Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

У листопаді 2023 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто», звернувся до суду з позовом до [PERSON] , згідно якого просив стягнути заборгованість за кредитним договором у сумі 23188 грн., а також витрати зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 210305-34739-2 від 05.03.2021, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 4000 грн. строком на 30 днів, шляхом переказу на її платіжну картку [NUMBER] , емітовану АТ "Універсалбанк", зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Кредитний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України "Про електронну комерцію". Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким вона ознайомилась перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту. Незважаючи на взяті на себе зобов`язання, відповідач борг не повернула. 17.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» було укладено Договір відступлення права вимоги № 17/06/2021 Р/М-3 від 17.06.2021, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним Договором перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто». Станом на 07.11.2023 заборгованість відповідача становить у розмірі 23188 гривень, що складається: з 4000 грн. заборгованості за кредитом; 2388 грн. заборгованість за нарахованими процентами, відповідно до п. 1.2. кредитного договору за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період з 05.03.2021 по 04.04.2021 р.; 16800 грн. заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом за період з 05.04.2021 по 02.08.2021р. Між ТОВ "Фінансова компанія "Фінанс Інновація" та ТОВ «ФК «Ріальто», 17.06.2021 було укладено Договір відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3, відповідно до умов якого право вимоги за Договором № 210305-34739-2 від 05.03.2021 перейшло до ТОВ «ФК «Ріальто». В порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання не виконав, тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором. Ухвалою від 02.12.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі та задоволено клопотання сторони позивача про витребування з АТ КБ «Універсал банк» письмових доказів. Представник позивача - адвокат Руденко К.В., якого було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача - адвокат Мазай Н.В., в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме в частині заборгованості за тілом кредиту та відсотків, відповідно до п. 1.2. кредитного договору. В частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості за ч.2 ст. 624 ЦК України в сумі 16800 грн. просила відмовити у зв`язку з ненаданням належного розрахунку а також порушенням принципу розумності та справедливості нарахованих відсотків, які значно перевищують тіло кредиту. Крім того представник відповідача заперечувала щодо стягнення витрат на правову допомогу, в тому розмірі який був заявлений позивачем, оскільки справа є нескладною та її підготовка не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи адвоката, тому вважає витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000,00 завищеними. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що між ТОВ "Фінансова компанія "Фінанс Інновація" та ТОВ «ФК «Ріальто» 17.06.2021 було укладено договір відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором № 210305-34739-2 від 05.03.2021 перейшло до ТОВ «ФК «Ріальто». /а.с.64/. 05.03.2021 між ТОВ "Фінансова компанія "Фінанс Інновація" та [PERSON] було укладено договір № 210305-34739-2 від 05.03.2021 у формі електронного документу з електронними підписами сторін. Відповідно до договору, позивач надав відповідачу кредит у сумі 4000 гривень строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку, емітовану АТ "Універсалбанк", зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту (а.с. 21-24). Кредитний договір укладено в електронному вигляді, шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України "Про електронну комерцію". ТОВ "Фінансова компанія "Фінанс Інновація" було перераховано на картковий рахунок відповідача позику в розмірі 4000 гривень, що не заперечувалось представником відповідача. АТ «Універсал банк» на запит суду надало виписку по рахунку [PERSON] , згідно якої вбачається, що 05.03.2021 на картковий рахунок відповідача був зарахований переказ від monetka.ua на суму 4000 гривень. /а.с. 120/. Встановлено, що відповідно до укладеного договору [PERSON] мала повернути ТОВ "Фінансова компанія "Фінанс Інновація" 4000 гривень у строк до 04.04.202. Станом на день подачі позову до суду відповідач борг не повернула. Згідно п. 1.2 договору сторони погодили, процентну ставку за користування кредитом 1, 99% від суми кредиту за кожен день користування у межах строку дії договору. Відповідно до п. 3.3. договору, у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3. договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує товариству плату за користування кредитом за підвищеною ставкою 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування кредитом понад строк, зазначений у п. 1.3. цього договору. Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість за кредитним договором № 210305-34739-2 від 05.03.2021 складає: сума основного боргу - 4000 грн.; проценти відповідно до п. 1.2 кредитного договору за ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитом, за період з 05.03.2021 по 04.04.2021 - 2388 гривень.; проценти відповідно до п. 3.3. кредитного договору за ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом за період з 05.04.2021 по 02.08.2021 - 16800 грн. Відповідно до ст. 1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629\~ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи визнання представником відповідача позовних вимог в частині заборгованості за тілом кредиту та відсотків відповідно до п. 1.2. кредитного договору, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Перевіряючи нарахування відсотків за неправомірне користування кредитними коштами після спливу визначеного договором строку, суд зазначає про таке. Так, згідно частини 2 статті 625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст.625\~ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. З огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки (ст.551 ч.3, ст.616 ч.2 ЦК України), штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку, відповідно до ст.625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та зокрема зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання. Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року по справі №902/417/18, а також у постанові Верховного Суду від 18 листопада 2021 року по справі №921/395/20. Таким чином, виходячи із вищевикладеного та приймаючи до уваги, що розмір нарахованих кредитодавцем і пред`явлених до стягнення позивачем у даній цивільній справі процентів за неправомірне користування відповідачем кредитним коштами на підставі ст.625\~ч.2\~ЦК України та п.3.3 кредитного договору № 210305-34739-2 від 05.03.2021 значно перевищує як розмір заборгованості відповідача за тілом кредиту, так і розмірі заборгованості за процентами за правомірне користування кредитом протягом строку кредитування,

Outcome: partial