Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

Заявник просить встановити, що він є єдиною особо, яка здійснює догляд за [PERSON] , котра є його матір`ю, належить до числа осіб з інвалідністю ІІ групи, страждає на онкологічне захворювання, потребує постійного стороннього догляду. Заінтересованими особами вказує доглядувану [PERSON] й орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Мукачівської міської ради. [PERSON] до суду не з`явилася, подала заяву щодо розгляду справи за її відсутності. Виконавчий комітету Мукачівської міської ради наголошує на відсутності у розглядуваній заяві вказівки на мету задля досягнення якої встановлюється заявлений факт та доказів на його підтвердження. З огляду на те, що долучена до розглядуваної у цій справі заяви довідка ТОВ «УК «Навібуд» видана для надання до [INFO] судом до участі у справі як заінтересовану особу залучено [INFO] , який вважає заявлений факт бездоказовим. Заява задоволенню не підлягає з огляду на таке. Відповідно до частини першої\~статті 293 ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої\~статті 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у\~статті 315 ЦПК України, який з-поміж іншого включає факт перебування фізичної\~особи на\~утриманні. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів (постанова Великої палати Верховного Суду від від 30.01.2022 р. у справі № 287/167/18-ц). Встановлення факту перебування особи на утриманні має юридичне значення для одержання спадщини, призначення пенсії у разі втрати годувальника, або відшкодування шкоди, якщо надана допомога була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування тощо. У справі, що розглядається, заявник, звертаючись до суду, зазначив метою встановлення факту одноосібного утримання матері забезпечення своїх та материних немайнових прав та інтересів. Чинне законодавство\~передбачає порядок\~встановлення факту\~постійного надання\~соціальних послуг\~(догляду).\~Зокрема,\~положення статті\~19\~Закону України\~«Про соціальні\~послуги» визначають,\~що підставою\~для розгляду\~питання надання\~соціальних послуг\~за рахунок\~бюджетних коштів\~є подання\~до відповідного\~структурного підрозділу\~з питань\~соціального захисту\~населення заяви\~особи або\~її законного\~представника про\~надання соціальних\~послуг;\~звернення,\~повідомлення інших\~осіб в\~інтересах осіб/сімей,\~які потребують\~соціальних послуг.\~Порядок подання\~та оформлення\~документів,\~призначення і\~виплати компенсації\~фізичним особам,\~які надають\~соціальні послуги\~з догляду\~на непрофесійній\~основі,\~затверджено постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~23.09.2020\~р.\~№ 859.\~ Виїзд за\~кордон регулюється\~Правилами перетинання\~державного кордону\~громадянами України,\~затверджених постановою\~КМУ від\~27.01.1995\~р.\~№ 57,\~гідно з\~якими встановлення факту здійснення догляду за особами з інвалідністю I чи II групи покладено на органи місцевого самоврядування. Відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з-поміж інших не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи за умови, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати. Таким чином, для реалізації заявником права на звільнення від призову на військову службу мають юридичне значення лише наявність у нього матері, котра є особою з інвалідністю II групи та відсутності у неї інших, окрім нього, осіб, які за законом зобов`язані її утримувати. Водночас сам факт утримання дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II груп юридичного значення для звільнення від мобілізації на підставі наведеної норми закону значення не має, бо її цільовим призначенням є убезпечення зазначеної категорії осіб від втрати єдиної особи зобов`язаної відповідно до закону їх утримувати (потенційного утримувача) незалежно від того, чи здійснюється фактично таке утримання в даний момент. Обов`язок щодо\~утримання подружжя,\~який є\~непрацездатним і\~потребує матеріальної\~допомоги,\~покладається на\~другого з\~подружжя за\~умови,\~що той\~може надавати\~йому/їй\~матеріальну допомогу\~(частина\~1\~стаття 75\~СК України). Відповідно до частини 2 статті 75 СК України \~непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Водночас повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України). З матеріалів\~справи вбачається\~й учасниками\~процесу не\~заперечується,\~що матір`ю\~заявника є [PERSON] , котра, за довідкою МСЕК, є особою з інвалідністю II групи, має чоловіка, який досяг пенсійного віку. Заявник має право на отримання витягу з реєстру актів цивільного стану громадян стосовно відомостей про себе та про своїх родичів (пункт 13 Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого постановою КМУ від 22.08.2007\~р. № 1064) та посвідчити, таким чином, відсутність у його матері інших дітей. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року (справа № 560/17953/21) зазначила, що справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Право на звільнення від військової служби під час мобілізації на підставі наведеної вище норми закону реалізується шляхом подання військовозобов`язаним до ТЦК та СП документів, що посвідчують юридично значущі факти, якими є (1) наявність дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II груп та (2) відсутність інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати. Належними та достатніми доказами для позасудового підтвердження цих фактів слід вважати довідку МСЕК, повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, документи, що свідчать про непрацездатність інших, окрім військовозобов`язаного, осіб (за їх наявності) зобов`язаних за законом утримувати особу з інвалідністю. Таким чином, що заявник у цій справі всупереч вимогам статей 12, 81 ЦПК України не довів юридичну значущість для переслідуваної ним мети факту одноосібного утримання матері та відсутність позасудового порядку його встановлення як обов`язкових умов встановлення судом фактів, що мають юридичне значення. На підставі викладеного суд,

Outcome: dismissed