Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-21 00:00:00

У вересні 2023 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява, у якій позивач просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1014, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округ Журавльовою Л.М. та виданий 19.11.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ПАРІС» заборгованості за кредитним договором №0030891 від 07.05.2019 у розмірі 20\~971,53 грн. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилався на те, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, про що, між іншим вказує те, що заборгованість, на момент вчинення виконавчого напису, не була безспірною та кредитний договір не є нотаріально посвідченим. З огляду на вищезазначене, з метою захисту своїх прав, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 14.09.2023 позовну заяву [PERSON] залишено без руху у в`язку з її не відповідністю приписам ЦПК України. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17.10.2023, у зв`язку з усуненням недоліків зазначених в ухвалі від 14.09.2023, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу та тертім особам надсилалась ухвала про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками до неї. Відповідно до вимог ст. ст.128, 272 ЦПК України, відповідач та треті особи є таким, що належним чином повідомлений про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, що підтверджується поштовим повідомленням та конвертом, однак правом на подання відзиву, пояснень, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористалися. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, за необхідне, зазначити наступне. Так, судом встановлено, що згідно копії заяви-договору №0030891 від 07.05.2019, укладеного між АТ «РВС БАНК» та [PERSON] , останній отримав споживчий кредит у розмірі 15\~384,62 грн. строком на 24 місяці зі сплатою відсотків та комісії встановлених договором. Вказаний договір не є нотаріально посвідченим. Відповідно до копії виконавчого напису за реєстровим №1014 від 19.11.2021 виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М., стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ПАРІС» яке є правонаступником АТ «РВС БАНК» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №0030891 від 07.05.2019, яка станом на 02.08.2021 становить 20\~921,53 грн. та складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 8\~230,09 грн.; простроченої заборгованості за комісією 923,08 грн.; простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 464,06 грн.; строкової заборгованості за сумою кредиту 2\~064,30 грн.; строкової заборгованості за комісією 6\~923,10 грн.; строкової заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 2\~306,02 грн.; строкової заборгованості за штрафами і пенями 10,88 грн. Також зазначено про стягнення 50,00 грн. за вчинення виконавчого напису. Згідно копії постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. від 20.01.2022, відкрито виконавче провадження №68234310 з виконання виконавчого напису №1014 виданого 19.11.2021. За загальними положеннями, визначеним ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу кожна особа має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес особи в один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. 29 червня 1999 року на виконання вимог\~ст.87 Закону України «Про нотаріат»,\~Кабінет Міністрів України ухвалив постанову №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Перелік). Відповідно до п.1 вказаної постанови документами, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, є нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. При цьому для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662\~до зазначеного Переліку було внесено зміни, відповідно до яких, для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості стало можливим за подання оригіналу чи належним чином засвідченої копії договору, що встановлює основне зобов`язання, які дозволили вчинення виконавчих написів на підставі кредитних договорів, не засвідчених нотаріально. Між тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017, ухваленою в адміністративній справі №826/20084/14 залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017,\~Постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662\~у частині доповнення Переліку розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Згідно ст.88 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. За правилами, встановленими\~статтею 5 Закону України «Про нотаріат», нотаріус зобов`язаний відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам. Пунктом 1 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5\~(далі - Порядок), встановлено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. З аналізу приведених норм вбачається, що виконавчий напис - є одним з інститутів правового регулювання відносин між кредитором і боржником, який обумовлюється відсутністю у сторін таких правовідносин спору по суті вимог. При цьому законодавство покладає на нотаріусів не тільки формальну роль із вчинення виконавчих написів, але й функції з оцінки документів, що надаються кредиторами на предмет наявності або відсутності спірних правовідносин, періоду формування заборгованості, відповідності вимог кредитора чинному законодавству тощо. Згідно з висновком якого дійшла колегія суддів ВП/ВС у постанові від 21.09.2021 прийнятій за результатами розгляду справи №910/10374/17, оскільки у судовому порядку постанову №662 у частині доповнення Переліку розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» визнано незаконною та не чинною, кредитний договір який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів за яким може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Тобто, з аналізу вказаних норм вбачається, що нотаріус не має законних підстав для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за договорами, які не є нотаріально посвідченими. З огляду на те, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено на договорі який є не нотаріально посвідченим, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, суд зазначає про наступне. Положеннями абзацу 3 частини четвертої\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів", кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга, це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок, викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року по справі N 6-2071цс16. Також Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі N 6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених\~Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Вказане відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 11.03.2020 року у справі N 708/195/19. Як вбачається з копії заяви-договору №0030891 було встановлено разову комісію при видачі кредиту на рівні 2,5% від суми наданого кредиту та щомісячну комісію за супроводження кредиту на рівні 3% від суми наданого кредиту. Заборгованість з комісії є складовою заборгованості яку стягнуто за оскаржуваним виконавчим написом. Відтак, оскільки банком у кредитному договорі, який оформлено у вигляді заяви-договору була встановлена плата за ті послуги, які повинні надаватися безоплатно, то заборгованість за комісією не підлягає стягненню, що свідчить про відсутність факту безспірності заборгованості та є окремою підставою для визнання оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1\~073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved