Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

06.12.2023 до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява адвоката Штець Ольги Олегівни, яка діє в інтересах [PERSON] , у якій просила зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення від 03.09.2019 на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з на 1/6 частину заробітку (доходу) позивача. На обґрунтування позову зазначає, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 03.09.2019 стягнуто з позивача на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. На підставі рішення суду відкрито виконавче провадження № 60297469 від 15.10.2019. Після постановленого судового рішення в 2019 році позивач отримував невелику заробітну плату, працював неофіційно, у зв`язку з чим виникла заборгованість по сплаті аліментів, що призвело до погіршення його матеріального становища. 17.01.2023 він зареєстрував шлюб із [PERSON] та проживають у м. Краматорськ. У вказаному місті роботу знайти складно, тому його дружина в пошуках роботи та перебуває на його утриманні. Також збільшилися його витрати через бойові травми, він витрачає кошти на лікування та реабілітацію. Крім цього, він разом з дружиною вимушені орендувати житло. Також він щомісячно сплачує відповідачці на утримання доньки більше 25000 грн. у місяць, при цьому він жодного разу з початку війни не спілкувався із донькою, а відповідачка не повідомляла йому, куди діваються вказані кошти. У зв`язку із чим просить змінити розмір аліментів із до 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходів). Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11.12.2023 зазначену справу передано на розгляд до Балаклійського районного суду Харківської області, яка надійшла до суду 02.01.2024. Ухвалою від 22.01.2024 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 12.02.2024 до канцелярії суду надійшов відзив представника відповідача - адвоката Стеганцова М.С. на позовну заяву, в якому зазначено, що рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 27.06.2019 № 637/759/19 було призначено стягнути з [PERSON] [INFO] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) боржника, до досягнення дитиною повноліття. Вказав, що позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на ту обставину, що його дружина не працює, знаходиться в пошуках роботи та перебуває на його утриманні. Згідно з сайту Work.ua від 27.01.2024 року на сайті присутні 912 вакантних міст для робітників в м. Краматорськ. Крім того вказав, що позивач не надав доказів, що дружина стоїть в обліку центру зайнятості, як безробітна. Позивач у своєму позові вказує, що чимало коштів йдуть на його лікування та реабілітацію, але доказів, що він дійсно проходив лікування для суду не надав. На лютий місяць 2023 року заборгованість зі сплати аліментів складає 166 320,80 грн. Мати дитини працевлаштована, працює швачкою офіційно за договором, відповідно скриншотів з меседжеру Instagram батько дитини (позивач) спілкується з матір`ю (відповідачем), мати дитини звітує йому на, що витрачає кошти: одяг, оплата відвідування дитячого садочку, оренда квартири де проживає разом з дитиною. Мати жодним чином не створює перешкод у спілкуванні дитини з батьком. Відповідачка офіційно працевлаштована, разом з дитиною мають статус біженців та знаходяться під захистом (international protection) країни Латвії, де від державних органів отримують допомогу. Виїзд з країни, де проживають Відповідачка з донькою може нести негативні наслідки для подальшого нормального проживання в вище зазначеній країні. Крім того вважає, що в`їзд в Україну зараз є небезпечним. Зі слів відповідачки батько почав цікавитися дитиною після того, як почалися стягнення за сплатою аліментів. Відповідачка на даний час знаходиться за кордоном разом зі своєю дитиною, дитина відвідує дитячий садочок, заходи культурного та навчального характеру, паралельно вчиться в Шевченківському ліцеї (дистанційно), умови проживання дитини, на думку відповідача, сприятливі для нормального розвитку дитини, але проживання в Латвії потребує значних коштів, відповідачка витрачає приблизно 400 євро на місяць. Тому просив у задоволенні позову відмовити, судові витрати покласти на позивача (а.с. 55-111). Ухвалою суду від 22.02.2024 закрито підготовче провадження у вказаній справі та призначено справу до судового розгляду. 15.03.2024 до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив представника позивача - адвоката Підсівальникової О.О., в якій зазначила, що на дату подання позовної заяви, а саме 30.11.2023, дійсно дружина позивача - [PERSON] перебувала у стані не працюючої. Станом на березень 2024 року його дружина працевлаштована. 10.12.2022 позивач отримав мінно-вибухову травму - проникаюче поранення рогівки, про що надала копії медичної документації. 01.10.2023 позивач знову отримав травму під час несення служби в лавах ЗСУ, а саме: перелом плеснової кістки правої ступні зі зміщенням, про що надала виписку з медичної картки хворого. Після тривалих лікувань позивач до служби не повернувся, тому з 01 грудня 2023 року він працює інженером з ремонту устаткування та пристроїв на ТОВ «БК ЕНЕРГОСІТІ». Тому дохід, який він мав, коли був на службі в ЗСУ, значно змінився, тобто зменшився. Відповідно до довідки з ДРФО від 06.12.2023 зазначено дохід позивача з 01.01.2023 по 31.09.2023. Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 27.12.2023 - сплачено 183 970,36 грн. аліментів на користь відповідачки, борг складає 203 037,11 грн. По розрахунку заборгованості вбачається, що позивач мав можливість із доходу, який мав у ЗСУ, сплачувати аліменти та заборгованість, але зараз настав час, що матеріальної можливості немає, крім цього потрібно платити і борг і поточні аліменти. Позивач втратив фінансову стабільність та відбулися зміни, які передбачені ст. 192 СК України. Доходи позивача, коли він був військовослужбовцем, значно покращили його матеріальне становище, але вони не є перманентними. Позивач для проживання сім`єю винаймає квартиру за адресою [ADDRESS] , сплачує щомісячно орендну плату 5500 грн. У відзиві вказано, що відповідачка разом із дитиною отримують допомогу від державних органів Латвії у зв`язку із тим, що перебувають під їх захистом як біженці. Нажаль конкретної суми, яку отримують, не вказано та не підтверджено, крім цього не надано доказів оренди житлового приміщення, тобто мати з дитиною проживають на безкоштовній основі та не витрачають коштів на оренду та сплату комунальних послуг. Не надано доказів, що мати витрачає кошти на навчання дитини, тільки надано довідку про перебування дитини на навчанні. Тобто витрати на навчання не підтвердженні жодним з фінансових документів. Крім цього, за даним сайту Enable Me: Інформація для біженців з України: Жителі України в Латвії можуть отримати наступні пільги: одноразову допомогу в кризовій ситуації - 272 євро для дорослого і 190 євро для дитини; додаткову щомісячну допомогу у розмірі 109 євро для першої особи та 76 євро для кожної наступної особи в українському домогосподарстві; інше матеріальне забезпечення або соціальні послуги відповідно до індивідуальних потреб. Твердження матері у відзиві про те, що батько почав цікавитися дитиною тільки після того як почав сплачувати аліменти, не відповідає дійсності. Так як 03.09.2019 відбулося розлучення, згодом у 2020 році було відкрите виконавче провадження. За час проживання дитини в України та період до війни (до лютого 2022 року) позивач спілкувався з дитиною та не мав ніяких претензій щодо цього питання, приймав участь у вихованні дитини, цікавився її життям. Після виїзду матері за кордон спілкування майже припинилося. Позивач звернувся до служби у справах дітей, щоб вони допомогли встановити та визначити спосіб участі у вихованні дитини та спілкування з нею у зв`язку із окремим проживанням. Але згідно наданою відповіді - основної причиною, чому вони не можуть це зробити, стало те, що вони не можуть скласти Акт обстеження умов проживання та з`ясувати думку дитини. Хоча для того, щоб визначити спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, з якою батько не проживає, взагалі умови обстеження не потрібні - країна перебуває у військовому стані, дуже багато матерів виїхало за кордон, але батьки спілкуються з дітьми за допомогою телефонного зв`язку, відеозв`язку у вільний від навчання час. Служба не виконала своїх повноважень та знехтувала законними підставами батька на визначення способу участі батька у житті дитини. Тим самим не підтвердила, що мати чинить перешкоди у спілкуванні дитини з батьком та не допомогла розібратися батьку із проблемою, що склалася, хоча мала таку можливість. Крім цього факт, проживання дитини з матір`ю не оспорюється. Позивач не просить скасувати рішення суду щодо стягнення з нього аліментів та взагалі не має на меті звільнення від сплати аліментів, метою є зменшення виплат. Враховуючи викладене, позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. 01.04.2024 до суду надійшли заперечення представника відповідача - адвоката Стеганцова М.С., в яких зазначив, що матеріальний стан позивача був перманентним та змінним з початку 2023 року, але згідно з «Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] . Станом на: 27.12.2023» заборгованість з аліментів за [PERSON] почала утворюватися з квітня з 2020 року. Представник не зазначає, що заборгованість була утворена ще в 2020 році. Також в рішенні від 03.09.2019 вказано, що аліменти стягуються з [PERSON] в частці від доходу (1/4), тобто при збільшенні або зменшенні його доходів відповідно зменшується сама сума аліментів. Заборгованість за аліментами стала внаслідок вини позивача. Представник відповідача стверджує, що мати з дитиною проживають в Латвії на безкоштовній основі та не оплачують комунальних послуг, але свої аргументи не чім не підтверджує. Відповідач орендує квартиру за свої гроші, оренда коштує 120 євро і сплачує комунальні послуги також зі своїх коштів, але договір укладений латвійською мовою, переклад на українську мову буде коштувати значних грошей, що відповідач не може собі дозволити. Щодо отримання допомоги вказав, що влада країни Латвії надали відповідачці Тимчасову посвідку на проживання для отримання робочого місця та тимчасову посвідку для дитини, щоб дитина змогла отримати місце в дитячому садку. Щомісячного фінансування від влади Латвії не надходить, одноразові виплати проводились на рахунок позивача від Латвії в період трьох місяців з дня початку отримання візи, загальна сума отриманої від держави фінансової допомоги приблизно 1000 євро. Представник позивача у відповіді на відзив стверджує, що дружина позивача і сам позивач на даний час працевлаштовані, на утриманні немає а ні дітей, а ні інвалідів, то про яке саме скрутне фінансове становище заявляє представник позивача, не зрозуміло. Вважає що, позивач не надав доказів для зменшення стягнення аліментів, тому просив відмовити у задоволенні позову. Представник позивача - адвокат Підсівальнікова О.О. у судовому засіданні підтримала позовну заяву, просила задовольнити її в повному обсязі з підстав зазначених у позові. Представник відповідача - адвокат Стеганцов М.С. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовної заяви в повному обсязі, підтримав подані відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив, зазначив, що позивачем не надано доказів для зменшення розміру аліментів. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, надані в ході розгляду справи, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 03.09.2019 шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований Шевченківським районним відділом РАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківської області під номером 56 розірвано; стягнуто з [PERSON] , [INFO] аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) боржника, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 14). Згідно копії свідоцтва про шлюб від 17.01.2023, позивач [PERSON] 17.01.2023 зареєстрував шлюб із [PERSON] (а.с. 9). Згідно копії довідки про доходи форма ОК-5 позивач [PERSON] з квітня 2022 року по 31.12.2022 отримав доходи у розмірі 786888,23 грн., з 01.01.2023 по 01.09.2023 у розмірі 777561,13 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на 27.12.2023 [PERSON] має заборгованість у розмірі 177336,08 грн. З 01.12.2023 [PERSON] працює у ТОВ «БК ЕНЕРГОСІТІ» та отримує заробітну плату у розмірі 9200 грн., що підтверджується копією довідки №2/БК виданої 01.03.2024 ТОВ «БК ЕНЕРГОСІТІ». Відповідно до копії Договору оренди квартири від 01.02.2024 позивач [PERSON] орендує житло, яке розташоване у [ADDRESS] та сплачує за це 5500 грн. в місяць. Дружина позивача - [PERSON] працює перукарем та отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою салону краси «GLAMOUR». Згідно копії довідки Куп`янського ВДВС у Куп`янському районі Харківської області СМУ МЮ від 27.12.2023, станом на 01.12.2023 заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів становить 203037,11 грн. Відповідно до довідки жіночої консультації КНП «Міська лікарня № 2» від 29.03.2024, [PERSON] перебуває на 7 тижні вагітності. Згідно з ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки він зареєстрував новий шлюб, змінив місце роботи та отримує меншу заробітну плату, винаймає житло. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже розмір аліментів, визначений рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 0309.2019 розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а їх зменшення, без доведення погіршення майнового становища платника аліментів, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини [PERSON] , [INFO] , та суперечитиме її інтересам. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав до задоволення позовної заяви [PERSON] , оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного та фінансового стану, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03.06.2020 у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16.09.2020 у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), від 28.05.2021 №715/2073/20 (провадження №61-1031св21). Згідно зі статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем при поданні вказаної позовної заяви не сплачено судовий збір та суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, тому судові витрати покладаються на позивача та стягуються з нього на користь держави в сумі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved