Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-21 00:00:00

У грудні 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання освітніх послуг та штрафних санкцій. В обґрунтування позову зазначивши, що наказом Університету митної справи та фінансів від 27.09.2022 №741кс [PERSON] було зараховано з 01.10.2022 студентом І курсу заочної форми навчання за спеціальністю 073 «Менеджмент» на навчання за рахунок коштів фізичних або юридичних осіб. У день видання наказу про зарахування студента між Університетом та [PERSON] укладено договір про надання платної освітньої послуги Університетом митної справи та фінансів №1639 від 01.10.2022. За цим договором відповідач брав на себе обов`язки замовника під час надання освітньої послуги студентові. Протягом періоду з жовтня 2022 року по червень 2023 року студентові надавалася освітня послуга, визначена договором від 01.10.2022. Наказом Університету від 20.09.2023 №817кс студента відраховано з Університету через невиконання індивідуального навчального плану. Зазначений наказ не оскаржувався. Заборгованість за договором не сплачена. На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за Договором про надання освітніх послуг у розмірі 10000 грн., пеню в розмірі 6107,93 грн., три проценти річних в розмірі 273,68 грн., інфляційні втрати в розмірі 1047,86 грн., усього 17429,47 грн., а також стягнути судові витрати в розмірі 2 684,00 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровьска від 27 грудня 2023 року справу передано на розгляд до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська по підсудності. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2024 року прийнято до розгляду та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання проведено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження. Так, ухвала суду про відкриття провадження у справі з доданою позовною заявою та з додатками була отримана відповідачем 12.02.2024, про що свідчить повідомлення Укрпошти про вручення поштового рекомендованого відправлення. Відзив на позов відповідачем у визначений в ухвалі суду термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно з ч. ч. 1, 2\~ст. 11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до вимог\~ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Приписами ч. 1\~ст. 525 ЦК України\~встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що наказом Університету митної справи та фінансів від 27.09.2022 №741кс студента [PERSON] було зараховано з 01.10.2022 студентом І курсу заочної форми навчання за спеціальністю 073 «Менеджмент» на навчання за рахунок коштів фізичних або юридичних осіб (а.с.14, 15). У день видання наказу про зарахування студента між Університетом та замовником [PERSON] укладено договір про надання платної освітньої послуги Університетом митної справи та фінансів №1639 від 01.10.2022 (а.с.16-17). За цим договором відповідач узяв на себе обов`язки замовника під час надання освітньої послуги студентові. Протягом періоду з жовтня 2022 року по червень 2023 року студентові надавалася освітня послуга, визначена договором від 01.10.2022, що видно із відомості обліку успішності (а.с.18-19, 20-21). Наказом Університету від 20.09.2023 №817кс студента [PERSON] відраховано з Університету через невиконання студентом індивідуального навчального плану (а.с. 22). Розділом ІІ договору від 01.10.2022, стороною якого є і відповідач, визначено, що Університет має право вимагати від відповідача своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та в порядку, встановленому цим договором. Розділом ІІІ Договору сторони погодили, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 30\~000 грн. (20000 грн. на 2022-2023 навчальний рік та 10000 грн. за 2023-2024 навчальний рік). Замовник вносить плату при укладанні договору безготівково на рахунок Університету одноразово за рік або частинами по семестрах. Здійснення плати за освітню послугу повністю або частково (по семестрах) має відбуватися у такі терміни: за перший семестр 2022/2023 навчального року до 01.10.2022; за весь рік або за першу половину наступних навчальних років до 01 вересня відповідного навчального року; за другу половину навчального року до 01 лютого. Датою оплати за надані освітні послуги є дата зарахування коштів на розрахунковий рахунок Університету. Відрахування відповідача після завершення ІІ навчального семестру 2022/2023 навчального року не звільняє від обов`язку оплатити освітню послугу, спожиту протягом указаного навчального семестру. Крім того, розділом ІV договору визначено відповідальність сторін, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань цього договору сторони несуть відповідальність згідно із законом та цим договором і за несвоєчасну оплату освітніх послуг за кожен день прострочення перерахування указаних коштів відповідач сплачує Університету пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України. Стаття 526 Цивільного кодексу України\~зазначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Абзац перший частини першої\~статті 530 Цивільного кодексу України\~вказує, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною першою\~статті 625 Цивільного кодексу України\~встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд погоджується з розрахунком позивача штрафних санкцій. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положення ст.5 ЦПК України, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси юридичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1ст. 13\~ЦПК Українисуд\~розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 81\~ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі. Крім цього, відповідно до вимог ч. 2 ст. 141\~ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, отже суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрати, понесені ним, щодо сплати судового збору у розмірі 2\~684,00 грн.

Outcome: approved