Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що з 14 квітня 2009 року перебуває з відповідачем по справі в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між подружжям не склалося, спільне господарство не ведеться, шлюбні стосунки фактично припинені. Позивач вважає, що в подальшому підтримувати сімейні відносини сенсу немає. У судовому засіданні відповідач просив суд надати строк для примирення, оскільки бажає зберегти сім`ю, просив пробачити його та дати можливість все виправити. Зазначив, що не вживає алкогольні напої, лікується від алкогольної залежності, влаштувався на роботу, однак, коли дізнався, що дружина подала на розлучення, знову зірвався. Обіцяє, що такого більше не повториться, прикладе всі зусилля, щоб зберегти сім`ю.\~\~\~ Позивачка заперечила щодо надання терміну для примирення, оскільки чоловік жодних кроків для примирення не робить, неодноразово вчиняв домашнє насильство стосовно неї, зловживає алкоголем, після чого поводить себе агресивно, погрожує та висловлюється нецензурною лексикою, за що неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності\~ за ст. 173-2 КУпАП. Крім того, відносно чоловіка були винесені забороні приписи із забороною на вхід та перебування в місці проживання (перебування) позивачки. Протягом тривалого часу позивачка живе в постійному стресі, донька також залякана.\~ Вона неодноразово давала відповідачу можливість все виправити, однак, поведінка відповідача не змінюється. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц зазначено, що тлумачення статті 111 СК України свідчить, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Зважаючи на те, що позивачка категорично заперечує можливість спільного життя\~ з відповідачем та примирення вважає неможливим, а\~ відповідачем не наведено обставин і не зазначено жодних дій, які відповідач планує реалізувати для примирення, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання строку для примирення сторін, враховуючи також і те, що примушування дружини до збереження шлюбу є порушенням її права на свободу, оскільки таке суперечитиме інтересам позивачки та моральним засадам суспільства. За таких обставин, у задоволенні клопотання\~ відповідача про надання строку для примирення\~ слід відмовити. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить наступного висновку. Із свідоцтва про шлюб вбачається, що 14 квітня 2009 року виконавчим комітетом Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, за актовим записом № 14 був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] . /а.с.8/ Сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . /а.с.9/ Згідно інформації, наданої начальником Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області, відносно [PERSON] були складені протоколи про адміністративне правопорушення\~ за ч.1,2 ст. 173-2 КУпАП. Крім того, відносно [PERSON] протягом січня-березня 2024 були винесені п`ять термінових заборонних приписів на 10 діб кожний із забороною на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи позивачки, забороною в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Приписами частин 3 та 4 статті 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач має бажання розлучитися, відповідач заперечує щодо розірвання шлюбу, проте, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам позивача, що потягне за собою неприпустиме порушення права одного з подружжя або обох на вільний вибір. Таким чином, згідно чинного законодавства, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, а також враховуючи, що між сторонами припинені фактичні шлюбні стосунки, між сторонами на даний час відсутній спір щодо майна, задоволення позовних вимог про розірвання цього шлюбу не суперечить вимогам законодавства України. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд доходить переконання, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивачки, тому позов підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved