Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА 1. Стислий виклад позиції позивача. ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №4/2690908, укладеним 24.01.2019 року в розмірі 121\~433,90 грн, що складається з: 66\~099,45 грн - залишок по тілу кредиту, 19 057,41 грн сума простроченого тіла кредиту, 922,53 грн - нараховані проценти, 9 596,50 грн. сума прострочених процентів, 2 574,94 грн - комісія, 23 183,07 грн - прострочена комісія, а також судові витрати. В обґрунтування вимог вказано, що 24.01.2019 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] був укладений комплексний договір №4/2690908, за умовами якого банк надає позичальникові грошові кошти в розмірі 129 394,02 грн зі строком користування на 60 місяців, річні проценти 15%, комісійна винагорода щомісячно 1,99% . Позивач зазначає, що на підставі Договору про відступлення права вимоги №3-2021 від 16.12.2021 р. ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло права вимоги [PERSON] за вказаним вище кредитним договором. Позивач посилається на те, що банк виконав умови договору, надав відповідачу в користування грошові кошти, натомість [PERSON] умови кредитного договору не виконує, кредитні кошти в установлений графіком строк не повертає та станом на 20.12.2021 року заборгованість за кредитним договором становить 121\~433,90 грн, яку просить стягнути на свою користь. В судове засідання Позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 2. Стислий виклад заперечень відповідача. Представником Відповідача - [PERSON] , подано відзив на позов, за яким просить відмовити у задоволенні позову з підстав його необґрунтованості, а саме: 1)Відповідно до заяви на видачу готівки від 24.01.2019 року №25409209-1 відповідач отримав від АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" 88 523,63 гривні, а не 129 392,02 гривні як зазначено у позові; 2)Відповідно до доданих до відзиву квитанцій за період 2019-2021 роки відповідачем було погашено кредит у сумі 138 108,36 гривень; 3)Також відповідач заперечує проти нарахування та стягнення позивачем з нього комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості (надалі -комісія): щомісячно в розмірі 1.99 % у місяць від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1.Договору, яка зазначена у п.1.3.2. кредитного Договору. Відповідач вважає таку умову п.1.3.2. договору нікчемною. З огляду на вищевказане, просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Відповідач та його представник які про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином, у судове засідання повторно не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, жодних заяв та клопотань до суду не надіслали. Суд приходить до висновку про можливість розглянути справу без участі відповідача на підставі ч. 3 ст. 223 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. 3. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 03 жовтня 2023 року витребувано у позивача ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» належним чином завірену копію деталізованого розрахунку ціни позову, в якому зазначити за якою саме ставкою відбувалося щомісячно нарахування відсотків за користування кредитом та комісії по кредитному договору №4/2690908 від 24.01.2019 року, а також розрахунку щомісячного погашення відповідачем сум (тіло кредиту, відсотки, комісія тощо). 27 жовтня 2023 року ухвала суду виконана та відповідний розрахунок долучений до матеріалів справи. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА 4. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що 17.01.2019 року [PERSON] підписав Заяву-анкету №0101100-17012019-002 на отримання готівкового кредиту "Свобода" (а.с.10-11). 24.01.2019 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] підписаний комплексний договір №4/2690908 (а.с.5), згідно пункту 1.1 якого передбачено, що банк надає позичальникові кредит в сумі 129394,02 грн строком на 60 місяців з 24.01.2019 р. по 23.01.2024 р. Позичальник сплачує платежі за кредитом щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту, як день повернення кредиту. Пунктом 1.2 договору передбачено, що кредит надається позичальнику на споживчі потреби, в тому числі на сплату страхового платежу за договором страхування життя згідно договору та правил надання споживчого кредиту в АТ «Креді Агріколь Банк» та на умовах страхування життя позивальника. Згідно п. 1.3 договору за користування кредитом позичальник сплачує: процентну винагороду, щомісячно в розмірі 15,00 % річних, починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення заборгованості за договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 1,99% у місяць від суми кредиту. Додатком № 1 до комплексного договору №4/2690908 від 24.01.2019 року є таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (в тому числі Графік платежів по кредиту, ануїтет) (а.с. 6). 24.01.2019 року [PERSON] , підписав пам`ятку клієнту за кредитним договором № №4/2690908 від 24.01.2019 (а.с. 9). Згідно Меморіальних ордерів №25409068-1 та №25409068-5, виписки по рахунку вбачається, що банк виконав своє зобов`язання, перерахував на картковий рахунок відповідача 10673,02 грн - страховий внесок та 118721,00 грн - сума кредиту, що разом становить 129394,02 грн (а.с. 15-24). Матеріалами справи підтверджується, що відповідач частково повернув кредитні кошти, сплачував проценти за їх користування та комісію (а.с. 16-24). Разом з тим, судом встановлено, що відповідач допустив неналежне виконання зобов`язання, не в повному обсязі повернув кредит і нараховані відповідно до умов договору проценти, внаслідок чого утворилась заборгованість.. 16.12.2021 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладений Договір про відступлення права вимоги №3-2021, згідно з умовами якого відбулось відступлення прав вимоги за кредитними договорами, у тому числі за договором №4/2690908, який був укладений 24.01.2019 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] (а.с. 29-35). Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З урахуванням викладеного, на підставі ст.ст. 512, 514 ЦК України ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача. 20.12.2021 р. та 20.047.2023 р. ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» направило [PERSON] , повідомлення-вимогу про дострокове повернення кредиту (а.с. 36-43). Згідно розрахунків заборгованості по комплексному договору №4/2690908 від 24.01.2019 року станом на 20.12.2021 року заборгованість [PERSON] , становить 121\~433,90 грн, та складається з: 66\~099,45 грн - залишок по тілу кредиту, 19 057,41 грн сума простроченого тіла кредиту, 922,53 грн - нараховані проценти, 9 596,50 грн. сума прострочених процентів, 2 574,94 грн - комісія, 23 183,07 грн - прострочена комісія (а.с. 25, 120-121), який суд вважає правильним та таким, що відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору. 5. Оцінка доказів, аргументів учасників справи, норми права, застосовані судом та мотиви їх застосування. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. В частинах 1,2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 3 статті 1054 ЦК України встановлено, що особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи, що судом встановлено, що відповідач допустив неналежне виконання зобов`язання, не в повному обсязі повернув кредит і нараховані відповідно до умов договору проценти, внаслідок чого утворилась заборгованість, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по комплексному кредитному договору №4/2690908 від 24.01.2019 року станом на 20.12.2021 року в розмірі 95675,89 грн, яка складається з: 66\~099,45 грн - залишок по тілу кредиту, 19 057,41 грн сума простроченого тіла кредиту, 922,53 грн - нараховані проценти, 9 596,50 грн. сума прострочених процентів, підлягають задоволенню. 5.1. Відповідач стверджує, що відповідно до заяви на видачу готівки від 24.01.2019 року №25409209-1 відповідач отримав від АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" 88 523,63 гривні, а не 129 392,02 гривні як зазначено у позові (а.с. 97). Суд відхиляє такі заперечення з тих підстав, що згідно Меморіальних ордерів №25409068-1 та №25409068-5, виписки по рахунку вбачається, що банк виконав своє зобов`язання, перерахував на картковий рахунок відповідача 10673,02 грн - страховий внесок та 118721,00 грн - сума кредиту, що разом становить 129394,02 грн (а.с. 15-24). В той же час, в заяві на видачу готівки від 24.01.2019 року №25409209-1 на яку посилається відповідач зазначено, що цей документ стосується іншого кредитного договору (з іншим номером та датою укладення) (а.с. 97). 5.2. Відповідач посилається на те, що в розрахунку заборгованості не враховані платежі здійснені ним за період 2019-2021 роки на суму 138 108,36 гривень, які підтверджуються доданими до відзиву квитанціями (а.с. 93-100). Суд не сприймає такі заперечення, як помилкові, оскільки з розрахунків заборгованості по комплексному договору №4/2690908 від 24.01.2019 року вбачається, що всі здійснені відповідачем платежі враховані (а.с. 16-24, 119-121). 5.3. Щодо вимог про стягнення комісії. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву заперечував проти стягнення комісії, посилаючись на те, що умови договору про сплату комісії є нікчемними. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Разом з тим, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 зроблений правовий висновок, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». У постанові від 06.11.2023 року у справі № 204/224/21 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Судом встановлено, що пунктом 1.3.2. укладеного між сторонами договору передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (надалі комісія) щомісячно - комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1,99% у місяць від суми кредиту, зазначеної у п. 1.1. Договору. Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування Позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування Позичальника (як усне так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо. На підставі матеріалів справи і з умов укладеного між сторонами кредитного договору, судом не встановлено, що сплата комісійної винагороди, передбачена п. 1.3.2 даного договору, була передбачена саме за послуги, які повинен був отримувати позивач за плату у разі, якщо він використав своє право на безоплатне отримання інформації про стан заборгованості, що передбачено ст. 11 Закону України "Про споживче кредитування". Позивачем не доведено на підставі наданих доказів, що позивач звертався до банку, отримував одноразово послуги безоплатно, а умови договору передбачають сплату комісії саме за послуги які підлягали оплаті. Беручи до уваги наведені вище обставини, на підставі положень ЦК України, судової практики, суд дійшов висновку, що пункт 1.3.2. укладеного між сторонами договору, згідно з яким передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості, є нікчемним на підставі частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». У постанові від 06.11.2023 року у справі № 204/224/21 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зазначено, що у разі встановлення нікчемності умови договору про сплату комісії, правильним є висновок про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення комісії. З огляду на те, що суд дійшов висновку, що положення п.1.3.2 комплексного договору про сплату комісії за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними, а відтак в задоволенні вимог про стягнення з відповідача комісії в сумі 2 574,94 грн та простроченої комісії в розмірі 23 183,07 грн слід відмовити. 5.4. Відповідач, як на заперечення проти позиву посилається на те, що безпідставно сплачував комісію згідно п.1.3.2 комплексного договору на протязі 2019-2021 років. Якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду з вимогою за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину. З пояснень відповідача вбачається, що він звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом про застосування наслідків нікчемного правочину за комплексним договором № 4/2690908 від 24.01.2019 року з огляду на нікчемність пункту 1.3.2. цього договору. В той же час, суд в цій справі не вирішує зустрічних позовних вимог про безпідставність отримання позивачем майна (грошових коштів) за рахунок відповідача на протязі 2019-2021 років. Враховуючи вищенаведене суд відхиляє такі заперечення. 5.5. Розподіл судових витрат між сторонами здійснюється на підставі ст. 141 ЦПК України наступним чином. Витрати на сплату судового збору слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial