Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом в суд до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Калинівської міської ради Вінницької області про стягнення додаткових витрат на дитину та позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що вони з відповідачем перебували у шлюбі з 08.06.2013 року. Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 14.02.2017 року (справа № 132/3548/16-ц) вказаний шлюб було розірвано. Від даного шлюбу у них народилося довє дітей - син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] (який народився через півтора місяця після розірвання шлюбу). Діти після розірвання шлюбу залишилися проживати разом з позивачем. Згідно рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 05.04.2017 року (справа № 132/488/17) з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача в розмірі 1/4 частини його доходу на утримання малолітнього сина [PERSON] . Станом на 01.10.2023 року заборгованість по аліментах складає 14741,10 грн. Згідно судового наказу від 31.07.2017 року (справа №132/2358/17) з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача в розмірі 1/4 частини його доходу на утримання малолітнього сина [PERSON] . Станом на 01.10.2023 року заборгованість по аліментах складає 16749,42 грн. Після розірвання шлюбу по теперішній час, відповідач життям дітей не цікавиться, не відвідує їх, не проявляє батьківського піклування та турботи, не піклується про їх здоров`я, лікування, моральний, фізичний та культурний розвиток та навіть не бажає спілкуватися з синами. Позивачка жодним чином не забороняє їм спілкуватися, однак відповідач просто самоусунувся від своїх батьківських обов`язків. Так, син сторін [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку в алерголога з 2019 року. З п`ятирічного віку в дитини діагностовано бронхіальну астму, у зв`язку з чим відбувається лікування у медичному центрі ТОВ «Інномед-Педіатрія». Оскільки відповідач не цікавиться життям та здоров`ям дітей, він має нести додаткові витрати пов`язані з лікуванням обструктивного бронхіту (астми) у сина [PERSON] , які складаються з понесених витрат на огляд та лікування лікарськими препаратами. А також витрати, пов`язані з оглядом, діагностуванням та придбанням окулярів при лікування міопії очей, тому позивач звернулася в суд з даним позовом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій просить справу розглянути за її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. В разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про дату судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток, наявні в матеріалах справи. Уповноважений представник третьої особи - Коваль І.М. надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Підтримує висновок про доцільність позбавлення батьківських прав. Судове рішення просить прийняти на розгляд суду. За вказаних обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Так судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 08.06.2013 року. Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 14.02.2017 року (справа № 132/3548/16-ц) вказаний шлюб було розірвано. Від даного шлюбу у них народилося довє дітей - син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] (який народився через півтора місяця після розірвання шлюбу). Діти після розірвання шлюбу залишилися проживати разом з позивачем. Згідно рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 05.04.2017 року (справа № 132/488/17) з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача в розмірі 1/4 частини його доходу на утримання малолітнього сина [PERSON] . Станом на 01.10.2023 року заборгованість по аліментах складає 14741,10 грн. Згідно судового наказу від 31.07.2017 року (справа №132/2358/17) з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача в розмірі 1/4 частини його доходу на утримання малолітнього сина [PERSON] . Станом на 01.10.2023 року заборгованість по аліментах складає 16749,42 грн. Після розірвання шлюбу по теперішній час, відповідач життям дітей не цікавиться, не відвідує їх, не проявляє батьківського піклування та турботи, не піклується про їх здоров`я, лікування, моральний, фізичний та культурний розвиток та навіть не бажає спілкуватися з синами. Позивачка жодним чином не забороняє їм спілкуватися, однак відповідач просто самоусунувся від своїх батьківських обов`язків. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Однак, всупереч вказаній нормі Закону, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітніх синів. Як вбачається з висновку комісії з захисту прав дитини виконавчого Калинівської міської ради від 26.01.2024 року Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , комісія з захисту прав дитини виконавчого комітету Калинівської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітніх синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Тому, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. При вирішенні питання позбавлення батьківських прав відповідача щодо малолітніх синів, суд бере до уваги те, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітніх дітей, що в розумінні п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою позбавлення батьківських прав. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи достатньо переконливих доказів щодо ухилення відповідачем [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітніх синів. Відповідно до п. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, яка знайшла своє відображення і в Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ), дитина, для повного та гармонійного розвитку її особистості, потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости за піклування та відповідальності своїх батьків і в будь якому випадку в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, відповідальність за виховання та розвиток дитини покладаються на батьків. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 СК України - підставою позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він , вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки. Статтею 185 СК України встановлено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Син сторін [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку в алерголога з 2019 року. З п`ятирічного віку в дитини діагностовано бронхіальну астму, у зв`язку з чим відбувається лікування у медичному центрі ТОВ «Інномед-Педіатрія». Оскільки відповідач не цікавиться життям та здоров`ям дітей, він має нести додаткові витрати пов`язані з лікуванням обструктивного бронхіту (астми) у сина [PERSON] , які складаються з понесених витрат на огляд та лікування лікарськими препаратами. А також витрати, пов`язані з оглядом, діагностуванням та придбанням окулярів при лікування міопії очей. Понесені позивачкою додаткові витрати на дитинуна лікування становлять суму у розмірі 7836,00 грн. Стаття 141 СК України наголошує на рівності прав та обов`язків батків по відношенню до дитини. При цьому мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути половину витрачених коштів на лікування сина [PERSON] . За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову. Питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд вважає необхідним вирішити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved