Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради звернулось до місцевого суду із зазначеним позовом до [PERSON] та в обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що на підставі заяви відповідача від 20.06.2018р. Личаківським відділом соціального захисту управління їй було призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг (субсидію) на період з 01.06.2018р. по 30.04.2019р. згідно Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року №848. У відповідності до цього нормативного документу передбачено, що громадянин, якому призначено житлову субсидію, зобов`язаний протягом 30 календарних днів проінформувати структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про обставини для перерахунку призначеної житлової субсидії, зокрема, про зміну складу зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) членів домогосподарства (орендар, внутрішньо переміщена особа членів домогосподарства, які фактично проживають в житловому приміщенні (будинку), їх соціального статусу; у разі зміни складу зареєстрованих (фактично проживаючих) у житловому приміщенні (будинку) осіб, складу сім`ї члена домогосподарства необхідно було подати нові заяву та декларацію. У результаті перевірки фахівцями позивача правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення житлових субсидій було встановлено і зафіксовано Актом від 04.10.2021 року, що відповідач [PERSON] 28.09.2018р. була знята з реєстраційного обліку місця проживання за адресою у [ADDRESS] , - про що 29.10.2021р. отримали Витяг про знятих з реєстрації у житловому приміщенні/будинку осіб. Оскільки згідно п. 9 зазначеного Положення №848 передбачено, що житлова субсидія визначається на початок місяця, з якого призначається, а [PERSON] не повідомила про вказаний факт зняття з реєстрації, тому на переконання сторони позивача виникла переплата бюджетних коштів за період з 01.10.18р. по 30.04.19р. в сумі 10681,27грн., - що просить за судовим рішенням присудити до стягнення, оскільки на їх запити з метою досудового врегулювання спору від 02.12.21р., 13.01.22р., 24.05.22р. і 15.08.22р. відповідач добровільно в установлений строк цього не виконала. У судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача спеціаліст-юрисконсульт [PERSON] позов підтримала повністю та посилалась на викладені у ньому обставини. Про присудження коштів до стягнення із відповідача [PERSON] наполягала, оскільки вважала факт нарахування і отримання субсидії особою підтвердженим; що така форма звернення поштою із заявою є урегульована Положенням №848, стосовно монетизованої житлової субсидії шляхом перерахування коштів на банківський рахунок, то повернень у державний бюджет перерахованих коштів для [PERSON] як житлової субсидії не було; щодо пропуску строку позовної давності представник позивача заперечила, бо в жовтні 2021 року було виявлено факт зняття відповідача з реєстрації, потім із нею як телефоном, так і письмово були спроби добровільно урегулювати це питання, а тому на переконання [PERSON] строк давності позивачем не пропущено. Відповідач [PERSON] позову не визнала, оскільки їй нічого не було відомо про призначену спірну субсидію в розмірі 10681,27грн.; у Відзиві на позов просила застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності, оскільки ніяких повідомлень з вересня 2018 року від Личаківського відділу соціального захисту управління соціального захисту вона не отримувала, а тому через п`ять років на її думку не слід ставити питання про якесь відшкодування. Далі у судових засіданнях відповідач позов постійно заперечувала та вважала такий безпідставним через те, що ні Заяви про призначення житлової субсидії ані Декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії від 20 червня 2018 року вона не підписувала та не надсилала поштою Личаківському ВСЗ без права юридичної особи із аналогічною з чиїмсь підписом супровідною Заявою, де в додатку вказано про Оригінал довідки про доходи за 2016 рік, - що очевидно вказує на те, що найшвидше заінтересована особа позивача підробила ці всі звернення задля оформлення субсидії в своїх інтересах. Дійсно 28.09.2028 року вона була знятою з реєстраційного обліку місця проживання у [ADDRESS] у зв`язку з наступною реєстрацією у [ADDRESS] ; перед тим 11.09.2018р. подарувала цю квартиру синові Ростиславу і далі не цікавилась оплатою за комунальні послуги та чи були відшкодовані при цьому витрати на оплату житлово-комунальних послуг. У тому числі стосовно монетизованої субсидії із спірної за позовом суми коштів також однозначно заперечила отримання готівки із пенсійного Фонду до пенсійного забезпечення, що постійно і щомісячно отримувала у поштовому відділенні у м. Самбір власноручно під розписку; жодних відкритих рахунків у банківських установах [PERSON] не мала і не має. Про отриману щомісячну пенсію відповідач суду надала інформативні Довідки за 2018 та 2019 роки, де не включено коштів, про які зазначає позивач як «готівка Пенсійний» за період лютий-квітень 2019 року. З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов до переконання, що у задоволенні позову управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до [PERSON] про стягнення коштів, виплачених надміру за призначеними житловими субсидіями, - слід відмовити повністю через сплив строку позовної давності, - строку, в межах якого сторона позивача могла звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. По суті цивільного спору суд частково погоджується із позицією сторони позивача, що можна було б ставити питання про відшкодування витрат за житлово-комунальні послуги, що за конкретною адресою було кимсь використано і про це документально позивачем доведено, але далі про отримання готівки відповідачем нічим не доведено і не підтверджено, а навпаки стороною відповідача спростовано; тому суд уважає позов частково підставним. Доходячи до питання прийняття судового рішення вцілому суд відмовляє за недоведеністю правильності позиції сторони позивача та за частковою безпідставністю з наступних міркувань і, при цьому суд виходить із далі встановлених обставин і визначених відповідно до них правовідносин: У відповідності до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Главою 5 Цивільного-процесуального Закону регламентовано поняття доказів, їх належність та допустимість; обов`язок доказування і подання доказів. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальними положеннями ЦПК України є обов`язком суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Судом установлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , із 20.09.2002 року по 28.09.2018 року була зареєстрованою за адресою у [ADDRESS] та по 11.09.2018 року була власником цієї квартири, коли відчужила у спосіб дарування сину, - про що ствердила у судовому засіданні (а. с. 8). До часу зняття з реєстраційного обліку місця проживання відповідача за цією адресою була призначена житлова субсидія на відшкодування витрат за житлово-комунальні послуги за Заявою про призначення житлової субсидії та Декларацією про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії від 20.06.2018 року, що надійшло із Супровідною Заявою [PERSON] у конверті поштою на адресу Відділу соціального захисту Личаківського району м. Львова 22.06.2018 року і про це мається вхідний №146 (а. с. 3, 4, 64, 65). Згідно Рішення про призначення субсидії від 30.07.2018 року на неопалювальний період з червня місяця по вересень 2018 року включно щомісячно призначено для відшкодування витрат на оплату за житлово-комунальні послуги в сумі 298,37грн. уповноваженому заявнику [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а. с. 7). Про наведене Рішення у судовому засіданні сторони увагу суду не наголошували, однак суд при цьому зважає на те, що відповідач [PERSON] знала про його існування, а тим більше не заперечила про використання цієї суми як субсидії тоді за зареєстрованим місцем свого проживання. Разом з тим суд звертає увагу, що у вказаному Рішенні узято за основу Довідку про доходи членів сім`ї за період 10/2017 03/2018, коли вірно відзначила відповідач, що в супровідній Заяві та, на її переконання однозначно підробленій, з невідомих причин вказано «Оригінал довідки про доходи від 01 листопада 2016 року»? У судовому засіданні представник позивача це спростовувала поясненням, що у випадку якщо пенсійне забезпечення в особи не змінювалось, тоді могла братись до уваги Довідка за попередній рік. До таких пояснень суд критично відноситься, оскільки вони жодним чином не спростовують питання чому є записані такі розбіжності в документах і що саме взято за основу, яку Довідку? У