Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою. У позовній заяві він посилався на те, що 22 березня 2014 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб. Від спільного проживання мають спільну неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який мешкає разом з відповідачкою. Протягом останніх років відношення з відповідачкою поступово погіршувалися в результаті чого, між ним зникло взаєморозуміння. Спільне життя з відповідачкою у них не склалося. Виникали непорозуміння, що не дають їм зберегти шлюб. Будь-які спроби в свій час примиритися не дали бажаних результатів. Подружні відносини між ними припинилися з березня 2022 року, позивач з відповідачкою проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не є можливим та суперечать інтересам позивача та інтересам їх спільної дитини. Позивач у судове засідання не з`явився, проте через канцелярію суду направив заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позов підтримує, просив розірвати шлюб. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, проте направила на адресу суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечувала. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позові вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] виданого 22 березня 2014 року, Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 222, [PERSON] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Від шлюбу мають спільну неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1190. Судом було встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливим. Сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо. За положеннями ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно доч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Вирішуючи питання про можливість задоволення позову, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. В даному випадку заходів для відновлення родинних відносин вжито не було, сторони не мешкають однією сім`єю, на примирення не згодні - зазначене свідчить про те, що родина розпалася остаточно, тому позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 105, 110, 112, 114, 115 СК України та

Outcome: approved