Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

Позивач Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання, вказуючи в обґрунтування позовних вимог, що відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , які надаються позивачем. Квартира [NUMBER] знаходиться в багатоквартирному будинку № 69, який приєднано до системи централізованого теплопостачання. На ім`я відповідального наймача відкрито особовий рахунок № [NUMBER] за вказаною адресою,що відповідає вищевказаній квартирі та відповідно до якого нараховується плата за теплову енергію. Відповідач не виконує свої зобов`язання з оплати наданих послуг, внаслідок чого за період з 01 листопада 2020 року по 30 вересня 2023 року утворилась заборгованість, розмір якої відповідно до розрахунку складає 5305 грн. 76 коп. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за теплову енергію в сумі 5305,76 грн. за період з 01 листопада 2020 року до 30 вересня 2023 року, інфляційні втрати в сумі 178,45 грн. та 3% річних в сумі 48,76 грн. за період з 01 січня 2021 року до 23 лютого 2022 року, заборгованість за абонентське обслуговування в сумі 805,89 грн. за період з 01 листопада 2020 року по 30 вересня 2023 року, поштові витрати, пов`язані з поштовим відправленням відповідачу документів у справі на загальну суму 50,00 грн., витрати за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав (витягу) в сумі 35,00 грн. судові витрати в сумі 2147,20 грн. Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19 січня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі, призначено судове засідання з викликом сторін. Представник позивача Земляна О.М. в судове засідання не з`явилась, була повідомлена належним чином про дату та час розгляду справи, звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи, надала до суду письмовий відзив на позовну заяву, а також звернулась з заявою про розгляд справи у її відсутність з урахуванням поданого відзиву, у якому відповідач зазначила, що 10 серпня 2012 року нею було придбано частини квартири за адресою: [ADDRESS] , у громадян [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу квартири, в якій на час придбання вже було встановлено автономне газове опалення. Позивач обізнаний про це, оскільки вказує у розрахунку до позовної заяви про те, що квартира відповідача обладнана індивідуальним газовим опаленням. Труби з централізованого опалення, що ведуть у квартиру відповідача, відрізані та не функціонують, що підтверджується відповідним фотознімком. З огляду на те, що відповідач користуючись газовим опаленням, сплачувала рахунки за споживання газу газопостачальній компанії, а також те, що у дані рахунки фактично входила і плата за опалення квартири відповідача, позивач поданням даного позову фактично примушує відповідача двічі сплатити за послугу (опалення), яка з часу придбання квартири надається іншим постачальником. З аналізу норм діючого законодавства вбачається, що споживач має сплачувати кошти тільки за фактично надані комунальні послуги (послугу). Відповідач разом з придбанням вище зазначеної квартири зробив вибір послуг на користь індивідуального газового опалення, позивач про це знав і враховував під час складання вище згаданого розрахунку послуг, одночасно позивачем не задовольнялось жодних потреб відповідача на отримання належних послуг з теплопостачання у квартирі відповідача. Таким чином, відсутні жодні підстави для задоволення цього позову. Якщо позивач має на увазі у заявленому позові також плату за опалення внутрібудинкових приміщень, то згідно п.12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку. В зв`язку з тим, що позивач не здійснив жодних заходів з утеплення місць загального користування будинку, також тим, що батареї опалення у під`їзді відповідача, або відрізані, або не працюють, відповідач за цим позовом не сплачує за опалення місць загального користування будинку. У задоволенні позовних вимог позивача відповідач просила відмовити у повному обсязі за безпідставністю. З`ясувавши позицію представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу ВРТ/880410, виданого 10 серпня 2012 приватним нотаріусом Костянтинівського міського нотаріального округу Борисевич В.А. р/№1557; свідоцтва про право власності б/н від 04 грудня 1998 року, відділу по приватизації при ВРЖО, є [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу, витягом про державну реєстрацію прав, Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 331583595 від 08 травня 2023 року. Позивач ОКП «Донецьктеплокомуненерго» є постачальником послуг з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] . Теплопостачальником відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я відповідача [PERSON] В період 2020-2023 р.р. позивачем надавались послуги з централізованого опалення, що підтверджується актами про підключення житлового будинку [ADDRESS] до системи централізованого опалення від 02 листопада 2020 року, 25 жовтня 2021 року, 01 листопада 2022 року. Квартира відповідача [PERSON] обладнана індивідуальним опаленням, про що зазначено позивачем та що підтверджується доданими до відзиву відповідачем доказами - листом узгоджень на отримання технічних умов від 18 серпня 2006 року; довідкою ПП [PERSON] щодо встановлення та підключення автономного опалення за адресою: [ADDRESS]; висновком (технічними умовами) від 23 серпня 2006 року; вимогами при відключенні споживачів від теплових мереж ПО «Костянтинівкатепломережа»; висновком місцевого органу державного пожежного нагляду, тощо. Судом також оглянуто фотознімок, наданий відповідачем на підтвердження від`єднання труб централізованого опалення, що ведуть у квартиру відповідача. Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України плата за комунальні послуги, в тому числі за теплову енергію, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 7Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (із змінами і доповненнями) встановлено обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (із змінами і доповненнями) споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Пунктами 36, 37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 передбачено, що споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Згідно підпункту 5) п.45 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, та вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначена правова позиція наведена у Постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року по справі № 401/710/15-ц. Таким чином, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання місць загального користування, за умови отримання ним відповідних послуг, він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною. За змістом п. 28 Правил надання послуг з централізованого опалення (діючих на час виникнення спірних правовідносин), постачання холодної та гарячої води, споживачі, які відмовились від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Пунктом 14Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 передбачено що відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315. З 25 січня 2019 року діє Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315, якою встановлено порядок визначення та розподілу між споживачами обсягу спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень. Відповідно до п. 2 Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, допоміжні приміщення - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будівлі/будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення); загальнобудинкові потреби - витрати на забезпечення спільних потреб будівлі/будинку комунальними послугами; загальнобудинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення; місця загального користування (далі - МЗК) - загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень, тощо. Визначення обсягу теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, здійснюється відповідно до розділу III цієї Методики. Розподіл цього обсягу здійснюється серед споживачів за категоріями приміщень згідно з додатком 1 до цієї Методики пропорційно до їх загальних/опалюваних площ/об`ємів. Відповідачу [PERSON] теплопостачальником проведено нарахування за опалення місць загального користування та обсяг теплової енергії на функціонування системи опалення відповідно до показників вузла комерційного обліку. З розрахунку заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] вбачається, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , обладнана індивідуальним опаленням, площа квартири для розрахунку 59,8 м.кв, у будинку встановлено вузол комерційного обліку теплової енергії, загальна площа будинку складає 5628,7 м.кв. Розподіл обсягу спожитих у будинку комунальних послуг здійснено на підставі Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будинку комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 р. №315 (I, III, V) зі змінами відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2021 р. №358 "Про внесення змін до Методики розподілу обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг"(п.2 розділу III,ф-ла 12; п.8 та п.9 розділу IV,ф-ла 25 та 26). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за особовим рахунком № [NUMBER] на ім`я споживача [PERSON] , за період часу з листопада 2020 року по вересень 2023 року включно утворилась заборгованість, розмір якої складає 5305 грн. 76 коп., а також інфляційні збитки у розмірі 178 грн. 45 коп., 3% річних у розмірі 48 грн. 76 коп., заборгованість за абонентське обслуговування в сумі 805 грн. 89 коп., що підтверджується довідкою про нарахування та сплату послуг теплопостачання за особовим рахунком № [NUMBER] ,розрахунком 3% річних та інфляційних нарахувань. Відповідно до довідки позивача від 13 жовтня 2023 року, звернень споживачів за особовим рахунком № [NUMBER] по квартирі [ADDRESS] , щодо не проведення стягнення з наданням документів відповідно до Постанови КМУ «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05 березня 2022р. № 206 (зі змінами) до ОКП «Донецьктеплокомуненерго» не надходило. Як передбачено ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. У разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя для перевірки якості наданих послуг. Порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом (ч.ч. 1 -3 ст. 27 Закону). Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості (ч. 5 ст. 27 Закону). За змістом п. 33 Правил надання послуг з централізованого опалення (діючих на час виникнення спірних правовідносин)у разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконавця в усній формі за допомогою телефонного зв`язку чи у письмовій формі за адресами, що зазначені в договорі. Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (із змінами і доповненнями) індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). На підставі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 4 ст. 319 ЦК України передбачено, що власність зобов`язує. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За змістом ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як зазначено позивачем, внаслідок неналежного виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань з оплати послуг за особовим рахунком № [NUMBER] за період часу з листопада 2020 року по вересень 2023 року включно утворилась заборгованість, розмір якої складає 5305 грн. 76 коп., а також інфляційні збитки у розмірі 178 грн. 45 коп., 3% річних у розмірі 48 грн. 76 коп., заборгованість за абонентське обслуговування в сумі 805 грн. 89 коп. Наведений розрахунок заборгованості повністю або частково не спростовано відповідачем. Факт надання послуг з теплопостачання у будинку, де проживає відповідач, не оспорюється сторонами, і підтверджується актами про підключення житлового будинку до системи централізованого опалення. Будинок, в якому розташовується квартира відповідача, обладнаний вузлом комерційного обліку теплової енергії. Доказів щодо не підтримання внутрішньобудинкової системи опалення житлового будинку в робочому стані або недотримання нормативної температури повітря місць загального користування та допоміжних приміщень, стороною відповідача суду не надано. Так само, обставин щодо повідомлення споживачем виконавця комунальних послуг про ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг у встановленому законом порядку у ході судового розгляду справи не було встановлено. Посилання відповідачки на відсутність приладів опалення в під`їзді багатоквартирного будинку як на підставу неправомірності пред`явлення до неї вимог про оплату за опалення місць загального користування є безпідставними, оскільки не підтверджують відсутність системи опалення у місцях загального користування всього будинку. Таким чином, чинними нормативно-правовими актами не передбачено звільнення споживачів від їх обов`язку оплати теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та функціонування внутрішньо будинкових систем опалення, у разі обладнання таких приміщень індивідуальними системами опалення чи відключення від централізованого опалення, оскільки система опалення складається не лише з приладів опалення, а також з трубопроводів та арматури. При цьому обсяги споживання теплової енергії за опалення місць загального користування та за забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення є складовими загально спожитого будівлею обсягу теплової енергії і не є додатково визначеними обсягами споживання теплової енергії. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 22 грудня 2020 року по справі № 311/3489/18. Приймаючи до уваги все вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає, що даний позов підлягає до задоволення, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період часу з 01 листопада 2020 року по 30 вересня 2023 року включно в розмірі 5305 гривень 76 копійок, заборгованість за абонентське обслуговування за період з 01 листопада 2020 року по 30 вересня 2023 року в сумі 805 гривень 89 копійок, інфляційні втрати у розмірі 178 гривень 45 копійок за період з 01 січня 2021 року по 23 лютого 2022 року, 3% річних у розмірі 48 гривень 76 копійок за період з 01 січня 2021 року по 23 лютого 2022 року. В силу ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2147,20 грн.. Відповідно до п.4 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Позивачем по справі понесені витрати, пов`язані з поштовим відправленням відповідачу документів у справі на суму 50,00 грн., витрати, пов`язані з формуванням Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відповідача у справі на суму 35,00 грн. тому ці витрати слід стягнути з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved