Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

У грудні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказує на те, що [PERSON] є її колишнім зятем, який перебував у зареєстрованому шлюбі з її дочкою [PERSON] . У шлюбі у них народилася донька [PERSON] , 2001 року народження. Шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано за рішенням суду у 2013 році. Згодом, зі слів доньки, їй стало відомо,що [PERSON] виїхав на проживання до Ізраїля, проте адреса його проживання їй не відома. На цей час [PERSON] після реєстрації другого шлюбу змінила прізвище на Заурова. Квартира [ADDRESS] належить на праві власності їй та її сину [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.02.1998 року і свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.01.2021 року. Місце поживання відповідача у спірній квартирі було зареєстровано 25.12.2003 року, на прохання до розпорядитися своїм майном а власний розсуд.ньки. Проте, відповідач у квартирі ніколи не проживав. Наявність реєстрації відповідача в квартирі порушує її законі права та інтереси, вона не може будинку створює для нього перешкоди у користуванні та розпорядженні своїм майном. Власник майна має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносять до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Ухвалою суду від 25.12.2023 року відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 28.02.2024 року підготовче провадження у справі було закрито, справа призначена до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Судова повістка, яка направлялася за зареєстрованим місцем проживання, повернулася до суду із відміткою « адресат відсутній за вказаною адресою». Виклик відповідача в судове засідання було здійснено шляхом публікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті «Судова влада України». Днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси ( п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України). Треті особи в судове засідання не з`явилися, пояснень щодо позову не подавали. Суд ухвалив, на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України, розглянути справу в заочному порядку за наявними у справі доказами постановити заочне рішення. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та надані суду письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з\~ч.ч.\~1,5,6\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вислухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд встановив таке. Позивач [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] на підставі на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.02.1998 року. та свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.01.2021 року (а.с.7-9). Іншим співвласником квартири є третя особа [PERSON] на підставі на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.02.1998 року (а.с.6). Згідно з довідкою відділу обліку проживання фізичних осіб департаменту адміністративних послуг Дніпровської міської ради №023-13/37 від 22.01.2024 місце проживання відповідача [PERSON] зареєстровано в квартири [ADDRESS] з 23.12.2003 року ( а.с.10,46). Однак, як зазначає позивач, відповідач [PERSON] у даній квартирі взагалі ніколи не проживав і нею не користувався. Позивачем надано акти про його непроживання у квартирі, складені мешканцями будинку [ADDRESS] ( а.с.12-14). Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року №75/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частина 2 статті передбачає, що на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.383\~ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 156 ЖК Української\~РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Таким чином, судом встановлено, що відповідач більше одного року без поважних причин в квартирі не проживає. Іншої домовленості між відповідачем та позивачем щодо користування\~ житлом судом не встановлено. Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Відповідно до підпункту 2 пункту 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання,\~затвердженого постановою\~Кабінету Міністрів\~України 07.02.2022р.\~№265,\~зняття із\~задекларованого/зареєстрованого\~місця проживання\~(перебування)\~здійснюється,\~зокрема,\~ на\~підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (у такому випадку адміністративний збір не сплачується). Враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved