Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

27.12.2023 до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області надійшла позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «ПРЕМІУМ АКТИВ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 18.01.2024 матеріали позовної заяви передано за підсудністю до Тростянецького районного суду Вінницької області. Позовні вимоги ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ» обґрунтовані тим, що 21.07.2023 між ТОВ «ФК «Є Гроші Ком» було укладено договір позики «Неймовірний» №3456000780-2915735, відповідно до якого остання отримала у кредит грошові кошти в сумі 30\~000 грн на умовах строковості, зворотності та платності, шляхом перерахування на банківську карту позичальника [NUMBER] зі строком повернення до 04.08.2023 включно. Зазначено, що 01.11.2023 ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ» набуло право грошової вимоги за укладеним Договором позики між відповідачем та ТОВ «ФК «Є Гроші Ком» від 21.07.2023 №3456000780-2915735 на підставі договору факторингу №2023-11-1П, укладеного між ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ» та «КРЕДИТПРОМІНВЕСТ» на загальну суму заборгованості в розмірі 105900,00 грн. Посилаючись на те, що відповідачка не виконала забов`язання за кредитним договором, позивач просить стягнути на його користь дану суму заборгованості та судові витрати. Ухвалою суду від 15.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача не з`явилася, продала заяву про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Фінансова компанія «ПРЕМІУМ АКТИВ». Позов просить задовольнити. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що остання скористалася своїми процесуальними правами. У судові засідання відповідач не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином за місцем реєстрації, про підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відзив від [PERSON] не надійшов. З врахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до вимог\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із ст. ст.\~12,\~13 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог\~статей 76-79 ЦПК України\~доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 21.07.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Є Гроші Ком» та [PERSON] було укладено договір позики «Неймовірний» №3456000780-2915735, який було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації позичальника на Інтернет сайті www.e-groshi.com і виконання ним дій, які свідчать про укладення договору. Порядок отримання та надання позики регламентується\~Законом України «Про електронну комерцію». Пунктом 2.1 договору передбачено, що позикодавець надає позичальнику грошові кошти в позику в сумі 30000 гривень (тридцять тисячі гривень 00 копійок.) на умовах строковості, зворотності, платності, шляхом перерахування на банківську картку позичальника\~ [NUMBER] , а позичальник зобов?язується повернути позику, сплатити проценти та комісії за користування позикою, визначені цим Договором. \~ \~ \~ \~Строк кредитування (строк Позики) за цим Договором складає 15 (п?ятнадцять) календарних днів, позика має бути повернута у термін до 04.08.2023\~року включно. У разі невнесення (або недовнесення) суми грошових коштів для виконання грошового зобов?язання до зазначеної дати повернення позики, невнесена (недовнесена), сума грошового зобов?язання вважається простроченою заборгованістю, та до позичальника застосовується відповідальність за порушення умов цього Договору, визначена розділом 5 Договору (п.2.2 договору). \~ \~ \~ \~Розмір процентів за користування коштами складає 0.20% від суми позики, що за календарний рік становить 73% річних. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за позикою. Нарахування процентів здійснюється щоденно протягом строку кредитування. День надання та повернення Позики враховується при нарахуванні процентів (п.2.3.1). \~ \~ \~ \~Також, позичальник сплачує комісії, які пов`язані з укладанням та обслуговуванням цього договору. Розмір комісій зазначений у п.2.4.1 2.4.6 договору від 21.07.2023. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що договір №3456000780-2915735 від 21.07.2023 укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом,\~що відповідає\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Також, вказаний кредитний договір містить особисті дані відповідача, його паспортні дані, місце проживання, індивідуальний податковий номер, що не ставить чинність його під сумнів. Судом встановлено, що на підтвердження свого права на пред`явлення позовних вимог до [PERSON] позивач посилається на те, що 01.11.2023 ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ» набуло право грошової вимоги за укладеним Договором позики між відповідачем та ТОВ «ФК «Є Гроші Ком» від 21.07.2023 №3456000780-2915735 на підставі договору факторингу №2023-11-1П, укладеного між ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ» та «КРЕДИТПРОМІНВЕСТ» на загальну суму заборгованості в розмірі 105900,00 грн. Згідно договору про надання фінансових послуг з факторингу №2023-11-1П від 01.11.2023 ТОВ «КРЕДИТПРОМІНВЕСТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ» приймає належні ТОВ «КРЕДИТПРОМІНВЕСТ» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с.20-22). Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги до Договору факторингу №2023-11-1П від 01.11.2023 ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №3456000780-2915735 у розмірі 105900,00 грн, з них 30000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 900,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 75000,00 грн сума заборгованості за послуги (а.с.22 звор.). За змістом положень п. 11 ч. 1\~ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»\~факторинг вважається фінансовою послугою. В ч.5\~ст. 5 вказаного Закону\~закріплено, що фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог\~ЦК України\~та вказаного\~Закону. Згідно\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У відповідності до ч.2\~ст. 1083 ЦК України\~якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави. Крім того, згідно ч. 1 та ч. 2\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~ст. 11 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~зазначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України\~передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частин першої та другої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17). Згідно із практикою Європейського суду з прав людини змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. За загальним правилом, встановленим у статтях 89, 264 ЦПК України обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до частини третьої статті 12, частини п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України, визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України передбачено належність доказів належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсність обставини справи. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають знач для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. При цьому відповідно до частини 1 та 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Так, судом достовірно встановлено, що 21.07.2023 між ТОВ «ФК «Є Гроші Ком» та [PERSON] було укладено договір позики, за яким остання отримала 30000,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності. 01.11.2023 між ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ» та ТОВ «КРЕДИТПРОМІНВЕСТ» було укладено договір факторингу. Разом з тим, долучені до позовної заяви докази, не підтверджують факту переходу права вимоги за кредитним договором №3456000780-2915735 від 21.07.2023 від ТОВ «ФК «Є Гроші Ком» до ТОВ «КРЕДИТПРОМІНВЕСТ» та відповідно право ТОВ «КРЕДИТПРОМІНВЕСТ» на подальше відступлення права вимоги за вищевказаним договором. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що ТОВ «КРЕДИТПРОМІНВЕСТ» є правонаступником ТОВ «ФК «Є Гроші Ком» та має право вчиняти правочини від їх імені. На доведення наявності у ТОВ «КРЕДИТПРОМІНВЕСТ» станом на день укладення договору факторингу №2023-11-1П від 01.11.2023 права вимоги до [PERSON] за договором №3456000780-2915735 від 21.07.2023, суду не надано жодного доказу та не заявлено сторонами клопотання про витребуання доказів. Звертаючись до суду, позивач у заявах по суті спору виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, надав докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Також суд звертає увагу, що укладення договорів факторингу не позбавляє обов`язку особи, яка звернулася до суду, доводити замість кредитодавця достовірність нарахованих сум основного боргу, відсотків, комісій, пені, штрафів, періоду нарахувань і т.п. за період із моменту укладення договору кредиту і до звернення до суду з позовною заявою. При цьому суд не вбачає за доцільне надавати в судовому рішенні оцінку доведеності суми боргу [PERSON] , оскільки це не впливає на підстави відмови у позові. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у позові, судові витрати у справі покладаються на позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed