Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

До Вишгородського районного суду надійшла заява [PERSON] про видачу обмежувального припису [PERSON] строком на 6 місяців та заборонити перебувати в місці її проживання (перебування) за адресою [ADDRESS] , заборонити наближатися на 50 метрів до місця її проживання, заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати її, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб та спілкуватися з нею. В обґрунтування вимог заявницею зазначено, що 10.12.2009 року вона уклала шлюб [PERSON] . 17.10.2009. У них є спільні діти: донька [PERSON] , син [PERSON] , донька [PERSON] , донька [PERSON] . Спільне життя між подружжям не склалося через тривалі сварки і застосування домашнього насильства з боку чоловіка відносно дружини у присутності їх неповнолітніх дітей. Після чергового прояву агресії чоловіка, вона змушена була шукати прихисток і з 07.10. 2023 року по 02.01. 2024 року вона разом з дітьми перебувала у притулку Київського обласного центру соціально-психологічної допомоги, як особа, яка постраждала від домашнього насильства. Після вона почала проживати окремо. Проте, [PERSON] продовжує дії домашнього насильства. Підтвердженням цього є систематичне неодноразове притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства, встановлення термінових заборонних приписів 10.11.2023 та 13.01.2024 року. З моменту поміщення її з дітьми до тимчасового прихистку вони проживають окремо. Шлюбні відносини повністю припинено. Кожен зі сторін мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. На фоні постійних сварок, які переросли в серйозні конфлікти, під час яких поведінка [PERSON] є агресивною, висловлює погрози їй та її рідним фізичною розправою, регулярно, крім психологічного, застосовує фізичне насильство з періодичністю 2-4 рази на тиждень, яке проявлялося в ударах кулаком по тілу, грубим смиканням за волосся, також був випадок підняття руки на матір заявниці. До притулку заявниця потрапила із синцями на тілі. Всі ці дії відносно неї вчиняє у присутності дітей, які почали його боятися. Зловживання алкогольними напоями створює неадекватну поведінку заявника під час якої і проявляються ознаки агресивної поведінки та застосування домашнього насильства. Вона відчуває постійно психологічний тиск та фізичний біль з боку [PERSON] . Проживаючи окремо вона не відчуває повної безпеки, оскільки [PERSON] періодично дзвонить та погрожує фізичною розправою, приходить до будинку, де мешкає заявниця з дітьми, стукає по тину та погрожує. На даний час вона, турбуючись за своє та своїх дітей життя, вимушена переховуватися від чоловіка та всіляко уникати спілкування з ним. Неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства та застосування термінових обмежувальних приписів не надало бажаних результатів, в зв`язку з чим ми вимушена звернутися з вказаною заявою до суду. В судовому засіданні заявниця підтримала заяву та просила задовольнити у повному обсязі. Пояснила, що вони з [PERSON] вже довгий час перебувають у шлюбі, мають чотирьох спільних дітей. Вказує, що він систематично вчиняє побиття відносно неї, вибив зуби, зламав ніс. Постійно зверталася з цього приводу до лікарні, зверталася до правоохоронних органів із заявами про вчинення домашнього насильства відносно неї. Вказує, що він у стані алкогольного сп`яніння при дітях починає конфлікти, наносить їй тілесні ушкодження, морально тисне, висловлюється нецензурною лайкою, погрожує. 07.10.2023 вона втекла з дому з дітьми та переховувалась в притулку деякий час, проживала у матері. Просила видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] . Заінтересована особа [PERSON] до суду двічі не з`явився, повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення йому смс-повідомлення на номери телефону [NUMBER] , [NUMBER] , а також шляхом розміщення оголошення про виклик офіційному веб-сайті судової влади України та направлення телефонограми, яку отримано батьком [PERSON] - [PERSON] , який погодився передати вказану інформацію про дату, час та місце розгляду справи своєму сину [PERSON] . Відповідно до ч.ч. 9, 11 ст. 128 ЦПК України суд викликає або повідомляє свідка, експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, зокрема у справах про видачу обмежувального припису - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. Відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. З огляду на наведене, враховуючи положення ст. 128 ЦПК України, суд приходить до висновку, що [PERSON] був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 10.12.2009 року, який зареєстрований виконкомом Старопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 32, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 10.12.2009 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . (а.с.13) Сторони мають спільних дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого виконкомом Старопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області серія [NUMBER] від 09.11.2009 року, актовий запис № 43, сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого виконавчим комітетом Старопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 7, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 23.02.2012 року, доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого виконавчим комітетом Старопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 7, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 23.04.2014 року, доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації та посвідчень Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 64, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 18.08.2023 року. (а.с.14-17) Із термінових заборонних приписів від 10.11.2023 року та 13.01.2024 року стосовно [PERSON] встановлювались обмеження та заборона стосовно [PERSON] (а.с. 18-19) Відповідно до інформаційної довідки Київського обласного центру соціально-психологічної допомоги, [PERSON] та її неповнолітні діти перебували у притулку Київського обласного центру соціально-психологічної допомоги з 07.10.2023 року по 02.01.2024 року, як особи, які постраждали від домашнього насильства. (а.с. 20) З інформаційних листів щодо звернення [PERSON] вбачається, що вона неодноразово зверталася із заявами до правоохоронних органів, а саме до Вишгородського РУП Київської області про вчинення щодо неї домашнього насильства з боку [PERSON] (а.с. 21-26). Відповідно до постанов про притягнення до адміністративної відповідальності по справах № 363/6653/23, 363/1441/23, 363/134/24, 363/2184/22 та 363/539/24 [PERSON] неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства стосовно [PERSON] . Із дослідженого аудіо запису та електронних доказів роздруківок електронного листування за допомогою месенджера «Viber», наданих заявницею [PERSON] , із яких встановлено, що особа голос якої записано, зі слів заявниці, є [PERSON] і веде конфліктну розмову із погрозами на адресу заявниці, між нею та чоловіком постійно виникають конфліктні ситуації, чоловік надсилає їй повідомлення образливого характеру та погрози. Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Дослідивши докази, надані на обґрунтування заяви, вислухавши пояснення заявниці, суд дійшов висновку, що встановлені обставини вказують безумовно на вчинення [PERSON] психологічного насильства стосовно заявниці у розумінні норм Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», визначають ризики продовження чи повторного вчинення такого насильства та чинники і умови, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи, що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до пункту 3 частини першої статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків». Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, врегульовано Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). У статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» зазначено, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: 1) постраждала особа або її представник; 2) у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування; 3) у разі вчинення домашнього насильства стосовно недієздатної особи - опікун, орган опіки та піклування. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Визначення конкретних видів, передбачених частиною другою статті 26 Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», заходів тимчасового обмеження прав кривдника або обов`язків, які покладаються на нього, а також строку на який видається обмежувальний припис належить до компетенції суду. У постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративне правопорушення та Кримінальному кодексі України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Згідно за висновком Верховного Суду викладеними у постанові від 28 квітня 2020 року у справі № 754/11171/19 (провадження № 61-21971св19) тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи при видачі обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосування такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Таким чином, заява про видачу обмежувального припису підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднести на рахунок держави. Згідно з ч.4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Outcome: approved