Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», треті особи без самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Відділ державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про захист прав споживачів та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 16264 від 23 вересня 2020 року, накладений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. на кредитному договорі від 10 серпня 2012 року № 042-Z/021198, укладеному між ПАТ «Фінанси та Кредит» та [PERSON] ; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позову зазначив, що постановою про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER], винесеною головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лимарченко В.М. 21.07.2021 відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованості у сумі 7 697,97 грн. Підставою для відкриття цього виконавчого провадження служив виконавчий напис № 16264 від 23.09.2020, накладений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. на кредитному договорі від 10 серпня 2012 року № 042-Z/021198, укладеному між ПАТ «Фінанси та Кредит» та [PERSON] . Вважає, що виконавчий напис, на підставі якого відкрите виконавче провадження № [NUMBER], вчинений з грубим порушенням норм чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню. Ухвалою судді від 18.12.2023 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Представник відповідача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» у судове засідання не з`явився, 06.02.2024 надіслав на адресу суду заяву про визнання позовних вимог (в порядку ст. 206 ЦПК України), в якій просив задовольнити позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» в частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованого за № 16264 від 23.09.2020, таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» судовий збір у розмірі 537 грн. Крім того, представник відповідача подав до суду клопотання про врегулювання спору за участю судді від 06.02.2024, в якому вказав, що, на думку відповідача, даний спір можливо вирішити в мировому порядку за умов взаємних поступок, оскільки наявність заборгованості за кредитним договором позивачем не спростовується, лише міститься посилання щодо надмірно великої суми заборгованості, у зв`язку з чим відповідач пропонує вирішити даний спір в мировому порядку. Від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. до суду повернувся конверт разом з ухвалою про відкриття провадження, копією позовної заяви з додатками, з поштовою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відділ державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) станом на день розгляду справи пояснення щодо позову в порядку, передбаченому ст. 181 ЦПК України, до суду не надав. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, враховуючи, що визнання позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з таких підстав. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що відповідно до постанови ВП № [NUMBER] від 21.07.2021 головного державного виконавця Уманського відділу державної виконавчої служби в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лимарченко В.М. відкрито виконавче провадження на підставі заяви стягувача ТОВ «Фінпром маркет» з примусового виконання виконавчого напису № 16264 від 23.09.2020, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ТОВ «Фінпром маркет» у розмірі 7 697,97 грн. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 та Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018, відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду згідно зп. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 23.09.2020 були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже, такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 05.06.2017 у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, беручи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, згідно з позицією, яка викладена Великою Палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, на підставі досліджених доказів, та враховуючи визнання позову відповідачем ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», суд доходить висновку, що зазначені вище обставини дають підстави для задоволення позовних вимог та визнання виконавчого напису таким, який не підлягає виконанню. При цьому, суд не вбачає підстав для розгляду клопотання відповідача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» про врегулювання спору за участю судді, з огляду на те, що стягнення заборгованості за кредитним договором не є предметом дослідження у даній справі про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В свою чергу, питання правомірності стягнення заборгованості за кредитним договором, розмір заборгованості та інші питання, пов`язані із таким стягненням, можуть бути предметом розгляду в межах іншої цивільної справи за позовом кредитора до боржника про стягнення заборгованості за кредитом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Разом із тим, позивач при зверненні до суду із позовом судовий збір не сплачував, оскільки посилався, що він звільнений від сплати судового збору в силу положень ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому підстави для повернення йому 50 % судового збору відсутні. При цьому, з урахуванням того, що відповідач ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» визнав позов до початку розгляду справи по суті, на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь держави 50 відсотків судового збору в сумі 536,80 грн, який підлягав сплаті при поданні позову.

Outcome: approved