Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

В липні 2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Кременецький відділ державної виконавчої служби у Кременецькому району, служба у справах дітей Почаївської міської ради про часткове звільнення від сплати аліментів, часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментах, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини з батьком. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі до 24 вересня 2019 року. Від даного шлюбу у них народилося четверо дітей - [PERSON] , [INFO] року, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Кременецького районного суду від 08 грудня 2021 року з [PERSON] з 29 січня 2020 року, на користь [PERSON] у даній справі, стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Даним судовим рішенням визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] із їх матір`ю, яка є відповідачкою у даній справі. Рішення набрало законної сили 15 березня 2022 року. Станом на 01 липня 2023 року заборгованість по сплаті аліментів становить 223540,58 грн.. На момент винесення вище вказаного судового рішення існували обставини, які не були повідомленні [PERSON] при зверненні до суду та які впливають на їх право на одержання аліментів на утримання всіх трьох дітей, а саме те, що наш спільний син [PERSON] проживав і проживає разом з позивачем та перебуває на повному моєму утримані. Враховуючи те, що неповнолітній [PERSON] проживав та надалі постійно проживає з позивачем, тобто змінився сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, вважає що слід припинити примусове стягнення з нього на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Крім того, оскільки неповнолітній син [PERSON] постійно проживав разом з ним, а відповідачка не витрачала кошти на його утримання тому слід звільнити його від сплати заборгованості по аліментам, що нараховувались на утримання сина за період з 29 січня 2020 року по дату винесення судового рішення у даній справі. Позивач, як батько [PERSON] , який постійно проживає з ним, перебуває на повному його утриманні, має право на судовий захист свого сімейного права, а саме на стягнення із відповідачки аліментів на його утримання. Також просить визначити місця проживання сина [PERSON] разом з батьком. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.07.2023 справу передано головуючому судді Білосевич Г.С.. Ухвалою судді Білосевич Г.С. від 14 серпня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справи до підготовчого судового засідання. 09.10.2023 на адресу суду від представника відповідачки адвоката Парфенчук Ю.А. надійшов відзив на позовну заяву. Згідно якого з доводами позивача не погоджується та вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Ухвалою судді Білосевич Г.С. від 09 жовтня 2023 року заяву [PERSON] про відвід судді задоволено, справо передано в канцелярію суду для повторного автоматизованого перерозподілу. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.10.2023 справу передано головуючому судді Клим Т.П.. Ухвалою судді від 12 жовтня 2023 року справу прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 грудня 2023 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 грудня 2023 року клопотання представника відповідачки адвоката Парфенчук Ю.А. про зупинення провадження у справі вирішено повернути заявнику без розгляду. Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 08 січня 2024 року у клопотанні представника відповідачки адвоката Парфенчук Ю.А. про зупинення провадження у справі відмовлено. Клопотання представника позивача адвоката Гурника В.О. про виклик свідків задоволено. Закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 15 лютого 2024 року зобов`язано Службу у справах дітей Почаївської міської ради надати суду письмовий висновок про роз`яснення спору на підставі відомостей одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Гурник В.О. підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити на підставі доводів зазначених у ньому. У судовому засіданні представник відповідачки адвокат Парфенчук Ю.А. заперечила щодо задоволення позовних вимог частково, в частинні позову про звільнення від сплати аліментів не заперечила проти задоволення позовних вимог, в частині визначення місця проживання просила закрити провадження у справі, оскільки є рішення суду. В іншій частині позовних вимог, просила відмовити в позові. Представник третьої особи Пастощук С.В. у судовому засіданні поклався на думку суду. Допитана в якості свідка [PERSON] вказала, що працює в Почаївській школі психологом. Зазначила, що раніше [PERSON] був пригнічений, проявляв агресивність, на даний час життєрадісний. Вчителі скаржаться, що домашніх завдань не виконує, успішність середня, мотивація до навчання не сформована, проживаючи з татом не виконує домашніх завдань. Вказала, що [PERSON] добре але домашніх завдань не виконує. Мама цікавилась навчанням, заставляла вчитися, на даний час мама телефонує і цікавиться навчанням. Зазначила, що давала свій телефон щоб матір поспілкувалась з [PERSON] . Допитана в якості свідка [PERSON] вказала, що працює в Почаївській школі класним керівником [PERSON] , навчання зараз майже не пропускає, може вчитися краще, раніше був агресивний. На даний час поведінка змінилась. Мама цікавиться навчанням, дистанційно приєднується до батьківських зборів. Допитаний в судовому засіданні за участі представника органу опіки та піклування малолітній [PERSON] вказав, що хоче проживати з батьком, в Республіку Польщу до мами їхати не хоче. Суд дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, вислухавши пояснення та доводи сторін, приходить до наступного висновку. За правилами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною восьмою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини. Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із положеннями статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно з частиною другою статті 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (наприклад, у зв`язку із перебуванням платника аліментів у лавах Збройних Сил України, тяжким матеріальним становищем тощо). Як зазначено у Постанові Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №477/1165/20 - дана норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Лише за наявності обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Старопочаївською сільською радою Кременецького району Тернопільської області, актовий запис №9, батьками є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Кременецького районного суду від 08 грудня 2021 року з [PERSON] з 29 січня 2020 року, на користь [PERSON] , стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Даним судовим рішенням визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] із їх матір`ю. Рішення набрало законної сили 15 березня 2022 року. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 22.03.2023 вбачається, що станом на 01.07.2023 заборгованість становить 223540,58 грн., заборгованість з моменту пред`явлення виконавчого документа - 87230,60 грн. З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, проведеного депутатом Почаївської міської ради [PERSON] та представниками громадськості [PERSON] та [PERSON] 12 січня 2021 року, вбачається що в будинку [ADDRESS] . Почаїв зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [PERSON] та їхні діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Колишня дружина [PERSON] разом із дочкою [PERSON] не проживають за вказаною адресою з 04.12.2019, дочка [PERSON] з січня 2020 року, син Власій з 29.12.2020. [PERSON] проживає в будинку [ADDRESS] . Почаїв разом із батьком та знаходиться на повному його утриманні, що підтверджується актами обстеження на факт проживання від 28.03.2022, 11.07.2022, 06.09.2022, 07.07.2023. Згідно актів обстеження умов проживання №44 від 31.10.2022, №74 від 10.07.2023 [PERSON] забезпечений усім необхідним, має власну об лаштовану кімнату, речі, шкільне приладдя, у окремій кімнаті має спортивний інвентар для фізичного розвитку. З батьком у дитини дружні відносини. [PERSON] мріє зустрітись з братами, сестрою та мамою та підтримувати з ними відносини, хоча б в телефонному режимі. З довідки №34 від 11.07.2023, виданої директором Старопочаївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів [PERSON] , вбачається, що [PERSON] навчається у 7 класі, дитина охайна, доглянута. Батько дитини спілкується з педагогами, цікавиться шкільним життям дитини, відвідує батьківські збори. Згідно довідки №104 від 07.07.2023, виданої лікарем ЗПСМ [PERSON] , [PERSON] має укладену декларацію про надання медичної допомоги з лікарем АЗПСМ с. Лосятин [PERSON] , за час дії декларації неодноразово звертався для отримання медичних послуг, відвідував лікаря разом з батьком [PERSON] . За змістом частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. У частині першій статті 10 СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. Як зазначено у Постанові Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі №520/21069/18, процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності є достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У підпункті 1 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно із частиною четвертою статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Верховний Суд наголошує на тому, що відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Такі висновки викладені у Постанові Верховного Суду від 04.09.2019 у справі №711/8561/16-ц. Як зазначено в Постанові Верховного Суду від 29.06.2022 у справі №596/826/21-ц щодо звільнення від сплати аліментів, з урахуванням предмета цієї категорії спорів (припинення стягнення аліментів на утримання дитини, звільнення від сплати заборгованості), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина. Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 СК України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини. Висновки щодо застосування указаних норм матеріального права викладені у постановах Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 477/1165/20, від 03 лютого 2021 року у справі № 125/2525/18, від 26 грудня 2019 року у справі № 219/6287/17, від 26 вересня 2019 року у справі № 760/32225/18, від 27 лютого 2019 року у справі № 307/1186/17. З урахуванням обставин справи, зокрема, що син [PERSON] проживає разом з батьком з 29 січня 2020 року, та представник відповідача не заперечує проти задоволення позовних вимог щодо звільнення [PERSON] від сплати заборгованості по аліментах, суд вважає вимоги позивача щодо звільнення [PERSON] від сплати заборгованості по аліментах нарахованих за період з 29 січня 2020 року по 02 квітня 2024 року, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Припинення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з ним не проживала, позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з позивача аліментів, є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, то суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно ст.181СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням обставин справи, а також того, що син проживає разом з батьком, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь аліментів на утримання сина обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах стягнення суми платежу за один місяць. Щодо позовних вимог про визначення місця проживання дитини з батьком, то суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Рішенням Кременецького районного суду від 08 грудня 2021 року визначено місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету №114 від 28 березня 2024 року затверджено Висновок щодо розв`язання спору проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] з батьком [PERSON] , [INFO] . Згідно якого, комісія прийшла до висновку щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] з батьком [PERSON] .. Ураховуючи положення п.3 ч. 1 ст. 255, п. 4 ч. ст. 257 ЦПК України, суд доходить висновку, що після набрання рішенням суду законної сили сторони не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав. Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Закриття провадження у справі можливе лише за умови, якщо рішення, що набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто співпадають сторони, предмет і підстави позовів. Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду чинності. Враховуючи вищенаведене суд закриває провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Кременецький відділ державної виконавчої служби у Кременецькому району, служба у справах дітей Почаївської міської ради в частині позовних вимог про визначення місця проживання дитини з батьком. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 1073,60 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial