Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

В січні 2024 року представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з розподілу природного газу за період з 01.12.2021 року по 31.01.2023 року в сумі 3278,59 грн., та судового збору у розмірі 2 684,00 грн. Позов обґрунтований тим, що між АТ «КИЇВОБЛГАЗ» як оператором ГРМ та споживачем\~\~ [PERSON] укладено Типовий договір розподілу природного газу, який затверджений\~постановою від 30 вересня 2015 року № 2498 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до\~Закону України «Про ринок природного газу»\~і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого\~постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494\~(п. 1.2. договору). Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей\~633,634,641,642 Цивільного Кодексу України\~на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання та/або сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтвердження споживання природного газу. Фактом приєднання відповідача до умов Договору свідчило: забезпечення її домоволодіння природним газом, його доставка та цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи, часткова сплата рахунків. Внаслідок систематичного нехтування відповідачем своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати послуг з розподілу природного газу утворилася заборгованість за період з 01.12.2021 року по 31.01.2023 року в сумі 3278,59 грн., та не погашена відповідачем. Ухвалою судді від 15.01.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином, в поданій до суду заяві просить слухати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, перешкод для розгляду справи судом не встановлено, суд вважає за можливе здійснювати розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України. Суд, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті у їх сукупності, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод 1950року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовано Цивільним кодексом України (далі ЦК України) та Кодексом газорозподільних систем (далі Кодекс ГРМ), який затверджено постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30 вересня 2015 року. Розподіл природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Типовий договір розподілу природного газу, затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1384/27829. Судом встановлено, що розподіл природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Типовий договір розподілу природного газу, затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1384/27829. [PERSON] 13.11.2017 року було подано заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу. Адреса об`єкту: [ADDRESS] . Таким чином [PERSON] є споживачем газу та послуг з розподілу природного газу за даною адресою, відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , фактично споживає природний газ та сплачує його вартість, тому між сторонами існують договірні правовідносини. Типовий договір розподілу природного газу є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи (згідно з пунктом1.1 договору). Умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу ГРМ (згідно з пунктом 1.2 договору). Договір розподілу природного газу побутовим споживачем укладається з урахуванням статей 633, 634, 641та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору розподілу природного газу, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Відповідно до пункту 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ та пункту 1.3 договору передбачено, що фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Як вбачається зі змісту позовної заяви між позивачем та відповідачем було укладено типовий договір розподілу природного газу (акцептування договору споживання природного газу), відповідно до п. 2.1 договору оператор ГРМ зобов`язується надати споживчу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити своєчасно оплачувати заявнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Відповідно до статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Відповідно до пункту 2.1 Типового договору Оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послуги з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі строки та порядку визначені цим Договором. Відповідно до статті 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. У порушення умов договору відповідач не проводить оплату за розподіл природного газу, внаслідок чого у нього за період з 01.12.2021 року по 31.01.2023 року утворилася заборгованість у розмірі в сумі 3 278,59 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування розміру заборгованості. Про наявність обов`язку споживача оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними при відсутності підписаного договору про надання таких послуг, неодноразово зазначалось у правових позиціях, сформованих у постанові ВСУ від 26.04.2016 (справа № 6-2951цс15) та у постанові ВС від 06.11.2019 (справа № 642/2858/16). Згідно з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 30.10.2013 (справа № 6-59цс13) та від 18.11.2015 (справа № 6-582цс15), споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. Згідно з частинами 1-3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За встановлених обставин, перевіривши підстави та порядок нарахування вартості послуги з розподілу природного газу, зважаючи на те, що зазначена вартість відповідачем не сплачена, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Таким чином, стягненню із відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за послуги розподілу природного газу у розмірі 3 278,59 грн. Вимогами статті 141 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 2 684 грн. 00 коп.

Outcome: approved