Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

01 грудня 2023 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява від [PERSON] до [PERSON] , третя особа, Південна товарна біржа, в якій позивач просить визнати дійсним договір купівлі-продажу гаражу № [NUMBER] загальною площею 23,20 кв.м.,, за адресою м.Миколаїв , АГК "Південний Буг" між [PERSON] та [PERSON] ,зареєстрований Південною товарною біржею за № 7507. Визнати за [PERSON] право власності на гараж № [NUMBER] загальною площею 23, 20 кв.м., за адресою м.Миколаїв , АГК "Південний Буг" Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.12.2023 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Одночасно з цим витребувано у Першої державної нотаріальної контори Миколаївської області належним чином засвідчену копію спадкової справи №1097/2002 , яка відкрита після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 07.02.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розглду по суті. У судове засідання сторони у справі не з`явилися з невідомих суду причин. Представник позивача адвокат Руснакова Т.А., подала до суду заяву, у якій просила провести розгляд справи за їх з позивачами відсутності, позовні вимоги підтримують, просить їх задовольнити. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. У відповідності дост. 13 ЦПК Українисуд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. На виконання ухвали суду від 04 грудня 2023 року Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області до суду надано відповідь. Врахувавши думку представника позивача суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 20 жовтня 1997 року,між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу гаражу № [NUMBER] загальною площею 23,20 кв.м., за адресою м.Миколаїв, АГК "Південний Буг" та зареєстрований в той же день Південною товарною біржею за №7507. При укладенні вказаного договору сторони дійшли згоди за всіма істотними умовами договору і виконали свої зобов`язання, що підтверджується укладеним в письмовій формі договором купівлі-продажу, але нотаріально посвідчити договір неможливо.У відповідності до умов договору продавець отримав від позивача грошові кошти у розмірі 3 032 грн., за продаж квартири до укладення договору. В подальшому договір був зареєстрований у Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 11.11.1997 року. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді гаражу Спадкоємцем за законом першої черги є позивач, як дружина спадкодавця,оформити спадщину на себе вона не може,так як договір купівлі продажу гаражу не був нотаріально посвідчений. Позивачка звернулася до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка на його майно. Перша Миколаївська державна нотаріальна контора повідомила , що від 13 січня 2003 року була заведена спадкова справа за №1097/2002 року після помрелого [PERSON] ,який помер [INFO] , з матеріалів якої слідує, що позивачка є єдиним спадкоємцем, якйи прийняв спадщину в установленому заокнм порядку. Товарна бірже не може організзовуватись в формі будь-якого господарського товариства. Також слід зазначити, що товариство не має право засвідчувати справжність підписів сторін, що свідчить вищезазначений договір. На підставі вищезазначеного данний договір не може бути прийнятий в якості правовстановлюючого документу для переоформлення прав спадкоємців. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог суд зазначає таке. Згідно зі статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року зазначено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу», який діяв на час укладення договору, договори, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Згідно до ст. 12 Закону України "Про власність", який діяв на час виникнення правовідносин, громадянин набуває право власності на майно, отримане внаслідок угод, не заборонених законом. Перша миколаївська державна нотаріально контора Миколаївської області на виконання ухвали суду від 04.12.2023 року повідомила, що спадкова справа заведена після смерті громадянина [PERSON] , померлого [INFO] була закрита 12.04.2005 року , у зв`язку з видачей свідоцтв про право на спадщину та передана на зберігання до Державного нотаріального архіву у Миколаївській області. Таким чином [PERSON] на законних підставах набув право власності на гараж № [NUMBER] загальною площею 23,20 кв.м., за адресою м.Миколаїв , АГК "Південний Буг", та після його смерті зазначений гараж є спадковим майном. Позивач проживала разом із спадкодавцем з 1998 року . [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , зареєстроване Центральним відділом реєстрації актів громадянського стану в 1998 році. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. За змістом ст.ст.57,58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Положеннями п.4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01.01.2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Договір купівлі-продажу від 20 жовтня 1997 року укладено сторонами під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року(далі ЦК УРСР), ст. 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу квартири (житлового будинку), якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно ст. 47 цього Кодексу, недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору. Приписами ст.224 ЦК УРСР встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. При укладанні договору купівлі-продажу від 20.10.1997 року сторони керувались ч.2ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», відповідно до якої, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Саме тому вважали, що договір купівлі-продажу квартири укладено згідно вимог чинного на той час законодавства. У відповідності до ч.2ст.47ЦК УРСР та п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, вправі визнати угоду дійсною. В укладеному 20.10.1997 року договорі купівлі-продажу сторони повністю оговорили усі істотні умови договору. Усі зобов`язання за договором купівлі-продажу нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі. Факт купівлі-продажу квартири і виконання умов укладеного договору не оскаржено і ніким не оспорюється. Відповідно до ч.2ст. 220 ЦК України(2003), якщо сторони у письмовій формі погодили усі істотні умови договору купівлі-продажу та відбулося його повне або часткове виконання сторонами, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У зв`язку з тим, що сторони за договором купівлі-продажу нерухомого майна повністю виконали свої обов`язки по цьому договору, однак не мають можливості його нотаріально посвідчити, то суд вважає необхідним вказаний договір визнати дійсним. З матеріалів справи вбачається, що дана угода була виконана сторонами повністю. За таких обставин, суд вважає доводи позивача про визнання біржового договору купівлі-продажу дійсним, обґрунтованими, а вимогу такою, що підлягає задоволенню. Стаття 1297 ЦК України встановлює обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Статтею 328 ЦК України, встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Згідно із ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, але його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Даючи юридичну оцінку зібраним у справі доказам, суд приходить до висновку, що позивач у встановлений законом строк звернувся із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка [PERSON] , спірне майно належало померлому, але у зв`язку з вищевикладеними обставинами, позивач не може оформити право власності, що унеможливлює в повній мірі володіти та користуватись ним. Крім того, позивач в іншій спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може. Враховуючи те, що до суду не надійшло доказів на спростування викладених в позові обставин, суд вважає, що позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на спадкове майно ґрунтуються на чинному законодавстві, а тому підлягають задоволенню в частині визнання права власності на зазначений гараж в порядку спадкування за законом. Відповідно до ч.1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, вимог щодо розподілу судових витрат позивачем не заявлялось, а тому витрати пов`язані з судовим розглядом цивільної справи, покладаються на позивача.

Outcome: approved