Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

[PERSON] в особі представника - адвоката Сікорського М.М. звернувся до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] , ціна позову 116 816 грн., мотивуючи тим, що відповідно до договору купівлі-продажу об`єкту нерухомості № 5605 від 19.10.2000 року, який був укладений між ним та [PERSON] , [PERSON] , і посвідчений Первомайською філією Південної товарної біржі, він придбав квартиру [ADDRESS] . Державна реєстрація права власності на зазначену квартиру була проведена за [PERSON] . Первомайським МБТІ і записана в реєстрову книгу № 71 стр. 119, за реєстровим № 12694 від 24.10.2000 року. Укладаючи договір, вони не знали, що він потребує обов`язкового нотаріального посвідчення. Всі умови договору позивач і відповідачі виконали. Він зареєстрував своє право власності в Первомайському МБТІ. На даний час позивач бажає продати квартиру, однак не може нею розпорядитись через недотримання форми договору під час його укладення. А реєстрація права власності позивача в МБТІ позбавляє сторони договору можливості його нотаріального посвідчення, він вважає укладений договір купівлі-продажу дійсною угодою та просить визнати за позивачем право власності на зазначену квартиру. Ухвалою суду від 23.01.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів. Надіслано сторонам копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в цивільній справі; відповідачу - копію позовної заяви з додатками. Ухвалою суду від 22.02.2024 року відкладено розгляд наданої справи на 18.03.2024 року у зв?язку з відсутністю відомостей про повідомлення відповідачів про розгляд справи. Представник позивача надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Сторони про місце, день та час розгляду справи повідомлені завчасно і належним чином. Відповідачам направлено копію позовної заяви з доданими до неї документами та запропоновано подати відзив і докази, однак у визначений судом строк такі документи суду не подані. Судова повістка направлялась відповідачам за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання. Відповідачі повідомлені про місце, день та час розгляду справи шляхом розміщення оголошення на вебсайті Судової влади України. Відзиву на позов не подали. Ухвалою суду від 07.03.2024 року постановлено проводити заочний розгляд справи. До початку розгляду справи будь-яких інших заяв, клопотань, доказів сторонами не подано. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії договору купівлі-продажу об`єкту нерухомості № 5605 від 19.10.2000 року, зареєстрованого Первомайською філією Південної Товарної Біржі, реєстраційний номер № 5605 від 19.10.2000 року, [PERSON] та [PERSON] передали у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с.9). З копії виписки Комунального підприємства Первомайського міжміського бюро технічної інвентаризації про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна станом на 31.12.2012 року № 336/04-02-03 від 10.01.2024 року вбачається, що право власності на квартиру [ADDRESS] 24.10.2000 року зареєстровано за [PERSON] , реєстровий номер 12694, на підставі договору купівлі-продажу об`єкту нерухомості, зареєстрованого Первомайською філією Південної Товарної Біржі від 19.10.2000 року (а.с.15). Відповідно до копії технічного паспорту в квартирі [ADDRESS] проживали та були зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , однак в 2000 році вони були виписані з даного місця проживання (а.с. 10-13). Натомість за даною адресою з 23.03.2001 року зареєстроване місце проживання [PERSON] , [INFO] , з 17.07.2008 року - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.13-14). Наведені вище встановлені судом обставини свідчать про те, що всі умови договору купівлі-продажу квартири сторонами виконані. При цьому позивач зареєстрував своє право власності відповідно до порядку, що існував на момент укладення договору. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 361978280 від 16.01.2024 року вбачається, що відомості про право власності на квартиру [ADDRESS] , відсутні (а.с.16). Відповідно до ст. 128 ЦК УРСР (в редакції від 30.10.1999 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Статтею 153 ЦК УРСР (в редакції від 30.10.1999 року) передбачено, що договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Згідно до ст. 224 ЦК УРСР (в редакції від 30.10.1999 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР (в редакції від 30.10.1999 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції від 16.02.1993 року) передбачено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Судом встановлено, що на момент укладення договору сторони досягнули домовленостей щодо продажу спірної квартири, яка належала відповідачам, здійснили передачу грошових коштів в розмірі, обумовленому в договорі після досягнення згоди щодо всіх істотних умов договору., а відповідачі передали квартиру позивачу. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР (в редакції від 30.10.1999 року) в разі, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Зазначені обставини відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України є підставою для визнання договору дійсним, оскільки встановлено, що всі умови договору його сторонами виконані, в даний час втрачена можливість нотаріального посвідчення договору і ніхто його не оспорює. Оскільки відповідно до ч.3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним, то за позивачем слід визнати право власності на квартиру з моменту набрання рішенням суду законної сили. За таких обставин суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, а тому за ним слід визнати право власності на квартиру [ADDRESS] . Позивачем не заявлено про відшкодування судових витрат.

Outcome: approved