Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

У вересні 2023 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути на її корить з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати пред`явлення позову до суду - з 12.09.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що 14.11.2014 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві. Від шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Солом`янського районного суду м. Києві від 14.07.2023 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Позивач зазначає, що дитина постійно проживає з нею, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 01.09.2023 року, та знаходиться на її утриманні. Вказує, що відповідач участі в утримані дитини не бере, добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча має таку змогу. Так, відповідач працює в ПуАТ (КБ Акордбанк), сфера ІТ, та має постійний дохід. При цьому, стверджує, що відповідач інших осіб на утриманні не має, він працездатний, отримує дохід, має нерухоме майно, а саме 2-х кімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] , транспортний засіб Suzuki baleno, д/н [NUMBER] , його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому позивач вважає, що він може сплачувати визначений нею розмір аліментів. Таким чином, оскільки відповідач не надає допомоги та не виконує батьківські обов`язки щодо утримання дитини, а позивач не в змозі самостійно забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, тому вона змушена звернутися до суду з вимогами про стягнення аліментів. Враховуючи вищенаведене, позивач просить позов задовольнити з наведених вище підстав. Разом із позовною заявою представником позивача подано клопотання про витребування доказів, у якому остання просить суд: витребувати у Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Акордбанк» довідку про доходи [PERSON] . 13.09.2023 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 14.09.2023 в справі відкрито провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Позивачу було надіслано копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу було надіслано копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву із додатками. Ухвалою суду від 14.09.2023 у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів, відмовлено. 05.10.2023 представником відповідача було подано до суду заяву про залишення позовної заяви без руху. 31.10.2023 позивачем було подано до суду клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 03.11.2023 у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - Головаченка Артема Олександровича про залишення позовної заяви без руху - відмовлено. Ухвалою суду від 03.11.2023 клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів - задоволено частково. Ухвалено витребувати у Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Акордбанк» наступні докази: - довідку чи працює (працював) відповідач [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) у ПАТ «КБ «Акордбанк» та на якій посаді; - довідку про нараховану та виплачену заробітну плату [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) у ПАТ «КБ «Акордбанк» за період з 01.10.2022 по 01.10.2023. У задоволенні іншої частини поданого клопотання - відмовлено. 29.11.2023 до суду від представника відповідача [PERSON] - Головченка Артема Олександровича надійшла заява про відвід головуючого судді Букіної О.М. від розгляду даної справи. Ухвалою суду від 30.11.2023 заяву представника відповідача [PERSON] - Головченка Артема Олександровича надійшла заява про відвід головуючого судді Букіної О.М. у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, вирішено вважати необґрунтованою. Передано заяву про відвід на вирішення іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України для її подальшого вирішення. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва Коробенка С.В. від 22.12.2023, у задоволенні заяви адвоката Головченка Артема Олександровича про відвід головуючого судді Букіної О.М. у справі №760/21014/23 (провадження №2/760/9997/23) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, - відмовлено. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва Коробенка С.В. від 25.12.2023, виправлено описку в ухвалі Солом`янського районного суду м. Києва від 22.12.2023. 06.12.2023 до суду від ПАТ «КБ «АкордБанк» на виконання вимог ухвали суду від 03.11.2023 надійшов лист-повідомлення та довідки про нараховану та виплачену заробітну плату. У встановлений судом строк відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було. Жодних заяв, клопотань, пояснень з приводу позовних вимог або заперечень на позовні вимоги в будь-якій іншій формі від відповідача на адресу Солом`янського районного суду міста Києва не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити позицію останнього щодо предмету спору. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 14.11.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №3302. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 14.07.2023 року, шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 3302 від 14.11.2014 року, між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. З матеріалів справи вбачається, що дитина сторін, проживає разом з позивачкою, проте між сторонами наявні спірні питання щодо розміру та порядку матеріального утримання дитини. Встановлено, що позивачка несе витрати по утриманню дитини та не має достатніх коштів для забезпечення першочергових витрат по задоволенню її потреб. З матеріалів справи вбачається, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вбачається, що відповідач знаходиться у працездатному віці, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Так, як вбачається з листа вих. 18/262 від 04.12.2023 року, ПАТ «КБ «АкордБанк» повідомляє, що [PERSON] дійсно працює в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «АкордБанк» з 10.01.2022 на посаді начальника відділу супроводження програмного забезпечення. Згідно довідок про заробітну плату його заробіток з жовтня 2022 по грудень 2022 включно складає: 225 283,37 грн.; з січня 2023 по вересень 2023 включно складає: 736 917,55 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Законодавчо положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Договори про припинення права на аліменти у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно та/ або про сплату аліментів між сторонами не укладалися. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Згідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. ст. 182, 183 СК України. Судом встановлені обставини, що дають змогу для задоволення позову про стягнення аліментів. Суд зважає, що обов`язок з утримання дитини покладений на обох батьків. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Згідно з ч. 1 ст. 181 СК способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч. 2 ст. 182 СК. Якщо розмір аліментів визначено у твердій грошовій сумі, до договору треба включати умови про індексацію, як вимагає ч. 2 ст. 184 того ж Кодексу. Договір має бути укладений письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. У разі невиконання батьком (матір`ю) свого обов`язку за договором стягнення аліментів здійснюється не за судовим рішенням, а на підставі виконавчого напису нотаріуса органом державної виконавчої служби. Оскільки між сторонами не досягнуто письмової згоди щодо утримання спільного сина шляхом укладення відповідного договору, суд на підставі ч. 3 ст. 181 СК України вважає за можливе визначити розмір коштів на утримання дитини (аліменти) шляхом постановлення рішення. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Аналізуючи матеріали справи щодо порядку утримання та способу життя, який склався відносно утримання малолітньої дитини сторін, враховуючи, що позивач несе витрати по утриманню дитини і не має достатніх коштів для забезпечення потреб дитини з врахуванням: віку дитини, стану здоров`я, витрат на забезпечення життєдіяльності, підтримання нормального здоров`я та відпочинок, а відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення повноліття і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації життя та за обставин справи в змозі утримувати сина у заявленому позивачем розмірі, суд прийшов до висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню. Так, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя, також враховує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами 6, 8 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права та обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Крім цього, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами дитини та з урахуванням матеріального становища сторін, а тому виходячи з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду - 12.09.2023 і до досягнення дитиною повноліття. При визначенні вказаного вище розміру аліментів суд враховує матеріальне становище відповідача та вважає, що такий розмір аліментів останній може надавати на утримання дитини. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави суми судового збору у розмірі 1 073,60 грн.

Outcome: approved