Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач звернувся до суду із вказаним позовом вказуючи, що 07.08.2010 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб. У шлюбі народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося тому, що вони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки, а тому вважає, що подальше спільне життя як подружжя є неможливим. Позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований виконавчим комітетом Новоборівської селищної ради, актовий запис №17, неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] залишити проживати з матір`ю. Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 14.02.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. 15.03.2024 року до суду надійшла заява від відповідача [PERSON] , в якій вона зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову та розірвання шлюбу. Згідно ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. З урахуванням викладеного, за відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню\~із слідуючих підстав. Відповідно до\~ст.51\~Конституції України та ч.1\~ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно ч.3\~\~ст.56 СК України\~\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Частина 3\~\~ст.105\~СК України передбачає, що\~\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~\~ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 07.08.2010 року виконавчим комітетом Новоборівської селищної ради Хорошівського району Житомирської області, актовий запис №17, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Згідно копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що спільне життя у сторін не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, зберегти сім`ю сторони не бажають. Згідно зі\~статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, а також те, що сторони не бажають зберегти сім`ю, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Що стосується позовної вимоги про залишення дітей [PERSON] та [PERSON] для подальшого проживання з матір`ю (відповідачем), суд зазначає наступне. У постанові Верховного суду України від 15.01.2020 року у справі №200/952/18 зазначено, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Зважаючи на те, що суд вирішує питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу лише за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, беручи до уваги те, що позивач просить залишити дітей для подальшого проживання з матір`ю, а відповідач позовні вимоги визнала в повному обсязі, що свідчить про відсутність у неї заперечень щодо позовних вимог, то суд вважає за можливе задовольнити таку позовну вимогу та залишити неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] для подальшого проживання з відповідачем (матір`ю).

Outcome: approved