Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» (далі - відповідач, ТОВ «Українське бюро кредитних історій»), в якому просить зобов`язати відповідача внести зміни щодо кредитного договору № 190-2249 від 15.07.2015 року, укладеного між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд» та змінити статус кредиту у зв`язку із погашенням заборгованості та закриттям договору. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 15.07.2015 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд» (далі - ТОВ «ФК «Конкорд») було укладено кредитний договір № 190-2249, який припинив свою дію 09.09.2017 року у зв`язку із виконанням [PERSON] своїх зобов`язань, про що ТОВ «ФК «Конкорд» видано довідку. Разом з тим, на звернення позивача, ТОВ «Українське бюро кредитних історій» відмовило [PERSON] у зміні статусу кредиту з посиланням на те, що позивачем не надано оригіналу довідки з «мокрою» печаткою про погашення заборгованості та закриття договору. Після звернення на Національного банку України, позивачу стало відомо про те, що станом на 27.06.2022 року ТОВ «ФК «Конкорд» виключено з Державного реєстру фінансових послуг, відтак у ТОВ «ФК «Конкорд» відсутня можливість надати довідку про погашення заборгованості за кредитним договором № 190-2249 від 15.07.2015 року. Вказує, що наявність нібито відкритого кредитного зобов`язання за даними, що містяться в ТОВ «Українське бюро кредитних історій» перешкоджає у здійсненні ним трудової діяльності як приватного підприємця. За таких обставин, посилаючись на положення ст. 216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), позивач звернувся до суду з указаним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.11.2022 року, справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.11.2022 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. 15.12.2022 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.12.2022 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про зобов`язання вчинити дії, та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 20.04.2023 року. 27.12.2022 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява, без застосування електронного цифрового підпису, про розгляд справи за його відсутності, в якій останній зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. 08.03.2023 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача - адвоката Наконечної А.В., надійшов відзив на позовну заяву. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.03.2023 року відзив представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» - адвоката Наконечної А.В., у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про зобов`язання вчинити дії повернуто відповідачу без розгляду. 03.04.2023 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача - адвоката Наконечної А.В., надійшли письмові пояснення на позовну заяву. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.04.2023 року письмові пояснення представника відповідача у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про зобов`язання вчинити дії повернуто відповідачу. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.04.2023 року у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час та місце судового засідання, згідно п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 13.07.2023 року. 12.07.2023 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява, без застосування електронного цифрового підпису, про розгляд справи за його відсутності, в якій останній зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.07.2023 року у зв`язку із неявкою представника відповідача, згідно ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 23.10.2023 року. 18.07.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій останній зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.10.2023 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час та місце судового засідання, згідно п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 29.01.2024 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.01.2024 року у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час та місце судового засідання, згідно п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 02.04.2024 року. В судове засідання 02.04.2024 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Позивач у заяві від 18.07.2023 року просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить направлення останньому судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на зазначену в позовній заяві адресу, проте, конверт повернувся на адресу суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». Як визначено у ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться. Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Отже, оскільки судова повістка була направлена відповідачу на зазначену в позовній заяві адресу місця реєстрації останнього, проте, конверт повернувся із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою», а відповідач про зміну адреси суд не повідомляв, то суд вважає, що судова повістка відповідачу вручена. Оскільки, згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи. Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Суд встановив, що відповідно до копії довідки ТОВ «ФК «Конкорд», заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 190-2249 від 15.07.2015 року погашена у повному обсязі та 09.09.2017 року кредитний договір припинив свою дію (а. с. 12). [PERSON] звернувся до ТОВ «Українське бюро кредитних історій» із запитом щодо зміни статусу кредиту, у відповідь на яке листом від 07.07.2022 року за вих. № 458 ТОВ «Українське бюро кредитних історій» повідомило позивача про те, що для перевірки по договору зі статусом «проданий» необхідно надати оригінал довідки з «мокрою» печаткою та підписом (або нотаріально засвідчену копію) про погашення заборгованості та закриття договору (а. с. 8). Відповідно до копії листа Національного банку України від 27.06.2022 року за вих. № 14-0004/44191, станом на 27.06.2022 року ТОВ «ФК «Конкорд» виключено з Державного реєстру фінансових послуг, відтак діяльність товариства не підлягає регулюванню Національним банком України (а. с. 9 - 10). Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1, п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Як визначено у ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як визначено у ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України). Правові та організаційні засади формування і ведення кредитних історій, права суб`єктів кредитних історій та користувачів бюро кредитних історій, вимоги до захисту інформації, що складає кредитну історію, порядок утворення, діяльності та ліквідації бюро кредитних історій визначені Законом України «Про організацію формування та обігу кредитних історій». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», ведення кредитної історії - діяльність Бюро із збирання, оброблення, зберігання, захисту, використання інформації, яка складає кредитну історію. Користувач Бюро - юридична або фізична особа - суб`єкт господарської діяльності, яка укладає кредитні правочини та відповідно до договору надає і має право отримувати інформацію, що складає кредитну історію. Як визначено у ч. 1 ст. 5 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», джерелами формування кредитних історій є: відомості, що надаються користувачем до Бюро за письмовою згодою суб`єкта кредитної історії відповідно до цього Закону; відомості державних реєстрів, інформація з інших баз даних публічного користування, відкритих для загального користування джерел за винятком відомостей (інформації), що становлять державну таємницю. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», інформація для формування кредитної історії надається Користувачем до Бюро лише в разі наявності письмової згоди юридичної або фізичної особи, яка уклала кредитний правочин з Користувачем. Користувач у разі укладення кредитного правочину та отримання письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації щодо нього надає до Бюро інформацію про себе, що ідентифікує його як Користувача; про суб`єкта кредитної історії, яка визначена п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 7 цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», бюро вилучає з кредитної історії: 1) інформацію, яка передбачена п. 2 ч. 1 ст. 7, у разі відсутності кредитного правочину, договору або визнання їх недійсними; 2) всю інформацію, що міститься у кредитній історії, у разі відсутності письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації про нього; 3) інформацію, яка передбачена п. п. 2-4 ч. 1 ст. 7, у разі закінчення терміну зберігання інформації в кредитній історії. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», відомості про грошове зобов`язання суб`єкта кредитної історії це: а) відомості про кредитний правочин та зміни до нього (номер і дата укладання правочину, сторони, вид правочину); б) сума зобов`язання за укладеним кредитним правочином; в) вид валюти зобов`язання; г) строк і порядок виконання кредитного правочину; ґ) відомості про розмір погашеної суми та остаточну суму зобов`язання за кредитним правочином; д) дата виникнення прострочення зобов`язання за кредитним правочином, його розмір і стадія погашення; е) відомості про припинення кредитного правочину та спосіб його припинення (у тому числі за згодою сторін, у судовому порядку, гарантом тощо); є) відомості про визнання кредитного правочину недійсним і підстави такого визнання. Як визначено у ч. 2 ст. 10 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», Бюро має право за участю Користувача здійснювати звірення інформації, яка була надана цим Користувачем для формування кредитної історії, та вносити до неї зміни на умовах і в порядку, передбачених цим Законом та Договором. За правилами ст. 13 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», суб`єкт кредитної історії має право звернутися до Бюро з письмовою заявою у разі незгоди з інформацією, що складає його кредитну історію, за винятком інформації про кредитний бал. Заява має включати коментар обсягом не більше ніж 100 слів щодо інформації, що заперечується. Бюро при отриманні заяви від суб`єкта кредитної історії зобов`язане на час перевірки інформації позначити кредитну історію такого суб`єкта кредитної історії відповідною позначкою та протягом п`яти робочих днів з дня отримання заяви звернутися до Користувача, який надав інформацію, що заперечується, про її підтвердження або зміну. Бюро вносить зміни до інформації, що міститься у кредитній історії суб`єкта кредитної історії, та знімає з кредитної історії позначку у разі зміни Користувачем інформації, що заперечувалася суб`єктом кредитної історії. Бюро вилучає з кредитної історії суб`єкта кредитної історії інформацію, що заперечується суб`єктом кредитної історії, а також знімає відповідну позначку, якщо Користувач, який надав цю інформацію, у п`ятнадцятиденний термін з моменту звернення до нього Бюро не надав відповіді. Суб`єкт кредитної історії має право оскаржити в судовому порядку дії Бюро або Користувача, які порушують його права. Так, відповідно до довідки ТОВ «ФК «Конкорд», заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 190-2249 від 15.07.2015 року погашена у повному обсязі та 09.09.2017 року кредитний договір припинив свою дію. На запит позивача щодо зміни статусу кредиту, ТОВ «Українське бюро кредитних історій» 07.07.2022 року було надано відповідь про те, для перевірки по договору зі статусом «проданий» необхідно надати оригінал довідки з «мокрою» печаткою та підписом (або нотаріально засвідчену копію) про погашення заборгованості та закриття договору. Разом з тим, відповідно до листа Національного банку України від 27.06.2022 року за вих. № 14-0004/44191, станом на 27.06.2022 року ТОВ «ФК «Конкорд» виключено з Державного реєстру фінансових послуг, відтак позивач позбавлений можливості надати витребувати ТОВ «Українське бюро кредитних історій» документи. Згідно ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не надано будь-яких належних, достатніх та допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень, відтак, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем понесені в якості судових витрат лише витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 1HH0-PT53-T40P-CKT8 від 13.12.2022 року, які підлягають стягненню з відповідача, оскільки, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. Інших доказів на підтвердження понесення судових витрат сторонами не надано. Враховуючи викладене,

Outcome: approved