Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Ланчинської селищної ради, про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що 02.06.2020 позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у Яремчанському міському відділі ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 20. При реєстрації шлюбу прізвище позивача « [PERSON] » було змінено на « [PERSON] ». За час спільного проживання у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Спільне сімейне життя у сторін не склалося через невідповідність характерів та різницю у поглядах на життя. Надвірнянським районним судом шлюб між сторонами розірвано 07.10.2021. Як зазначає позивачка, її чоловік має не зрозуміле уявлення про сім`ю та побут. Відповідач зовсім не займався вихованням та забезпеченням дитини, не створював умови для добробуту сім`ї, часто пропадав на гулянках з друзями, де вживав спиртні напої та потім дебоширив вдома. В зв`язку з цим у сторін часто виникали конфлікти. Ще до розірвання шлюбу відповідач намагався вплинути на рішення позивача жити окремо через дитину. Зокрема погрожував позивачу забрати від неї дочку. Після розірвання шлюбу відповідач повністю самоусунувся від виховання дочки, не бере участі у її вихованні, не утримує дитину, не вітає її з днем народження, та жодним чином не цікавиться ні здоров`ям ні потребами дитини. Також відповідач намагається чинити тиск на позивача через погрози, зокрема погрожує фізичною розправою їй та всій її сім`ї. Агресивна поведінка відповідача зафіксована на відео та звукозаписі. Саме агресивна поведінка відповідача та його самоусунення від виконання батьківських обов`язків спонукає позивачку звернутися із даним позовом до суду, оскільки позивач переживає за життя та психологічне здоров`я своєї дочки. Короткий зміст відзиву на позов. Від представника відповідача-адвоката Гуменюка Б.С. поступив відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач, ознайомившис позовною заявою позивачки, не погоджується з нею та вважає її необгрунтованою, необ`єктивною та такою, що не підлягає до задоволення. Так, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки для батька (матері), так і для дитини, передбачені ст. 166 СК України. Отже, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини. Відповідач зазначає, що він не відмовляється від своїх батьківських обов`язків відносно своєї дочки [PERSON] , та готовий матеріально допомагати та утримувати свою дочку, спілкуватися з нею, брати активну участь у її вихованні, тощо. Однак з початку 2022 року відповідач виїхав на заробітки за кордон, та на даний момент перебуває в Королівстві Бельгія. Позивачка чинить перешкоди відповідачу у спілкуванні з дочкою, так як заблокувала телефонні дзвінки іідповідача та доступ до усіх відомих йому акаунтів. Дочці відповідача тільки три роки, а тому щоб зв`язатись з нею, він змушений дзвонити на телефон позивачки, для того щоб вона дала трубку дочці, однак вхідні дзвінки відповідача заблоковані. Також позивачка не подавала позовну заяву суду про стягнення з відповідача аліментів. При цьому відповідач зазначає, що як тільки судом будуть присуджені аліменти на утримання його дочки, відповідач негайно такі аліменти буде сплачувати. Що стосується інших коштів на утримання дитини, то позивачка станом на сьогоднішній день не надала відповідачу свої банківські реквізити, куди він би міг перерахувати кошти на отримання їхньої спільної дочки. Відповідач наголошує, що після того, як він повернеться із заробітків в Україну, він буде зустрічатись із своє дочкою, брати участь у її вихованні та допомагати їй матеріально. Вини відповідача в тому, що станом на момент подання позовної заяви відповідач не спілкується з дочкою, матеріально не допомагає їй, не цікавиться вихованням дитини, немає, так як позивачка чинить перешкоди відповідачу в цьому, про що вже зазначалось вище. Відповідач час від часу передає свої матері гроші для того, щоб вона купила його дочці подарунки на день народження та необхідні речі. На скільки відомо відповідачу, його мама передає такі подарунки його дочці. Щодо інших\~порушень,\~про які\~вказує позивачка\~в позовній\~заяві,\~то сторона\~відповідача зазначає,\~що в\~порушення вимог\~ст.\~76,\~77,\~80,\~81\~ЦПК України,\~позивач не\~надала жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував твердження, зазначені в її позовній заяві. Стислий виклад позиції сторін: Представник позивача\~в судовому\~засіданні позовні\~вимоги позивача\~підтримала в\~повному об`ємі\~з підстав,\~зазначених у\~позовній заяві.\~Просила суд\~ухвалити рішення,\~яким позбавити\~відповідача батьківських\~прав щодо\~малолітньої дочки\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~матір`ю якої\~є позивач\~ [PERSON] . Також просив стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав з підстав, зазначених у відзиві на позов.\~Просив суд\~у задоволення\~позову [PERSON] про позбавлення [PERSON] \~батьківських прав, відмовити. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Ланчинської селищної ради в судове засідання не з`явилась, від Ланчинського селищного голови поступила письмова заява, в якій просить справу розглядати у відсутності представника органу опіки та піклування, про ухваленні рішення врахувати рішення комісії з питань захисту прав дитини про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 02.11.2023 по даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14.12.2023 по даній справі закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 26.02.2024 по даній справі задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 02.06.2020 проживали в зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 07.10.2021 по справі № 348/1907.21. Рішення суду набрало законної сили 11.11.2021 (а.с. 6-7). В шлюбі у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.09.2020 (а.с. 8). Рішення суду від 07.10.2021 неповнолітню дочку [PERSON] залишено проживати разом з матір`ю (а.с. 7). З акту обстеження матеріально побутових умов сім`ї, складеного старостою Добротівського старостинського округу, та витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 18.10.2023 за № 297, виданого Ланчинською селищною радою, вбачається, що позивач [PERSON] разом з малолітньою дочкою [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Зі слів заявниці вона самостійно виховує неповнолітню дочку, батько не бере участі у вихованні дитини (а.с. 9-10). Згідно повідомлення КП «Комунальне некомерційне підприємство Центр первинної медико-санітарної допомоги Ланчинської селищної ради» від 24.10.2023 № 264 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] , спостерігається при КНП ЦПМСД Ланчинської селищної ради з народження. Дитина росте і розвивається згідно віку, отримує планові вакцини згідно календаря щеплень. Періодично хворіє респіраторними захворюваннями. В 2022 році дитина перебувала закордоном. За 2023 рік дитина відвідувала сімейного лікаря з бабусею, так як мама і батько перебувають на тимчасових заробітках (а.с. 12). На виконання ухвали суду від 02.11.2023, Органом опіки та піклування Ланчинської селищної ради надано суду витяг з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини від 06.12.2023. та рішення виконачого комітету від 06.12.2023 № 70 «Про розгляд ухвали Надвірнянського районного суду», з яких вбачається, що питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дочки [PERSON] розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини та засіданні виконавчого комітету 06.12.2023. Представник позивача- [PERSON] на засіданні комісії розповіла, що після розірвання шлюбу 07.10.2021 батько малолітньої дитини самоусунувся від виховання дочки, матеріально не забезпечує, не вітає дочку з днем народження, не цікавиться ні здоров`ям, ні потребами дитини. Представник відповідача- [PERSON] на засіданні комісії пояснив, що [PERSON] не відмовляється від своїх батьківських обов`язків відносно своє дочки [PERSON] та готовий матеріально допомагати та утримувати дитину, спілкуватися з нею, брати активну участь у її вихованні. Проте [PERSON] чинить перешкоди у його спілкуванні з дочкою, так як заблокувала телефонні дзвінки та доступ до усіх відомих йому акаунтів. Дівчинці тільки три роки, а тому щоб зв`язатись з нею, він змушений дзвонити на телефон матері. Відповідач наголошує на тому, що після того, як повернеться із заробітків в Україну, він буде зустрічатись із своє дочкою, брати участь у її вихованні та допомагати їй матеріально. М.Нагорняк, [PERSON] наголосили, що мати дитини тривалий перебуває за кордоном, а вихованням дитини займається бабуся по лінії матері [PERSON] .Гураль зауважила, що при бесіді з матір`ю дитини, [PERSON] пояснила, що вона хоче позбавити батьківських прав [PERSON] для того, щоб в подальшому не потрібно було дозволу від батька для виїзду з дитиною кордону. Також повідомила, що це не є підставою для позбавлення батьківських прав. За результатами засідання комісією було прийнято рішення щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с. 49-50). Також на виконання ухвали суду від 26.02.2024 про витребування доказів, Головним центром обробки спеціальної інформації ДПС України 12.03.2024 надано інформацію про те, що відповідач [PERSON] в період з 29.08.2020 по 31.10.2023 дев`ять разів здійснив перетин державного кордону України (чотири рази у напрямку в`їзд, п`ять разів у напрямку виїзд. Останній раз 16.02.2022 у пункті пропуску «Шегині» у напрямку виїзд) (а.с. 69). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що між сторонами за час час спільного проживання склались неприязні відносини через агресивну поведінку відповідача. Їм відомо, що батько дитини вже тривалий час, а саме від народження дочки перебуває за кордоном, з дитиною не спілкується, матеріально її не утримує, самоусунувся від виховання дитини. При спілкуванні з позивачкою відповідач висловлює в її сторону погрози. Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). У відповідності до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. За положеннями частин першої, другої статті 27 Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Між тим, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька так і для дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батька у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, необхідно зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Судом встановлено, що відповідач не відмовляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а навпаки, бажає спілкуватися та бачитися з дитиною, проте у зв`язку з перебуванням за кордоном на роботі не може в повному обсязі брати участь у вихованні дитини. Враховуючи встановлені обставини суд дійшов висновку про те, що така поведінка відповідача дає підстави вважати, що останній не нехтує інтересами дитини та не бажає розривати зв`язки з сином, а позбавлення його батьківських прав слід розглядати як крайній захід сімейно-правового характеру, який застосовується до батьків, що не забезпечують належного виховання своїх дітей. Також частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частинами 1, 2, 3 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Частина 1 ст. 80 ЦПК України встановлює, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зазначає, що в порушення вимог ст.ст. 76, 77, 80 81 ЦПК України, доводи позивача про вчинення щодо неї неправомірних дій відповідачем не доведено належними та допустимими доказам. Долучений стороною позивача до матеріалів справи компакт-диск з відеозаписом не є належним до допустимим доказом в розумінні статтей 77, 78 ЦПК України, скільки не містить інформацію щодо предмета доказування (із відеозапису незрозуміло, де саме та коли відбувались зображені на ньому події, щодо яких саме осіб, тощо), а також одержаний з порушенням порядку, встановленого законом (аудіо та відео фіксація події відбувається тільки з дозволу особи або за рішенням суду, однак наявність вказаних обставин судом не встановлено. Висновки суду: Суд, враховуючи встановлені обставини та досліджені докази, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку із чим в позові [PERSON] необхідно відмовити. Розподіл судових витрат між сторонами: На підставі ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою в задоволенні позовних вимог, витрати позивача по сплаті судового збору за подання позовної заяви, покладаються на позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 19, 27, Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, ст. 51 Конституції України, ст. 15 ЦК України, ст.ст. 8, 12 ЗУ «Про охорону дитинства», ст.ст. 7, 155, 164 СК України,

Outcome: dismissed