Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання спільних малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів відповідача і до досягнення дітьми повноліття. Вимоги своєї позовної заяви мотивує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням суду розірвано 11.07.2023 року. Сторони мають двох спільних дітей. Позивачка вказує, що діти проживають разом з нею, усіма обов`язками щодо утримання та виховання дітей займається тільки вона, відповідач не приймає участі у вихованні дітей та не допомагає позивачці утримувати дітей фінансово, тому вона вимушена звернутись до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою від 19.02.2024 року позовну заяву призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася судом належним чином, причини неприбуття суду не відомі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення друкованого тексту оголошення на сайті судової влади, про що свідчать матеріали справи. За даних обставин суд приходить до висновку, що позивачка та відповідач належним чином повідомлялися судом про розгляд справи. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Враховуючи вищевикладене та вимоги ст.ст.178, 279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, у відсутності сторін по справі та за наявними у справі матеріалами, з ухваленням по справі заочного рішення на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Як вбачається із матеріалів справи, сторони мають двох спільних малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Згідно відомостей викладених в позовній заяві діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідно до вимог ст.ст. 180, 182 СК, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України. При ухваленні рішення суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 77-80 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. Згідно з вимогами ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Приймаючи до уваги викладене, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , враховуючи вік дітей, працездатний вік відповідача, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей аліментів у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 січня 2024 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Також, згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена. На підставі викладеного та

Outcome: approved