Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

08 лютого 2024 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вказаним позовом, в якому просила зняти арешт з майна житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] на праві власності, який був накладено Першою миргородською державною нотаріальною конторою 23.02.2005 року, реєстраційний номер обтяження: 1708051, підстава обтяження -постанова б/н 12.12.2003 року Миргородської виконавчої служби. В обґрунтування позовної заяви вказувала, що вона, [PERSON] , прийняла спадщину після свого померлого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Рішенням Миргородського міськрайонного суду від 12 серпня 2022 року за нею було визнано право власності на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] . Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 07.02.2022 року маються наступні відомості: тип обтяження: арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження:1708051 зареєстровано 23.02.2005 року за №1708051 реєстратором- Перша миргородська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова б/н 12.12.2003, року Миргородська виконавча служба; об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно житловий будинок, опис об`єкта житловий будинок «А-1», загальна площа 77,1 кв.м., житлова площа 51,9 кв.м., тераса «а», літня кухня-гараж «Б», прибудова до літньої кухні-гаража «б», прибудова до літньої кухні-гаража «б1», навіс «б2», погріб «В», навіс «Г», огорожа №1, ворота №2, колодязь №3, газопровід №4, вигрібна яма №5, вимощення І, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Для з`ясування обставин було зроблено письмовий запит до Миргородського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, проте інформація відсутня. Оскільки під час завершення виконавчого провадження державним виконавцем не було знято арешт з належного позивачу майна, відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про арешт не виключені, виконавче провадження, в межах якого накладався арешт на майно, відсутнє, позивач змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді від 27.02.2024 відкрито провадження по вище зазначеній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в раніше поданій заяві просила скасувати арешт, а розгляд справи здійснювати без її присутності (а.с.18). Представник відповідача Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надала заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності (а.с. 31-33 ). Третя особа надіслала лист про розгляд справи за її відсутності (а.с.29). Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що [PERSON] на праві власності належить будинок [ADDRESS] , яке позивач оформила на підставі рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12.08.2022 року після смерті [INFO] свого чоловіка [PERSON] (а.с.7-13). Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта виявлено обтяження: тип обтяження: арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження:1708051 зареєстровано 23.02.2005 року за №1708051 реєстратором Перша миргородська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова б/н 12.12.2003 року Миргородська виконавча служба; об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно житловий будинок, опис об`єкта: житловий будинок «А-1», загальна площа 77,1 кв.м., житлова площа 51,9 кв.м., тераса «а», літня кухня-гараж «Б», прибудова до літньої кухні-гаража «б», прибудова до літньої кухні-гаража «б1», навіс «б2», погріб «В», навіс «Г», огорожа №1, ворота №2, колодязь №3, газопровід №4, вигрібна яма №5, вимощення І, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с.5-6 ). Відповідно до довідки Миргородського ВДВС у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вих. №5552 від 08.02.2023 позивачці [PERSON] було повідомлено, що згідно даних перегляду АСВП виконавчі провадження про стягнення боргів з [PERSON] на користь держави, фізичних чи юридичних осіб на виконанні у Відділі станом на 08.02.2023 року не знаходяться (а.с.4). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ч.\~1,\~2\~ст.\~319\~ЦК України\~встановлено,\~що власник\~володіє,\~користується,\~розпоряджається своїм\~майном на\~власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно з ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За приписами ст. ст. 13, 76, 80, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 89 ЦПК України). Відповідно до п. 9 ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Частина 2 ст. 56 Закону України Про виконавче провадження передбачає, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Відповідно до ч. 4 ст. 59 ЗУ Про виконавче провадження підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:1)отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2)надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3)отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 закону Про виконавче провадження, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Частиною 5 ст. 59 ЗУ Про виконавче провадження встановлено ,що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. З аналізу ст. 59 ЗУ Про виконавче провадження вбачається, що арешт з майна може бути знятий виконавцем в рамках існуючого виконавчого провадження, або на виконання рішення суду шляхом відкриття нового виконавчого провадження Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач у встановленому законом порядку успадкувала майно, на яке був накладений арешт, після смерті чоловіка, однак накладена заборона на майно порушує її права стосовно розпорядженням спадкових прав. Іншого способу зняти наявну заборону немає. Отже, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved