Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

08.01.2024 [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] звернулася до суду із позовом до Овруцької міської ради Житомирської області, що знаходиться в м. Овруч по вул. Т.Шевченка, 31-А Коростенського району\~ Житомирської області та до СТОВ «Черепинське», що знаходиться в с. Черепин Коростенського району Житомирської області, в якому просить, з врахуванням уточнюючої позовної заяви,\~ визнати за нею\~ право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Мотивуючи тим, що 13 серпня 2002 року позивач уклала договір оренди житлового приміщення з Черепинською сільською радою, та їй було передано в оренду житловий будинок по\~ [ADDRESS] . Вона\~ зареєстрована і проживає в будинку по даний час. Договір оренди вона укладала із сільською радою, згідно виписки із облікової карти об`єкта по господарському обліку даний будинок належить їй на праві власності. Вказаний житловий будинок на обліку та на балансі Овруцької міської ради та СТОВ «Черепинське» не перебуває. Вона працювала дояркою в СТОВ «Черепинське», вважала, що будинок виділявся їй для проживання, хоч договір оренди\~ підписувала із Черепинською сільською радою. Даним житловим будинком розпоряджається вже 20 років\~ сплачує комунальні послуги, доглядає за будинком, утримує його та проводить ремонтні роботи. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило. Представник відповідача Овруцька міська рада надала клопотання про розгляд справи у відсутності представника міської ради, щодо задоволення позовної заяви не заперечує. Представник відповідача СТОВ «Черепинське» відзив на позовну заяву у встановлений строк не надав, ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження отримав 01.03.2024, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що відповідно до договору\~ оренди житлового приміщення між Черепинською сільською радою, в особі сільського голови\~ Тимошенко Н.М.\~ та дояркою [PERSON] був укладений договір\~ оренди житлового приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). З виписки із облікової карти об`єкта погосподарського обліку на 2016-2023р.р. № 11-521 від 10.11.2023 видно, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок по [ADDRESS] . В розділі I (Земля в користуванні об`єкта) рахується земельна ділянка площею 0,30га для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства - 0,05га (а.с.6). З довідки старости Піщаницького старостинського округу № 11\~ Овруцької міської ради № 11-562 від 19.12.2023 видно, що житловий будинок [ADDRESS] , що належить [PERSON] на обліку в Овруцькій міській раді не перебуває (а.с.7). З листа міського голови\~ виконкому Овруцької міської ради № У-1003/02-13 від 08.12.2023 видно, що\~ житловий будинок [ADDRESS] не перебуває на балансі Овруцької міської ради (а.с.8). З листа головного спеціаліста архівного відділу Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області від 05.12.2023 № У/996 видно, що в протоколах зборів засновників СТОВ «Черепинське» Овруцького району Житомирської області за 2002 рік\~ рішення про надання в оренду житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] не виявлено (а.с.9). Відповідно до довідки СТОВ «Черепинське» № 1 від 03.01.2024, колгосп «Тельман» було реорганізовано у колгосп «Світанок» (Протокол № 1 від 24.04.1990). Колгосп «Світанок» було реорганізовано в КСП «Світанок» (Протокол № 1 від 24.03.1992), КСП «Світанок» було реорганізовано у СТОВ «Черепинське» (Протокол «1 від 17.02.2000). На даний час житловий будинок [ADDRESS] на балансі СТОВ «Черепинське» не перебуває та не перебував (а.с.23). Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 360628457 від 01.01.2024 відсутні відомості про право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). У Конституції України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головним з яких є принцип рівного визнання й захисту рівним чином усіх форм власності (статті 13, 14, 41). Конституційні положення про право власності відображені в нормах діючого законодавства, зокрема в статті 344 ЦК України, якою встановлені правила застосування набувальної давності як одного зі способів набуття права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Частиною 4 ст. 344 ЦК України визначено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Частиною 8 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто з 01.01.2001 року. Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України обставинами , які мають значення для справи, і, які повинен довести сам позивач (ч.1 ст. 81 ЦПК України), є законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга ст. 344 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об`єкт третіми особами за набувальною давністю. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суд виходить з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] починаючи з 2002 року відкрито, безперервно та добросовісно володіє вищевказаним нерухомим майном, відповідачами по справі спростувань вказаних обставин та вимог про повернення цього нерухомого майна не заявлено, право власності на вказаний житловий\~ будинок за будь-якою іншою особою не зареєстровано, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved