Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

05.12.2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Харківської міської ради, і просить суд визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] , строком 3 місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] у Харкові помер його батько - [PERSON] . На день своєї смерті батько проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті залишилася спадщина у вигляді зазначеної квартири. На момент смерті спадкодавець був зареєстрований у квартирі [ADDRESS] один. Це підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 16.11.2023 року, а також про це зазначається у постанові від 16.11.2023 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Мороз Г.І. Позивач зазначає, що з 19.02.2021 року перебуває на військовій службі та з початку повномасштабного вторгнення з боку рф він постійно і безпосередньо задіяний у військових заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією рф проти України. Також позивач вказує, що з 24.02.2022 року не мав відпусток, лише на 3 дні приїжджав поховати батька 17.04.2023 року. За таких обставин позивач не мав можливості своєчасно у 6 місячний термін з дня смерті батька звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після його смерті. Окрім того, батьком був складений заповіт на позивача 16.10.2018 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ключніковой В.О., та зареєстрований у реєстрі за №2763, і є чинним. З огляду на викладене, позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.12.2023 року прийнято позов до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Харківської міської ради про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. Призначено підготовче засідання. 16.01.2024\~року ухвалою\~Жовтневого районного\~суду м.\~Харкова підготовче\~провадження у\~цивільній справі за позовом\~ [PERSON] до\~Харківської міської\~ради про\~визначення додаткового\~строку на\~прийняття спадщини закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання 20.03.2024 року учасники справи не з`явилися, повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином. Представник позивача [PERSON] - адвокат Горенко О.І. подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач Харківська міська рада, згідно вимог ст. 128 ЦПК України, у підготовче та судові засідання не з`явився, в порушення ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.03.2024 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №34 та підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.07.2002 року. Батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). [PERSON] 16.10.2018 року склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ключніковою В.О. та зареєстрований у реєстрі за №2763. Вказаним заповітом [PERSON] на випадок його смерті зробив розпорядження про те, що все його майно, яке буде належати йому на день смерті, він заповідає [PERSON] , [INFO] (а.с.13). [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер, про що18.04.2023 року зроблено відповідний актовий запис №4487 та підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 18.04.2023 року (а.с. 4). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.11.2023 року приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Мороз Г.І. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] , що належала [PERSON] , 1963 року народження, померлому [INFO] , з тих підстав, що [PERSON] порушив строк для подачі заяви про прийняття спадщини, передбачений п.1 ст. 1270 ЦК України, а також постійно не проживав разом з померлим на час відкриття спадщини. При цьому у вказаній постанові зазначено, що 16.11.2023 року нотаріусом заведено спадкову справу №76/2023 за заявою сина спадкодавця [PERSON] . При цьому також нотаріусом встановлено наявність актового запису про шлюб [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 09.08.1993 року, однак також встановлено і наявність актового запису про смерть [PERSON] , дата смерті [INFO] . Інших спадкоємців на 16.11.2023 року немає (а.с.8-10). Як вбачається з Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 16.11.2023 року, станом на 16.04.2023 року [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.12). З інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04.12.2023 року за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] - на підставі договору купівлі-продажу від 28.09.2018 року, реєстровий номер № 4604 (а.с. 14). Відповідно до наданих довідок з військової частини від 21.11.2023 року позивач [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині з 19.02.2021 року по теперішній час. Окрім того, довідкою підтверджено, що дійсно в період з 24.02.2022 року 08.08.2022 року, з 16.08.2022 року по 05.02.2023 року, з 04.03.2023 року по 17.04.2023 року, з 29.04.2023 року по 17.05.2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, перебуваючи у Донецькій області (а.с.6-7). Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1\~ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до пункту 4 частини 2\~статті 43 ЦПК України\~учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено правила визначення належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. Згідно ч. 1, п.п. 8 ч. 2\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу права на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до\~ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом встановленого строку, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. В\~постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~вказано, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Згідно з п. 24 вищевказаної постанови Пленуму особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Зі змісту п.2.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5\~вбачається, що письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою. Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п.3.5. гл.10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5. Виходячи зі змісту\~ст. 1272 ЦК України\~позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні запроваджено воєнний стан з 5:30 год. 24.02.2022 року. Вказаним вище Указом, зокрема, визначено, Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, [INFO] , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. У постанові від 28.03.2022 року по справі №750/2158/21 Верховний Суд зазначив, що поважними причинами пропуску строку визнаються зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо. З огляду на досліджені докази, судом встановлено, що позивач [PERSON] , як єдиний спадкоємець першої черги, а також за заповітом, після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , не був постійно зареєстрований зі спадкодавцем на день його смерті і звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини лише 16.11.2023 року, тобто з пропуском шестимісячного строку на 1 місяць. При цьому закінчення строку на прийняття спадщини після смерті [PERSON] (тривалістю 6 місяців з 16.04.2023 по 16.10.2023 року) співпало з перебуванням позивача на військовій службі у військовій частині з 19.02.2021 року по теперішній час, в тому числі із участю позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією рф проти України у Донецькій області (з 24.02.2022 року 08.08.2022 року, з 16.08.2022 року по 05.02.2023 року, з 04.03.2023 року по 17.04.2023 року, з 29.04.2023 року по 17.05.2023 року), що підтверджено належними і достатніми доказами і свідчить про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини позивачем. Викладені обставини суд вважає такими, що свідчать про наявність об`єктивних, непереборних та істотних труднощів для вчинення спадкоємцем [PERSON] дій щодо прийняття спадщини, бере до уваги, що позивач пропустив визначений законом строк лише на один місяць, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача і вважає за необхідне визначити [PERSON] додатковий строк тривалістю 3 (три) місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , який вважає достатнім. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). На підставі викладеного та

Outcome: approved