Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

16 листопада 2023 року позивачі звернулись до суду з позовними вимогами, якими просять визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] право власності на 1/8 частку житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] право власності на 1/8 частку житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] право власності на 1/8 частку житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] право власності на 1/8 частку житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] право власності на 1/8 частку земельної ділянки, площею 0,0566 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5110600000:01:014:0021; визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] право власності на 1/8 частку земельної ділянки, площею 0,0566 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5110600000:01:014:0021; визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] право власності на 1/8 частку земельної ділянки, площею 0,0566 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5110600000:01:014:0021; визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] право власності на 1/8 частку земельної ділянки, площею 0,0566 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5110600000:01:014:0021. Свої вимоги позивач мотивує тим, що письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Перелигіної В.В. №71/02-14 від 31 серпня 2023 року, позивачу було повідомлено про те, що не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Представник позивачів в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору забудови від 03 квітня 1989 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Єфимовою Т.І., зареєстрований в реєстрі за № ІІ00, [PERSON] та [PERSON] надано в безстрокове користування земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] для будівництва індивідуального житлового будинку, що також підтверджено довідкою № 1399 від 01 червня 2023 року, виданою КП «Ізмаїльське МБТІ». Відповідно до технічного паспорта виготовленого ФОП [PERSON] станом на 18 жовтня 2022 року житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] побудовано в період 1990-1991 роки. Згідно п. 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. У своєму листі № 8.4-35/18/1 від 23.02.2016 року, Міністерство юстиції України зазначило: «Враховуючи наведене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі». Отже, будинки, які побудовані до 1992 року не підлягають введенню в експлуатацію, не належать до самочинного будівництва і документом, який підтверджує відповідність його будівельним нормам, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Крім того встановлено, що [PERSON] належить 1/2 частка земельної ділянки, площею 0,0566 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5110600000:01:014:0021 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №907312 від 25 січня 2020 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , повторно виданого 07 червня 2023 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина, до якої входить 1/2 частка житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] та 1/2 частка земельної ділянки, площею 0,0566 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №64480611 від 22 квітня 2021 року, наданої приватним нотаріусом Перелигіної В.В., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлого [INFO] , відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - дружина [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 31 липня 1982 року Казавчинською сільською радою Гайворонського району Кіровоградської області; - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 03 грудня 1982 року Казавчинською сільською радою Гайворонського району Кіровоградської області; - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 02 жовтня 1987 року [INFO] ; - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 20 вересня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено будинковою книгою на вищезазначений житловий будинок, тобто вважаються такими, які прийняли спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Перелигіної В.В. №71/02-14 від 31 серпня 2023 року, позивачу було повідомлено про те, що не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved