10.2009, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] у розмірі частини заробітку (доходу), починаючи з 01.07.2009 та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , станом на 01.07.2022 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред?явлення виконавчого документа до примусового виконання та становить 69046,47 грн. (а.с.25) Відповідно до довідки, яка видана Малиновським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) [PERSON] про те, що згідно з матеріалами виконавчого провадження № 16224262, відкритого 06.12.2013 року з примусового виконання виконавчого листа № 2-948, виданого Ренійським районним судом Одеської області 21.10.2009р., про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.07.2009 до [INFO], тобто до досягнення повноліття доньки [PERSON] , який пред?явлено до примусового виконання в 2013 році, - станом на 01.02.2024 року наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та становить 130 606,47 грн. (105) Відповідно до вищезазначеної інформації суд приходить до висновку, що відповідач життям доньки не цікавиться уже багато років, матеріально не забезпечує, про що свідчить розрахунок заборгованості у виконавчому провадженні № 16224262, де зазначено що у відповідача є заборгованість зі сплати аліментів та станом на 01.02.2024 року становить 130 606, 47 грн. (а.с. 107) На сьогоднішній день [PERSON] проживає з матір?ю та її чоловіком, має зареєстроване місце проживання, відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади, за адресою [ADDRESS] . (а.с. 113) Позивач [PERSON] піклується та матеріально забезпечує доньку, має відповідно до довідки про заробітну плату стабільний дохід та працює на посаді операціоніста у банку. (а.с. 110,111) Наказом від 03.08.2023 року № 2179-21 [PERSON] зарахована на 1-й курс НУ «Одеська юридична академія», відповідно до довідки від 07.02.2024 року № ВК-5.(а.с. 108) За наданим висновком органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради №01-05-8/2056 від 14.03.2024 року прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] [INFO] , відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . (а.с. 102-104) Судом встановлено, що відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, що є достатньою підставою для позбавлення його батьківських прав відносно обох дітей. Батьківські обов`язки стосовно дитини - виконує лише їх мати. В сім`ї створені всі умови для повноцінного розвитку та виховання. Позивачка має стабільний дохід. Батько проживає окремо, не сплачує аліментів, жодної матеріальної допомоги не надає, з донькою ніяких стосунків не підтримує, не спілкується, не виявляє до неї батьківської уваги, турботи. Відповідач не займається вихованням доньки, не цікавиться їх життям, не виконує батьківських обов`язків, не має наміру бачитись з нею, не цікавиться її станом здоров`я та навчанням. Зазначені вище факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Вирішуючи питання щодо вимог позивача про позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить з наступного: Пунктом 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 року у справі № 211/559/16-ц). Європейський суд з прав людини зазначив, що між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою і важливістю повинні переважати над інтересами батьків (рішення від 07.12.2006 по справі «HUNT v. UKRAINE», № 31111). При розгляді цього спору суд враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України», яким встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач без поважних причин свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, передбаченими ст. 150 СК України, за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, без поважних причин залишив її без батьківської уваги та турботи, при цьому наявна відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною, а отже поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками. З наведених вище обставин, суд вважає, що наявні підстави, передбачені п. 2 ч.1 ст.164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав щодо його дитини, що сприятиме захисту якнайкращих інтересів дитини. На думку суду, за відсутності доказів щодо наявності між дитиною та батьком зв`язку, який визначається як сімейне життя, відсутність взагалі протягом тривалого часу будь-якого контакту внаслідок такої свідомої поведінки відповідача, позбавлення його батьківських прав не становитиме втручання в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у право відповідача на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8 цієї Конвенції. Між інтересами дітей та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і при дотриманні такої рівноваги особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Батьківські права засновані на спорідненості батьків з дітьми, водночас ухилення від виконання батьківських обов`язків є в силу закону підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Судом роз`яснюється, що відповідно до ч. 1 ст. 169 ЦПК України мати, батько, позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved