Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. У липні 2020 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовом до Кам`янської міської ради Дніпропетровської області «про визнання права власності в порядку спадкування за законом», в якому просили суд: - визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , на частину незавершеного будівництва житлового будинку (готовність 21%) №16, загальною площею 61,4 кв.м., житловою площею 21,5 кв.м., розташованого по [ADDRESS] , на земельній ділянці, площею 700 кв.м.; - визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , праов власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , на частину незавершеного будівництва житлового будинку (готовність 21%) №16, загальною площею 61,4 кв.м. ,житловою площею 21,5 кв.м., розташованого по [ADDRESS] , на земельній ділянці, площею 700 кв.м. Згодом змінив свої вимоги та просив залучити його у якості правонаступника після [PERSON] , померлого [INFO] , та просив суд визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] та брата [PERSON] , померлого [INFO] на об`єкт незавершеного будівництва житлового будинку (готовністю 21%) № 1, щагальною площею 61,4 кв.м., житловою площею 21,5 кв.м., розташованого по [ADDRESS] на земельній ділянці, площею 700 кв.м., вцілому. Позиція позивача. [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті залишилась спадщина, яка складається з 1/3 частини об`єкта незавершеного будівництва житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . У встановлений законом шестимісячний термін звернулись до Першої Кам`янської державної нотаріальної контори з заявами про видачу свідоцтва про праву на спадщину після смерті матері. Однак нотаріусом Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Трощій Н.Г. було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом про що винесено постанову. У постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 червня 2020 року зазначено, що правовстановлюючий документ, а саме свідоцтво про право на спадщину на вказаний об`єкт незавершеного будівництва, видане державним нотаріусом Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори 1994 року за реєстровим номером 1/4961 на ім`я [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частині кожному, не було зареєстровано відповідно до діючого законодавства, що підтверджується відповідною інформацією Обласного комунального підприємства (Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації) від 02 липня 2019 року вихідний номер 759. З метою державної реєстрації вищезазначеного свідоцтва звернулись до державного реєстратора Департаменту Комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради Дніпропетровської області. Рішенням від 22 листопада 2019 року в реєстрації було відмовлено на підставі ст.. 27-1 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у зв`язку з відсутністю документу, що посвідчує речове право на земельну ділянку під об`єктом незавершеного будівництва та рекомендовано звернутись до суду. Під час розгляду справи позивач [PERSON] помер [INFO] . Його спадкоємцями є [PERSON] (брат) та [PERSON] (дружина). Але [PERSON] відмовилась від права на прийняття належної їй спадщини на користь брата померлого [PERSON] , тому він є єдиним спадкоємцем після померлих [PERSON] та [PERSON] . Оскільки неможливо поновити порушені права на спадщину, він вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Позиція відповідачів. Відповідач, Кам`янська міська рада Дніпропетровської області, про дату, час та місце судових засідань сповіщені згідно до вимог ст.130 ЦПК України, в судові\~засідання не\~прибували. Крім того,\~відповідач не скористався своїм правом та не подав в строк, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття позовного провадження, відзив на позов, який має відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, та докази в підтвердження обставин. Процесуальні питання, заяви і клопотання. 24 липня 2020 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовом до Кам`янської міської ради Дніпропетровської області «про визнання права власності в порядку спадкування за законом» (а.с. 1-2). Проотоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 липня 2020 року цивільну справу передано до провадження судді Нельги Д.В. (а.с. 15). Ухвалою судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 серпня 2020 року відкрито провадження за призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 16). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 листопада 2020 року цивільну справу передано до провадження судді Івченко Т.П. (а.с. 22). Ухвалою судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 лютого 2021 року витребувано у Заводського районного у місті Кам`янське відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), юридична адреса: область Дніпропетровська, місто Кам`янське, проспект Гімназичний, будинок № 47, актовий запис про смерть № 1407 від 03 грудня 2020 року після померлої [PERSON] (а.с. 31-32). 11 січня 2024 року позивач [PERSON] подав до суду клопотання, у якому просить витребувати спадкові справи [PERSON] , померлої [INFO] та [PERSON] , померлого [INFO] (а.с. 42). Ухвалою судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 січня 2024 року клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів задоволено (а.с. 44-45). На виконання ухвали судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 січня 2024 року під Першої Кам`янської державної нотаріальної контори надішли копії спадкових справ №408/2021 після померлого [INFO] [PERSON] та 25/2015 заведена після померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 49-95). 19 березня 2024 року позивач [PERSON] подав до суду заяву, у якій просить залучити його як правонаступника після померлого [PERSON] , який є позивачем по справі у відповідності до ст.. 55 ЦПК України (а.с. 98). 19 березня 2024 року позивач [PERSON] подав до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 99). У відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що 05 листопада 2018 року фізичною особою-підприємцем [PERSON] виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , замовником якого є [PERSON] (а.с. 6-12). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1224 (а.с. 14). [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 54 на звороті). Згідно до довідки № 83/02-14 від 19 січня 2022 року, виданою Першою Кам`янською державною нотаріальною конторою про те, що [PERSON] , [INFO] , дійсно є єдиним спадкоємцем після померлого [INFO] брата [PERSON] , 1971 року народження (а.с. 13). Згідно до довідки про склад сім`ї зареєстрованих у житловому будинку осіб за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована та мешкала [PERSON] , до складу сім`ї входили [PERSON] та [PERSON] (а.с. 63 на звороті). Згідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , виданого Палащом щастя м. Дніпродзержинськ, актовий запис № 928, батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 65). Згідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , виданого Палащом щастя м. Дніпродзержинськ, актовий запис № 2988, батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 67). Згідно до запиту Першої кам`янської державної нотаріальної контори № 1604/02-14 від 26 червня 2019 року до обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації», просить надати інформацію, за ким та на підставі якого правовстановлюючого документа зареєстровано житловий будинок номер три, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 67 на звороті). Згідно до відповіді обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» № 755 від 02 липня 2019 року зазначено, що станом на дату останньої реєстрації 20.09.2014 року, право власності на житловий будинок [ADDRESS] , було зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 20.09.1994 року, виданого виконкомом Дніпровської районної ради, згідно рішення №262 від 19.08.1994 року (а.с. 68). Згідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого у 1994 році Трьою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою, спадкоємцями [PERSON] , померлого [INFO] , є його дружина [PERSON] та діти: [PERSON] та [PERSON] , спадкове майно складається з: цегляного житлового будинку А-1, житловою площею 28,9 кв.м., літньої кухні Б-1 зі шлакових кусків двох кусків цегляних сараїв В-1, Г-1, дощатої вбиральні Д-1, шлакоблочного гаражу Е-1, забору № 1, тротуара 1, які знаходяться в [ADDRESS] під номером три на земельній ділянці 864 кв.м., яке належить померлому на підставі свідоцтва про право власності, видане Дніпровським райвиконкомом 20 вересня 1994 року і зареєстрованого в Дніпродзержинському інвентар бюро /а №4-1152. Незакінченого житлового будинку, готовністю 21%, який знаходиться в [ADDRESS] під номером 16 на земельній ділянці 700 кв.м., який належить померлому на підставі договору споруди, засвідчене Третьою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою 19 листопада 1991 року по реєстру № 1-4035. Всі права та обов`язки по попередньому договору переходять до спадкоємців (а.с. 68 на звороті 69). Згідно до відповіді обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» № 759 від 02 липня 2019 року зазначено, що право власності на житловий будинок [ADDRESS] , було зареєстроване за [PERSON] на підставі договору про праов забудови від 19.11.1991 року, посвідченого 3-ю Дніпродзержинською ДНК., р №1-4035 (а.с. 70 на звороті). Державним нотаріусом Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Трощій Н.Г. винесено постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії [PERSON] та [PERSON] , а саме у видачі свідоцтв про право на спадщину після матері [PERSON] на частку об`єкту незавершеного будівництва житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с. 93 на звороті 94). Норми права застосовані судом та мотиви прийнятого рішення. Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Статтею 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Згідно до вимог ч. 1 ст. 13 Цивільного Кодексу України, Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Згідно до\~ст.\~15\~Цивільного\~Кодексу\~України:\~кожна\~особа\~має право\~на\~захист\~свого цивільного\~права\~у\~разі його\~порушення,\~невизнання\~або\~оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно\~ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як зазначено у\~ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст.1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1\~ст. 1221 ЦК України\~місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч.1\~ст.1222 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч.1\~ст.1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до\~ст.1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч.1\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша\~статті 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 1270 ЦК України, визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі\~ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У роз`ясненнях, наданих у п. 23\~Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Як зазначено в п.п 4.18 п.4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. У положеннях п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13 роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).\~Визнання права\~власності на\~спадкове майно\~в судовому\~порядку є\~винятковим способом\~захисту,\~що має\~застосовуватися,\~якщо існують\~перешкоди для\~оформлення спадкових\~прав у\~нотаріальному порядку. У постанові від 14 серпня 2019 року у справі № 523/3522/16-ц Верховний Суд висловив правову позицію щодо тлумачення норм частини 1 статті 1216, частини 5 статті 1268, частини З статті 1296 ЦК України, вказавши наступне: «Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. Крім того, 18 лютого 2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 609/1231/19, провадження №61-13902св20 дослідив питання щодо моменту часу, з якого особа має право володіти та користуватися спадковим майном, та прийшов до наступного висновку: «До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Отже, системний аналіз зазначених норм права та їх тлумачення свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Проте відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном, однак зумовлює обмеження у праві розпорядження майном. Такий же висновок міститься у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 303/6974/16 (провадження№61-395Неві8), від 14.08.2019 у справі № 523/3522/16-ц.». Належним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації. Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постановах від15 липня 2019 року у справі №263/8226/16-ц і від 01 квітня 2020 року у справі № 760/1651/16-ц. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року\~зазначено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме: 1) право власності на нерухоме майно. Стаття 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, згідно з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла [INFO] . Спадкоємцями [PERSON] є її сини [PERSON] та [PERSON] . При зверненні до Першої Кам`янської державної нотаріальної крнтори за видачею свідоцтва про право наспадщину після матері отримали відмову у зв`язку з відсутністю документу, що посвідчує речове право на земельну ділянку під об`єктом незавершеного будівництва та кадастрового номеру. Згідно до свідоцтва про право на спадщину на об`єкт незавершеного будівництва житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , видане державним нотаріусом Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори 1994 року за реєстровим №1/4961 на ім`я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частині кожному. [PERSON] помер [INFO] . Згідно до Довідки Першої кам`янської державної нотаріальної контори [PERSON] є єдиним спадкоємцем після померлого [INFO] брата [PERSON] . Зазначене вище свідчить про те, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці за законом померлого [PERSON] набули права власності його спадщиною у вигляді 1/3 частини будинку кожний на об`єкт незавершеного будівництва житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , і вони були власниками цих часток з моменту відкриття спадщини. А після смерті матері [PERSON] , її сини - [PERSON] та [PERSON] набули права власноста її частиною зазначеного об`єкта. Після смерті [PERSON] його брат [PERSON] має право стати власником об`єкта незавершеного будівництва житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] одноособово через відсутність інших спадкоємців. А тому, оцінюючи у сукупності всі фактичні обставини, та докази надані сторонами, враховуючи підстави та обґрунтування заявлених вимог позивачем, суд приходить до висновку про їх обґрунтованість, з підстав доведення позивачем порушених, невизнаних або оспорюваних у ним прав на спадкування майнових прав, та як наслідок наявність підстав для їх задоволення. Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див.\~Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). А тому, враховуючи вище зазначене суд приходить до висновку що позовні вимоги заявлені [PERSON] підлягають задоволенню. Судові витрати. При зверненні із позовом, позивачем понесені судові витрати, які складається із\~сплаченого судового\~збору в\~розмірі 840,80\~грн. Вирішуючи питання в порядку ст. 141 ЦПК України, суд враховуючи позицію позивача, яка просить судові витрати залишити за нею, вважає, що понесені стороною позивача судові витрати, залишаються за позивачем.

Outcome: approved