Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із даним позовом до відповідача ПП "Автомагістраль", в якому просить стягнути з відповідача Приватного підприємства «Автомагістраль» нараховану та невиплачену суму заробітної плати у сумі 89775 гривень 73 копійок . В обгрунтування позову зазначив, що він працював на ПП «Автомагістраль» в період з 23.06.2015 по 12.08.2022 року на посаді оператора вагонного устаткування, майстра виробничої дільниці. Наказом №465 від 12.08.2022 року його було звільнено, однак в день звільнення ,як працівнику підприємства, не було виплачено всі належні суми передбачені на день звільнення. Таким чином, у відповідача наявна заборгованість по невиплаченій заробітній платі за період з з 01.01.2022 по 12.08.2022 на загальну суму 89775,73 гривень . Ухвалою суду від 01.03.2024 відкрито провадження в даній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив щодо заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що заборгованість обумовлена форс-мажорними обставини, які викликані воєнним станом в Україні й наявністю бюджетної заборгованості перед підприємством за виконану роботу. Крім цього, у відзиві зауважив, що у відповідача обліковується заборгованість перед позивачем у сумі 58670,30 гривень без утримання передбачених законодавством податків та обов`язкових платежів. Також представник відповідача у разі задоволення позову просить зменшити витрати на правничу допомогу до 2000 гривень. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено судом, позивач в період з 23.06.2015 по 12.08.2022 року перебував у трудових правовідносинах із відповідачем. 12 серпня 2022 року його було звільнено з ПП"Автомагістраль" за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці. Згідно довідки наданої відповідачем борг підприємства перед [PERSON] станом на 18.03.2024 року становить 68775,72 гривень з утриманням з цієї суми передбачених законодавством податків та обов`язкових платежів (58670,30 гривень без утримання передбачених законодавством податків та обов`язкових платежів) . За змістом ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Стаття 94 КЗпП України передбачає, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до частини першої ст.47 КЗпП України у редакції, що діяла на час звільнення позивача, роботодавець зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст.116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Згідно вимог ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Проте слушно зауважити, що ця стаття відповідного Закону одночасно зобов`язує роботодавця вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати. Окрім того, звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. За правилами ч. 2 статті 233 КЗпП України в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Судом встановлено та не заперечувалось відповідачем, що при звільненні позивачу не була виплачена заборгованість по заробітній платі в розмірі 68775,72 гривень з утриманням з цієї суми передбачених законодавством податків та обов`язкових платежів (58670,30 гривень без утримання передбачених законодавством податків та обов`язкових платежів) . Відповідно до вимог ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з урахуванням того, що позивача звільнено від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення заробітної плати, то з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір. Як передбачено частинами 1-3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Позивачем заявлено до відшкодування витрати на правничу допомогу в сумі 5 000 гривень. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Предметом спору в дані справі є стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за затримку її виплати. На теперішній час судова практика розгляду даної категорії справ є поширеною. Її вивчення, аналіз обставин справи та складання процесуальних документів, на думку суду, за наявності звичайної професійної підготовки в галузі права, об`єктивно не вимагає витрачання значного часу та зусиль адвоката. Враховуючи фактично надані послуги адвоката зі складання позовної заяви, а також часткове задоволення позовних вимог, суд визнає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 гривень. На підставі ст.ст. 94,95,97,115 КЗпП,

Outcome: partial