Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до ПП ім. Зубковського про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості за договором оренди земельної ділянки, мотивуючи свої вимоги наступним. Позивачам належить земельна ділянка площею 2,3675 га, кадастровий номер 5323289600:00:003:0032 цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Миргородської територіальної громади (колишня Ярмаківська сільська рада Миргородського району Полтавської області). Даною земельною ділянкою на правах оренди користується Приватне підприємство імені Зубковського на підставі договору оренди земельної ділянки від 26 грудня 2016 року, що зареєстрований 15 червня 2017 року, номер запису про інше речове право 20995092. До закінчення дії вказаного договору 20 листопада 2021 року на пропозицію відповідача між сторонами було укладено додаткову угоду до договору оренди землі про продовження його дії до 26 грудня 2030 року. При укладенні спірного договору та додаткової угоди позивачі розраховували на добросовісне виконання умов зобов`язань з боку відповідача і, насамперед, на вчасне отримання орендної плати. Однак, зобов`язання за договором відповідачем виконувалися не належно, що полягало у невиплаті орендної плати за 2022 рік, що істотно порушує права позивачів. Згідно з п. 4.2. договору орендар сплачує орендну плату протягом строку дії цього договору в строк з 15 січня поточного року по 15 січня наступного. Відповідно до п. 8.6. договору сторони погодились, що дострокове розірвання цього договору за ініціативою орендодавця допускається у випадках несплати орендарем орендної плати протягом 6 місяців з дня закінчення строку платежу. Оскільки строк платежу по орендній платі за 2022 рік згідно умов договору настав 15 січня 2023 року, а протягом наступних шести місяців відповідачем не погашено заборгованість по орендній платі, у позивачів виникло право на розірвання договору оренди земельної ділянки від 26 грудня 2016 року за їх ініціативою в односторонньому порядку. 21 вересня 2023 року позивачі звернулися до відповідача з листом щодо розірвання вказаного договору в односторонньому порядку, який ПП ім. Зубковського було отримано 28 вересня 2023 року. Відповіді на лист позивачі не отримали, що свідчить про свідоме ігнорування відповідачем умов договору та його законних вимог, тому позивачі змушені звернутися до суду за захистом своїх прав. У зв`язку з тим, що відповідачем заборгованість по орендній платі за землю не погашена, вона підлягає стягненню у примусовому порядку за рішенням суду. Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку із зазначеним, позивачі просили розірвати договір оренди земельної ділянки від 26 грудня 2016 року, укладений між ними та відповідачем; стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму заборгованості за договором оренди земельної ділянки від 26 грудня 2016 року у розмірі 11691,47 грн., з яких: 4694,58 грн. - борг за користування земельною ділянкою у 2022 році; 4694,58 грн - борг за користування земельною ділянкою у 2023 році; 2001,78 грн - пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ; 135,05 грн - 3 % річних; 165,48 грн - інфляційне збільшення боргу та на користь [PERSON] суму заборгованості за договором оренди земельної ділянки від 26 грудня 2016 року у розмірі 11691,47 грн., з яких: 4694,58 грн.- борг за користування земельною ділянкою у 2022 році; 4694,58 грн - борг за користування земельною ділянкою у 2023 році; 2001,78 грн - пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ; 135,05 грн - 3 % річних; 165,48 грн - інфляційне збільшення боргу, а також стягнути з відповідача на користь позивачів судові витрати Відповідно до ухвали судді від 04 січня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 26 січня 2024 року підготовче провадження по справі закрите та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивачі та їх представник не з`явилися. Від представника позивача, адвоката Батієнка Я. І. надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивачів, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити (а.с. 42). Представник відповідача Приватного підприємства імені Зубковського в судове засідання не з`явився. Від адвоката Жаги Е. Г. надійшла заява, про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог заперечував (а.с. 41). В зв?язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Частиною 1 ст. 3 ЦК України встановлено, що загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 360671926 від 02.01.2024 [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності в рівних долях належить земельна ділянка площею 2,3675 га, кадастровий номер 5323289600:00:003:0032, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Миргородської територіальної громади (колишня Ярмаківська сільська рада Миргородського району Полтавської області) (а.с. 12-13). У ст. 11 ЦК України надано перелік підстав виникнення юридичних прав та обов`язків (юридичних фактів), які виникають як із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, так і з дій, що не передбачені такими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з таких підстав є відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства щодо договору найму, регулюються актами земельного законодавства ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. У відповідності з ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно зі ст. 125 ЗК України право на земельну ділянку, а також право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. У ст. 13 Закону України «Про оренду землі» надано визначення договору оренди землі, а саме договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. У ч. 1 ст. 627 ЦК України деталізовано принцип свободи договору та зазначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, тому вольовий характер визначення строку не викликає сумніву. Таким чином, сторони наділені значними можливостями впливати на момент настання або закінчення строків, оскільки можуть змінювати строк, наближати або віддаляти його настання. 26 грудня 2016 року між [PERSON] , [PERSON] та ПП ім. Зубковського було укладено договір оренди належної позивачам земельної ділянки б/н (а.с. 10). 20 листопада 2021 року сторонами укладено додаткову угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки до вищевказаного договору, відповідно до п. 1 якої строк дії договору оренди землі від 26 грудня 2016 року було продовжено на 7 років до 26 грудня 2030 року включно, згідно з п. 2 додаткової угоди інші умови договору від 26 грудня 2016 року залишились незмінними (а.с. 11). Відповідно до п. 4.1 договору, за користування вказаною в договорі земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцю орендну плату у розмірі 14,5 % за рік від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, зазначеної в п. 2.2. цього договору (64 752,85 грн), що становить 9389,16 грн. Пунктом 4.2. договору встановлено, що орендар сплачує орендну плату протягом строку дії цього договору в строк з 15 січня поточного року по 15 січня наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 598 ЦК України припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірванні договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно зі ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд (ч. 3 ст. 6 ЦК України). У відповідності з п. 8.4 договору, укладеного між [PERSON] , [PERSON] та ПП ім. Зубковського, його розірвання в односторонньому порядку не допускається, крім випадків, передбачених цим договором. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є підстави, визначені цим договором. Згідно з п. 8.6. вказаного договору сторони погодили, що дострокове розірвання цього договору за ініціативою орендодавця допускається у випадках: несплати орендарем орендної плати протягом 6 місяців з дня закінчення строку платежу; використання орендарем земельної ділянки не за призначенням. Як вбачається з матеріалів справи, та не було спростовано відповідачем, орендну плату за 2022 рік, граничний строк сплати якої 15 січня 2023 року, та за 2023 рік, граничний строк сплати якої 15 січня 2024 року, ПП ім. Зубковського на користь позивача не сплатило. За змістом ст. 782 ЦК України, а також виходячи з положень ст.ст. 205, 654 ЦК України, відмова від договору має вчинятися наймодавцем письмово. Відмова від договору вважається такою, що відбулася, якщо наймодавець направив наймачу відповідну заяву (лист, повідомлення), надавши суду докази такого направлення та отримання її наймачем. Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не передбачений механізм припинення права оренди земельної ділянки у зв`язку із односторонньою відмовою. У зв`язку із несплатою орендної плати за 2022 рік протягом шести місяців на підставі п. 8.6 договору позивачі 21 вересня 2023 року звернулися до відповідача з листом щодо розірвання договору оренди земельної ділянки від 26 грудня 2016 року в односторонньому порядку (а.с. 14, 15, 16). Однак, до теперішнього часу відповідь на вказаний лист [PERSON] та [PERSON] не отримано, в зв`язку з чим позивачі були змушені звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Відповідно до положень абз. 7 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про оренду землі» орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку. Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про оренду землі», у разі невиконання зобов`язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором. Згідно інформаційної\~довідки з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~Реєстру прав\~власності на\~нерухоме майно,\~Державного реєстру\~Іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів нерухомого\~майна щодо\~об`єкта нерухомого\~майна №\~360671926\~від 02.01.2024\~земельна ділянка\~з кадастровим\~номером 5323289600:00:003:0032,\~з цільовим\~призначенням -\~для ведення\~товарного сільськогосподарського\~виробництва,\~яка розташована\~на території\~Миргородської територіальної\~громади (колишня\~Ярмаківська сільська\~рада Миргородського\~району Полтавської\~області) перебуває в оренді ПП імені Зубковського, номер запису про інше речове право 20995092, дата державної реєстрації 15 червня 2017 року (а.с. 12,13). З урахуванням положень п. 4.1 договору оренди, укладеного між сторонами, розмір орендної плати за користування належної позивачу земельної ділянки складає 9389,16 грн за рік, тобто по 4694,58 грн кожному позивачу, виходячи із рівності їх часток у праві власності. Відповідно до п. 4.6. договору, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої суми за кожний день прострочення. Таким чином, орендодавці мають право нарахувати пеню, 3% річних та інфляційні витрати на суму заборгованості за користування орендарем земельною ділянкою у 2022 році. Пеня у\~розмірі подвійної\~облікової ставки\~НБУ за\~час прострочення\~(з\~16\~січня 2023\~року по\~14\~грудня 2023\~року)\~складає 4003,57\~грн; 3% річних згідно ст. 625 ЦК України 270,10 грн, інфляційні нарахування на суму боргу згідно ст. 625 ЦК України 330,97 грн, тобто кожному з позивачів по 2001,78 грн. - пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 135,05 грн - 3 % річних, 165,48 грн. - інфляційного збільшення боргу Загальна сума, що підлягає стягненню з ПП ім. Зубковського на користь [PERSON] складає суму заборгованості за договором оренди земельної ділянки від 26 грудня 2016 року у розмірі 11691,47 грн., з яких: 4694,58 грн. - борг за користування земельною ділянкою у 2022 році, 4694,58 грн - борг за користування земельною ділянкою у 2023 році, 2001,78 грн - пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 135,05 грн - 3 % річних, 165,48 грн - інфляційне збільшення боргу та на користь [PERSON] суму заборгованості за договором оренди земельної ділянки від 26 грудня 2016 року у розмірі 11691,47 грн., з яких: 4694,58 грн. - борг за користування земельною ділянкою у 2022 році, 4694,58 грн - борг за користування земельною ділянкою у 2023 році, 2001,78 грн - пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 135,05 грн - 3 % річних, 165,48 грн - інфляційне збільшення боргу. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, тому з відповідача на користь кожного з позивачів необхідно стягнути сплачений ними при зверненні до суду судовий збір в сумі по 2 422,40 грн. кожному.

Outcome: approved