наступному заявнику [PERSON] за адресою [ADDRESS] у справі №908750 призначено і перераховано субсидій за період 01.10.2018-30.04.2019(грн.) в загальному розмірі 10681,27; повернень у державний бюджет не було (а. с. 10). Із зазначеної суми 6134,78грн. за період з жовтня 2018 року по січень 2019 року було надано житлову субсидію для вказаного домогосподарства у вигляді субвенції шляхом перерахування коштів на рахунки організацій надавачів житлово-комунальних послуг і ця інформація відповідно мала б бути і була відображена у квитанція про оплату за житло. На роз`яснення суду про підтвердження чи спростування зазначених платежів та отриманих квитанцій про квартплату сином Ростиславом за адресою вже його власності відповідач [PERSON] проігнорувала та, з тих питань не бажала заявляти жодних клопотань однаково, як на неодноразові пропозицію і роз`яснення суду про можливість (необхідність) призначення почеркознавчої експертизи стосовно її чи чужих підписів у Заявах про субсидію, чи про ймовірність звернення до поліції, якщо вона вбачає шахрайські відносно себе дії зі сторони уповноважених працівників позивача. При цьому суд критикує таку позицію відповідача [PERSON] та вважає її не цілком процесуально добросовісною. Також вона достовірно з попередніх звернень із заявами про призначення житлових субсидій за адресою у [ADDRESS] , оскільки самостійно це підтвердила у судовому засіданні про їх оформлення неодноразово до зняття з реєстраційного обліку та відчуження квартири, мала б знати і знала умову, що у разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання житлової субсидії (зміна у складі осіб, які зареєстровані (фактично проживають), зміна в переліку отримуваних житлово-комунальних послуг, придбання майна, товарів або оплата послуг на суму, що перевищує 50тис. гривень), - виникає обов`язок в особи протягом місяця повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення. Тому суд не бере до уваги банальне посилання відповідача на те, що це не було відчуження яке б оцінювалось в таку суму, а безкоштовне дарування, - при цьому суд констатує, що 11.09.18р. у результаті Договору дарування зазначеної квартири синові Ростиславу відбулась зміна обставин, які впливали на отриману житлову субсидію за цією адресою. Однаково суд не може брати до уваги додаткові пояснення відповідача [PERSON] у судовому засіданні 26.02.24р., оскільки такі нічим не підтверджені та клопотань про витребування стосовно цього знову ж таки від відповідача не надходило, - про те, що по структурі житлових субсидій у Києві шляхом верифікації (звірки) мали б виявити про її зняття з реєстраційного обліку та подальшу реєстрацію у м. Самбір та про оформлення її чоловіком у тому числі на неї житлової субсидії з жовтня 2018 року за іншою адресою у [ADDRESS] ; про те, що монетизована субсидія вцілому надходила на Головну Пошту м. Львова і далі розподілялась по районних відділеннях, що можливо призначені їй кошти були передані Личаківському відділенню Львова. Тому із урахуванням наведеного суд може лише відзначати, що дійсно була призначена субсидія на опалювальний період з жовтня місяця 2018р. по квітень 2019 року включно щомісячно для відшкодування витрат на оплату за житлово-комунальні послуги в загальній сумі 10681,27грн. і вище зазначена сума коштів 6134,78грн. знайшла своє документальне підтвердження до можливого стягнення цих коштів, як виплачених надміру за призначеними житловими субсидіями із [PERSON] ; у цій частині позов управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради є підставним. Однак, у наступному із лютого по квітень 2019 року житлову субсидію для вказаного домоволодіння на загальну суму 4546,49грн. із всієї спірної суми коштів було надано у вигляді монетизованої житлової субсидії шляхом перерахуванням цих коштів на банківський рахунок, відкритий для отримання пенсійних виплат і, як вказано позивачем з цього приводу повернення у державний бюджет перерахованих коштів житлової субсидії не було; однаково на запитання суду та відповідача представник позивача це ствердила у судовому засіданні, але про реальне отримання відповідачем [PERSON] цієї суми коштів жодного підтвердження не надала. У зв`язку з наведеним 30.01.2024 року судом у судовому за сіданні було відкладено розгляд з ініціативи представника