Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

[PERSON] , в особі свого представника - адвоката Лабика Р.Р., звернувся до Березівського районного суду Одеської області з позовом до ПрАТ «УПСК» про відшкодування шкоди, заподіяною смертю потерпілого. В обґрунтування позову зазначено, що 16.10.2020 року [PERSON] , [INFO] , приступив до керування автомобілем «ВАЗ 2107», р/н. [NUMBER] , перебуваючи в алкогольному сп`янінні, здійснював рух за межами населеного пункту, по автошляху «Березівка-Ряснополь». Під час руху по вказаній проїзній частині, допустив ДТП, внаслідок якого пасажир зазначеного автомобіля [PERSON] , [INFO] „ отримав тілесні ушкодження, від яких загинув. Вироком Березівського районного суду Одеської області від 25.12.2021 року у справі № 494/226/21, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину за ч.2 ст.286 КК України і призначено йому покарання у виді 3-х (трьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки. Станом на дату настання ДТП, відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у Відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР8150178, який діяв на момент настання ДТП станом на 16.10.2020 року. Позивач являється батьком загиблого [PERSON] , а тому у зв`язку з його смертю позивачу спричинена значна та непоправна шкода, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок відповідача. Враховуючи наведене, просить стягнути з відповідача 30 000 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, 90 000 грн. страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника. Ухвалою суду від 30.11.2023 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. 27.01.2023 року від представника відповідача надійшли пояснення на заявлений позов. З таких вбачається, що страхова компанія не визнає позовні вимоги в повному обсязі. Стверджує, що в матеріалах справи відсутня інформація про результати розслідування кримінальної справи. Позивач не звертався до ПрАТ «УПСК» із заявою про страхове відшкодування. Звернення з цивільним позовом до ПрАТ «УПСК» є передчасним, оскільки ПрАТ «УПСК» не вчинило жодних дій, що свідчили б про порушення або не визнання нрава позивача на отримання страхового відшкодування. Позовні вимоги [PERSON] про стягнення з ПрАТ «УПСК» шкоди, пов`язаної із смертю годувальника, не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1200 ЦК України для розрахунку страхового відшкодування утриманцям необхідна інформація про наявність середньомісячного заробітку (доходу потерпілого). Вважає, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування: Проте до позовної заяви не надано доказів, що могли би підтвердити надання [PERSON] своєму батьку матеріальної допомоги, що була для нього постійним і основним засобом до існування. Довідка за підписом Новокальчевського сільського голови ОТГ про засвідчення факту перебування на утриманні не може бути доказом, що засвідчує факт утримання, оскільки інформація, яка містяться в вказаній довідці надана особою, що не має повноважень щодо встановлення факту утримання. Умовою відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого є наявність доходу, який має бути підтверджений належними та допустимими доказами. З огляду на обставини справи - відсутність належних та допустимих доказів перебування на утриманні, положення ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і ст. 1200 ЦК України, якими в якості умов розрахунку страхового відшкодування встановлюється наявність середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого, отримання позивачем доходу (пенсії), що перевищує середньомісячний прожитковий мінімум за відповідний період, у ПрАТ «УПСК» відсутні правові підстави вважати потерпілого [PERSON] годувальником позивача [PERSON] . Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 30.11.2023 року відкрито провадження по справі. Розгляд справи у спрощеному провадженні з викликом сторін призначено на 27.12.2023 року. 05.03.2024 року витребувано у ГУ ДПС в Одеській області довідку про доходи за 2019-2020 роки гр. [PERSON] . Представник позивача в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про судовий розгляд. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач також був повідомлений про судовий розгляд належним чином а.с 159, його представник в судове засідання не з`явився. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 16.10.2020 року гр. [PERSON] , [INFO] , приступив до керування автомобілем «ВАЗ 2107», р/н. [NUMBER] , перебуваючи в алкогольному сп`янінні, здійснював рух за межами населеного пункту, по автошляху «Березівка-Ряснополь». Під час руху по вказаній проїзній частині, допустив ДТП, внаслідок якого пасажир зазначеного автомобіля [PERSON] , [INFO] „ отримав тілесні ушкодження, від яких загинув. Про факт смерті [PERSON] свідчить свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , що видане Березівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 378. Вироком Березівського районного суду Одеської області від 25.12.2021 року у справі № 494/226/21, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину за ч.2 ст.286 КК України і призначено йому покарання у виді 3-х років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки. Станом на дату настання ДТП, відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР8150178, який діяв на момент настання ДТП станом на 16.10.2020 року. Позивач [PERSON] являється батьком загиблого [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про народження. [NUMBER] . З довідки №07 від 04.01.2021 року сільського голови Новокальчевської сільської ради ОТГ вбачається, що склад сім`ї покійного [PERSON] , [INFO] був слідуючим: батько [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] , [INFO] . Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). В пункті 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, що її завдала, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. За змістом частин першої, другої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст. 1187ЦК). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного Кодексу України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). Відповідно до пункту 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Так, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1). За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону). Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 ЗУ). Потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу (п.1.3 ч.1 ЗУ). дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки (п.1.12 ч.1 ЗУ). Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування п.п.9.1, 9.4 ст. 9 ЗУ). Станом на момент ДТП - 16.10.2020 року, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу «ВАЗ 2107», д.н.з. [NUMBER] була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», що підтверджується полісом №АР8150178. Відповідно до п.22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.23.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом порядку. За результатами розгляду справи судом встановлено, що потерпілий [PERSON] загинув внаслідок ДТП, яка сталася 16.10.2020 року . Отже, має місце страховий випадок, а тому незалежно від вини особи, яка завдала шкоди, - шкода [PERSON] завдана смертю фізичної особи (його сина) внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, а тому повинна бути відшкодована страховою компанією, оскільки цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ВАЗ 2107», р.н.з. [NUMBER] була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», що підтверджується полісом №АР8150178. Страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування (п.34.1 ст. 34 згаданого Закону). Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (п.35.1 ст. 35 цього Закону). Відповідно до п.36.1 ст. 36 Закону, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial