Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що 10 березня 1973 року позивачка уклала шлюб із відповідачем [PERSON] , який був зареєстрований в Палаці одруження м. Іваново, актовий запис № 623. Спільних неповнолітніх дітей у подружжя немає, однак відповідач ухиляється подати спільну заяву про розірвання шлюбу в органи реєстрації актів цивільного стану. Підставою для звернення до суду із вказаним позовом стало те, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, протягом тривалого часу між ними не досягнуто порозуміння, відсутні спільні погляди на життя, різниця в підходах до створення в сім`ї нормального психологічного клімату, вирішення нагальних сімейних та звичайних життєвих питань. Внаслідок цього між ними виникли вкрай напружені та ненормальні стосунки, вони стали чужими людьми та протягом тривалого часу їх шлюб носить формальний характер. Позивачка намагалася зберегти сім`ю та шлюб, проте це позитивних наслідків не дало. На даний час подружні відносини між подружжям припинено. У зв`язку з чим, спільне проживання та збереження шлюбу є неможливі. Спорів про поділ майна, що є їхньою спільною власністю немає. Подальше з відповідачем примусове спільне життя як подружжя і формальне збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та було б порушенням Сімейного кодексу України в частині добровільності шлюбу, тому просить з цих підстав розірвати шлюб. 01.02.2024 суддею Погребищенського районного суду Вінницької області ухвалено відкрити провадження у справі та розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а. с. 10 - 11). Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи із наступного. Так, судом встановлено, що сторони 10 березня 1973 року зареєстрували шлюб у Палаці одруження м. Іваново за актовим записом № 623, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 10 березня 1973 року (а. с. 5). Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Відповідно до частини третьої статті 105\~Сімейного кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до\~статті 110 цього кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно із ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст.\~115\~Сімейного кодексу\~України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні причини пред`явлення позову про розірвання шлюбу, встановивши, що сторони припинили подружні стосунки, шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до підпункту 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 01\~січня 2024\~року встановлено розмір\~прожиткового мінімуму\~для працездатних\~осіб в розмірі 3028 грн. 00 коп. З огляду на викладене, з 01.01.2024 за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою про розірвання шлюбу сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1211 грн. 20 коп. Так, позивачкою [PERSON] згідно платіжної інструкції 0.0.3443682700.1 від 30.01.2024 сплачено судовий збір при подачі до суду позову про розірвання шлюбу в сумі 1212 (одна тисяча двісті дванадцять) грн. 00 коп. (а. с. 6). Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять ) грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved