Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договорами про надання позики на умовах фінансового кредиту від 15.04.2021 за №000210420903, №000210419864 в розмірі 26089,38 грн., а також судові витрати в розмірі 2147,20 грн. сплаченого судового збору та 9000 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 15.04.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та [PERSON] укладено договори про надання позики на умовах фінансового кредиту №000210420903, №000210419864. Договори укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті\~www.forzacredit.com.uа, підписана електронним цифровим підписом ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та акцептована [PERSON] 15.04.2021, шляхом підписання електронним підписом відповідача одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч.6 і 12 п.1 ст.3, ст.12, п.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», ч.1 ст.205 ЦК України заяви-формуляра про акцептування оферти від 15.04.2021 про прийняття пропозиції ТОВ «ФК «Форза» укласти договір про надання позики на умовах фінансового кредиту на визначених умовах. Відповідач здійснивши дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якого в подальшому було перераховано грошові коти у розмірі 2598 грн. на поточний/картковий рахунок [NUMBER] , вказаний відповідчем при формленні договру позики. На умовах договору позики кредитодавець надав відповідачу грошові кошти у гривні на умовах передбачених договором позики №000210420903 у розмірі 2598 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 14.05.2021. Відповідач здійснив аналогічні дії, спрямовані на укладання договору позики №000210419864, шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, тa зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому було перераховано грошові кошти у розмірі 2798 грн., поточний/картковий рахунок [NUMBER] , вказаний відповідачем при оформленні договору позики, з кінцевим терміном погашення не пізніше 14.05.2021. Відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань не виконав, не здійснив жодного платежу, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість за договорами позики. 30.11.2021 ТОВ «ФК «Форза» та ТОВ «ФК «Артеміда - Ф» уклали договір факторингу №20211130-Ф/1. Згідно зазначеного договору факторингу ТОВ «ФК «Артеміда - Ф» набуло статусу Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ФК «Форза», включно і до [PERSON] . Станом на 20.12.2023 заборгованість за договором позики №000210420903 від 15.04.2021 у відповідача складає: 12624 грн., з яких: заборгованості по тілу кредиту - 2598 грн., залишок заборгованості по відсотках 1441,80 грн, залишок заборгованості по прострочених відсотках за користування 8584,58 грн. Станом на 20.12.2023 заборгованість за договором позики №000210419864 від 15.04.2021 у відповідача складає: 13465 грн., з яких: заборгованості по тілу кредиту - 2798 грн., залишок заборгованості по відсотках 1510,80 грн, залишок заборгованості по прострочених відсотках за користування 9156,20 грн. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідачем відзиву на позовну заяву суду не надано. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Суд встановив, що 15.04.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та [PERSON] укладено договори про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №000210420903, №000210419864. У п.1.6 договору №000210420903 сума кредиту 2598 грн. Строк дії договору: кредит надається строком на 30 днів від дати отримання позичальником кредиту, тобто з 15.04.2021 по 14.05.2021. Плановий платіж - згідно графіку. Кредитодавець нараховує проценти за користування кредитними коштами у розмірі 1,85% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Реальна річна процентна ставка складає 675,21% річних. У п.1.6 договору №000210419864 сума кредиту 2798 грн. Строк дії договору: кредит надається строком на 30 днів від дати отримання позичальником кредиту, тобто з 15.04.2021 по 14.05.2021. Плановий платіж - згідно графіку. Кредитодавець нараховує проценти за користування кредитними коштами у розмірі 1,80% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Реальна річна процентна ставка складає 656,95% річних. У п.1.8 згаданих договорів визначено, що договір набуває чинності з моменту його укладання і діє до закінчення строку дії. Відповідно до п.1.9 вказаних вище договорів у разі невиконання/неналежного виконання позичальником зобов`язань з повернення кредиту, відсотків за користування кредитом, не сплати пені, штрафів та інших нарахувань передбачених договором, дія даного договору продовжується до повного виконання позичальником зобов`язань за цим договором, включаючи день фактичного та повного розрахунку. Після закінчення строку, на який надано кредитні кошти, та неповернення позичальником кредитних коштів у повному обсязі - відсотки за користування кредитом нараховуються у розмірі 2.50% в день, відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України до повного розрахунку за Договором (п. 5.9 договорів). Відповідно до інформації про рух коштів щодо надходження 15.04.2021 на картковий рахунок № [NUMBER] , вікритий на ім`я [PERSON] , що надана АТ КБ "Приватбанк" згідно листів від 27.01.2024 та від 04.02.2024, 15.04.2021 зараховано перекази на згадану картку, зокрема, в сумі 2598 грн та 2798 грн. 30.11.2021 між ТОВ «Артеміда - Ф» та ТОВ «ФК» «Форза» укладено договір факторингу №20211030-Ф/1, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК Форза» відступило право грошової вимоги до відповідача за вищевказаними договорами про надання позики, у відповідності до умов якого позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача, що також підтверджується платіжними дорученнями №94, №111, №117 про оплату купівельної ціни по договору факторингу, витягом з реєстру прав вимог №1. Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), згідно з ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином до позивача, перейшли всі права щодо права вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним електронним договором. Згідно ч.1, 2 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, фіскального чеку АТ "Укрпошта" від 10.12.2021 та списку відправлень листів, що на виконання умов договору про відступлення прав вимоги, позивачем 10.12.2021 направлені повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні від 06.12.2021. Частиною 2 ст.517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1 ст.599 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначенимстаттею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. В абзаці другому частини другої статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставіЦивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). На підставі статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно з ч.1 ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 20.12.2023, загальна сума заборгованості за договорами становить 26089,38 грн., а саме: заборгованість за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №000210420903 від 15.04.2021 в розмірі 12624 грн., з яких: заборгованості по тілу кредиту - 2598 грн., залишок заборгованості по відсотках 1441,80 грн, залишок заборгованості по прострочених відсотках за користування 8584,58 грн., та заборгованість за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №000210419864 від 15.04.2021 в розмірі 13465 грн., з яких: заборгованості по тілу кредиту - 2798 грн., залишок заборгованості по відсотках 1510,80 грн, залишок заборгованості по прострочених відсотках за користування 9156,20 грн. Проте, представник позивача зазначає, що зважаючи на складну суспільно-політичну ситуацію в країні та дотримуючись принципів розумності та справедливості, здійснювала нарахування відсотків за користування кредитом лише протягом 85 календарних днів, відтак кількість днів прострочення для обрахунку заборгованості прострочених відсотків становить 85 днів. Судом здійснено перерахунок заборгованості, зокрема, по прострочених відсотках за користування згаданими кредитами в межах заявлених позивачем 85 днів, процентна ставка 2,50 згідно п. 5.9 договорів, та встановлено, що за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №000210420903 від 15.04.2021 слід стягнути заборгованості по прострочених відсотках за користування кредитом в сумі 5520,75 грн., а за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №000210419864 від 15.04.2021 слід стягнути заборгованість по прострочених відсотках за користування кредитом в сумі 5945,75 грн. З урахуванням вищенаведеного, оскільки позичальник своїх зобов`язань за договором позики не виконав, у зв`язку з чим в нього утворилась заборгованість, суд приходить висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення. Згідно ч.1\~ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належить надання професійної правничої допомоги. Згідно з ч.2\~ст.137 цього Кодексу\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до\~ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно ч.3\~ст.141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8\~ст.141 цього Кодексу\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Встановлено, що 12.12.2023 між позивачем та адвокатом Дзундза О.В. укладено договір про надання правової допомоги №20231212/8. Згідно вказаного договору передбачено фіксований розмір гонорару, що становить 9000 грн. Відповідно до п. 4.3. договору вказано, що у разі ухвалення судом рішення про часткове задоволення позову клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно правової позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 12.02.2020 у справі №648/1102/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2\~статті 137 ЦПК України). Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд враховує обсяг матеріалів справи, складність, обсяг та характер наданої допомоги, зважаючи на часткове задоволення позову, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу підлягають стягненню в розмірі 7000 грн. Крім цього, відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2147,20 грн. за подання позову.

Outcome: approved