позивача [PERSON] та з причини додаткових пояснень і доказів від обидвох сторін. Але на запит суду про надіслання справи №908750 про призначення житлової субсидії [PERSON] за адресою [ADDRESS] за період 2015-2019 року, - такого і на повторне з цього приводу відкладення цивільної справи, стороною позивача виконано не було. Отже, позивачем суду не було представлено жодного доказу (ні завірених копій, ані оригіналів відомостей, актів, розписок, книг чи іншої документації) про отримання відповідачем [PERSON] спірних будь-яких коштів із суми 4546,49грн., а лише в останньому письмовому поясненні представник позивача [PERSON] зазначила, що фінансування субсидій органами Пенсійного фонду України здійснюється одночасно з фінансуванням виплати пенсій в межах сум, визначених на ці цілі; виплата житлових субсидій у готівковій формі здійснюється одночасно з виплатою пенсій. Також представником позивача суду надано відповідь на її запит стосовно монетизованої субсидії та управління з питань виплат Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 09.02.24 року повідомило, що субсидія [PERSON] за період лютий квітень 2019 року включена до відомостей на виплату житлових субсидій через відділення поштового зв`язку АТ «Укрпошти» №81400 за адресою [ADDRESS] в загальному розмірі 4546,49грн. (а. с. 119 120, 127). Отже, представником позивача суду не доведено нічим хто і коли отримав монетизовану спірну суму субсидії в зазначеному розмірі. Напротивагу цьому відповідач самостійно отримала та надала суду за спірний період і за цілий 2018 і 2019 роки довідки із Самбірського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) ГУ Пенсійного Фонду України у Львівській області, що готівкової субсидії вона за місцем проживання у м. Самбір від листоноші, ані у відділенні «Укрпошти» не отримувала і сума 4546,49грн. жодним чином у них не вказана; незначне збільшення розміру пенсій у березні-квітні 2019 року пов`язане виключно із доплатою індексації за відповідні місяці (а. с. 134 - 139). Ураховуючи наведене суд приходить до переконання, що в тій частині позов управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до [PERSON] про стягнення коштів, виплачених надміру за призначеними житловими субсидіями, - є цілком недоведеним і безпідставним, бо жоден доказ не свідчить про те, що із 01.02.2019 року вона отримала готівкові кошти як субсидію. Тому на переконання суду саме від цієї дати слід вести відлік про сплив строку позовної давності до тих правовідносин сторін у цьому спорі, що суд знайшов як частково підставний позов. Згідно ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; загальна позовна\~давність встановлюється\~тривалістю у\~три роки.\~У відповідності\~до статей\~260,\~261\~цього кодексу позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього кодексу; перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки судом установлено, що за лютий місяць 2019 року готівку Пенсійний у розмірі 1747,61грн. [PERSON] як призначену і перераховану субсидію не отримувала у січні 2019р. для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг у лютому 2019 року, тому саме 01.02.2019 року позивач Личаківський відділ соціального управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради мав би довідатись про порушення свого права і про особу, котра його порушила за період, що тому передував. Підстав зупинення чи переривання перебігу позовної давності відповідно ст. ст. 263, 264 ЦК України судом не встановлено. За ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності; позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; с плив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові; я кщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Згідно\~ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як було зазначено раніше і вбачається з вимог\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, із поданих суду документів судом установлено, що згідно Акту №84 від 4 жовтня 2021 про проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення житлових субсидій було Личаківським відділом соціального управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради виявлено порушення відповідачем [PERSON] умов і вимог Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року №848, вирішено надати розрахунок