Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-24 00:00:00

У лютому 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 03 серпня 2002 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Приблизно з кінця 2013 року сімейне життя між ними погіршилося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних та будь-яких інших відносин в цей же рік. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між сторонами повністю втрачено почуття любові та поваги. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сім`ю та сімейні цінності та кожен живе своїм, окремим життям. Спільне господарство подружжям не ведеться. Спору між ними щодо місця проживання дітей та розподілу майна подружжя наразі немає.\~ Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем неможливе. Тому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2024 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін. 14.03.2024 засобами поштового зв`язку відповідачка надіслала відзив на позовну заяву, у якому позов визнала частково та просила розірвати шлюб з позивачем. Разом з тим, у відзиві заперечила обставини викладені у позові щодо припинення між ними шлюбних відносин у 2013 році та зазначила, що з березня 2022 року позивач проживав з відповідачкою у приватному будинку в [ADDRESS] . А все їх подружнє життя до березня 2022 вони з чоловіком та їх сином проживали у квартирі [ADDRESS] , частину якої позивач успадкував після смерті своєї матері та в 2023 році подарував дружині. Відповідачка наполягає на тому, що до 27 лютого 2024 року вони з позивачем проживали однією сім`єю, вели спільний побут та господарство за їх спільним місцем проживання, також мали спільний бюджет (а.с.20-21). Відповідь на відзив позивач не подавав. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що сторони з 03 серпня 2002 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований виконавчим комітетом Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровській області, актовий запис №30 (а.с.7). Неповнолітніх дітей подружжя не має, докази протилежного в матеріалах справи відсутні. Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили, що не заперечується сторонами. При цьому, оцінюючи доводи сторін про дату припинення шлюбних відносин суд зазначає, що за наявними матеріалами справи встановити цю обставину не можливо. Разом з тим, дата припинення шлюбно-сімейних відносин правового значення для вирішення питання про наявність або відсутність підстав для розірвання шлюбу не має. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України\~ позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи вищенаведене, з`ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя. Крім того, суд бере до уваги, що у відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач у відзиві також просила шлюб розірвати, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище на « [PERSON] », у відзиві просила залишити прізвище без змін. Згідно наданої суду квитанції за подання цього позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн. (а.с.8). У позовній заяві позивач просив судові витрати залишити за ним, а тому вказану суму судового збору слід покласти на позивача.

Outcome: approved