Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-21 00:00:00

У вересні 2023 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов позов від адвоката Сіхарулідзе Д.Г., який діє в інтересах позивачки [PERSON] , до ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., в якому адвокат просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 14043 від 17.12.2021 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О. О. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що такий напис не підлягає виконанню з огляду на те, що його вчинено з порушення вимог чинного законодавства. Будь яких правовідносин, кредитних зобов`язань із відповідачем [PERSON] не мала. Нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис на підставі договору, укладеного в простій письмовій формі. Також нотаріус вчиняючи цей виконавчий напис не пересвідчився про наявність чи відсутність спору щодо суми заборгованості. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.09.2023 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Шолох Л.М. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.09.2023 року відкрито провадження по даній справі та вирішено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Одночасно з цим витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. належним чином завірену копію виконавчого напису №14043 від 17.12.2021 року та документів на підставі яких було вчинено цей оскаржуваний виконавчий напис. Однак вимоги цієї ухвали приватним нотаріусом виконані не були. 22.03.2024 року сторони у судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин. Адвокатом Сіхарулідзе Д.Г. до суду подано заяву, у якій представник позивача просить суд провести розгляд справи за його відсутності, зазначаючи при цьому, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Враховуючи думку позивача, який просить розглядати справу за його відсутності та відсутності заперечень проти винесення заочного рішення, належним чином повідомлення відповідача про дату та час слухання справи, суд відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. 17.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» суму заборгованості у розмірі 12\~672,00 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньов М.О. від 19.01.2022 року ВП № 68216421 відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання зазначеного виконавчого напису. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог суд зазначає таке. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року № 3425-XII (в редакції чинній станом на 08 серпня 2020 року, далі Закон № 3425-XII) нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до пункту 19 частини першої статті 34 Закону № 3425-XII нотаріуси вчиняють виконавчі написи. Частиною 1 статті 88 Закону № 3425-XII встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Тобто, виконавчий напис це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Порядок вчинення нотаріальних дій, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Таких висновків дійшов Верховним Судом у постанові від 06 травня 2019 року №320/7932/16-ц. Щодо переліку документів, які є підставою для вчинення виконавчого напису суд зазначає таке. Статтею 87 № 3425-XII для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік таких документів наведено у постанові Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, якою затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік). Враховуючи ухвалення Київським апеляційним адміністративним судом постанови від 22 лютого 2017 року № 826/20084/14, залишеної без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року № К/800/6492/17 та № К/800/7651/17, до даних правовідносин має бути застосовано Перелік у редакції, чинній станом на 29 листопада 2001 року. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29 листопада 2001 року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Зі змісту доданих до матеріалів справи документів вбачається, що підставою для винесення оскаржуваного виконавчого напису є заборгованість позивача за кредитним договором №108938 від 28.01.2020 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Займер», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Факторингу №01-28/10/2021 від 28.10.2021 року є ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу». Доказів того, що кредитний договір, укладений між [PERSON] та ТОВ «Займер» було посвідчено нотаріально матеріали справи не містять. Стосовно безспірності сум які були стягнуті за виконавчим написом, що оспорюється, суд зазначає таке. Зі змісту виконавчого напису слідує, що стягнення за ним проводиться за період з 21.01.2020 року по 12.11.2021 року у сумі 12\~672,00 грн, яка складається з: прострочена заборгованість по не сплаченим відсоткам за користування кредитом у сумі 7\~040,00 грн; заборгованості по штрафам і пеням у сумі 2\~432,00 грн грн, плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 1 200,00 грн. Як слідує із оскаржуваного виконавчого напису вказана заборгованість виникла за період з 21.01.2020 року по 12.11.2021 року. За приписами частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як зазначає представник позивача, що будь-яких правовідносин [PERSON] , зокрема кредитних зобов`язань з відповідачем не мала. Відповідачем не наведено будь-яких доводів та не надано доказів на підтвердження існування за період з 28.01.2020 року по 12.11.2021 року заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу» у сумі 12\~672,00 грн. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити в повному обсязі. Виконавчий напис від 17.12.2021 року за № 14043 щодо звернення стягнення на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу» з [PERSON] заборгованості в розмірі 12\~672,00 грн слід визнати таким, що не підлягає виконанню. З огляду на те, що суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі, відповідно до приписів частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача суму судового збору за подання позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в розмірі 1\~073,60 грн та заяви про забезпечення позову в розмірі 536,80 грн. Щодо заявленої вимоги позивачем про стягнення з відповідача на свою користь витрат понесених ним на правову допомогу у розмірі 5\~000 грн 00 коп. суд зазначає, що жодного підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу матеріали позову не містять.

Outcome: approved