надміру виплаченої субсидії за період з 01.10.2018 по 30.04.2019, - що виконано у формі таблиці від (16.11.2021 закреслено) 02.12.2021 (а. с. 9, 10). За змістом вказаного Акту невідомо з яких джерел узято таку інформацію про численні порушення особою Положення, коли у додаток сформували аж 29.10.2021 12.20.15 Витяг про знятих з реєстрації у житловому приміщенні/будинку осіб (а. с. 8). Тобто в загальному суд може дійти висновку, що перевірку уповноважені особи Личаківського відділу соцзахисту ЛМР лише у жовтні 2021 року зробили, саме по спливу рівно трьох років після зняття з реєстраційного обліку [PERSON] 28.09.2018р. У наступному неодноразово [PERSON] адресувались Повідомлення про надміру перераховану (виплачену) житлову субсидію і такі звернення 02.12.2021 року №260307-8381 і 13.01.2022 року №260307-171 були нібито скеровані на адресу в [ADDRESS] невідомо чому туди, коли позивачу вже було відомо, що вона там є знятою з реєстраційного обліку; потім 24.05.22 року вже по двох адресах (у тому числі Самбір, [ADDRESS] ) із №260307-2692, № [NUMBER] ; ще раз 15.08.22 із вих.№260307-5237, №260307-5236. Про наведені Повідомлення у судовому засіданні суду акцентувала увагу представник позивача [PERSON] і доповнила, що телефоном із [PERSON] ще зв`язувались тоді та вели переговори про добровільне урегулювання спірного питання, але на запитання суду чому 02.12.21, 13.01.22 і далі надсилались за адресою, де особа вже була знятою з реєстрації та їм про це було відомо, - відповіді не надала, а також нічим не підтвердила про отримання цих Повідомлень у відповідний час відповідачем, у тому числі за новою адресою її зареєстрованого місця проживання у [ADDRESS] . У свою чергу відповідач [PERSON] про наведені Повідомлення суду ствердила, що таких не отримувала і про ніякі переговори не пригадує. Отже, стороною позивача суду не надано жодного належного і допустимого доказу (розписки) про отримання відповідачем наведеного листування у 2021- 2022 роках. До місцевого суду Управління соціального захисту позов про стягнення коштів із [PERSON] подало лише 14.08.2023 року, тобто по спливу більше чотирьох років після виникнення спірних правовідносин (а. с. 1). Як у наявному в матеріалах справи письмовому зверненні, так і в судовому засіданні представник позивача [PERSON] заперечила факт пропуску строку позовної даності в спірних правовідносинах опираючись на те, що перевірку можна було робити лише по закінченню періоду опалювального сезону і нарахувань субсидії по конкретному адресу, тобто в даному випадку про порушення з травня 2019 року було виявлено у жовтні 2021 року, надалі велась переписка і тому є перебіг строку, відтак, на переконання представника позивача строк позовної давності не було порушено; питання поновлення строку тому не ставила. Суд не поділяє таку позицію сторони позивача та вважає її помилковою, оскільки прийшов до протилежного висновку виходячи із вище наведеного, а тому в позові відмовляє оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності; відповідно до процесуальних положень пов`язані з розглядом справи судові витрати покладаються у разі відмови в позові на позивача. Таке вирішення цивільного спору є тотожним із висновками Верховного Суду, зокрема, у постанові ВП ВС від 13.02.2019р. по справі №826/13768/16\~(11-609апп18) визначено, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. «Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року передбачає, що кожен має\~право на справедливий розгляд його справи судом. ЄСПЛ зауважує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли б бути ущемлені у разі, якщо було б передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява № 14902/04, пункт 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви №22083/93 і №22095/93, пункт 51)», - йдеться у постанові. Однаково у постанові ВП ВС від 04.12.2018р. по справі №910/18560/16\~(12-143гс18) відмічено, що\~позовна давність може застосовуватися виключно, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими та доведеними: «Однак застосування положень про позовну давність та відмова в позові з цієї підстави здійснюється в разі, коли суд попередньо встановив наявність порушеного права, на захист якого подано позов, та обґрунтованість і доведеність позовних вимог».

Outcome: dismissed