Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким стягнути зі [PERSON] на його користь заборгованість у розмірі 46\~764,79 грн. за кредитними договорами, а також стягнути понесені судові витрати в сумі 2684,00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 25 грудня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 29467-12/2022. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 31.05.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 31052023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм»» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №31052023 від 31.05.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 31980 грн., з яких: 8200\~грн.\~-\~сума заборгованості\~за основною\~сумою боргу; 23780\~грн.\~-\~сума заборгованості\~за відсотками; 0 грн. - сума заборгованості за пенею. Також 18 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» та [PERSON] було укладено кредитний договір №00-6556033. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 25.07.2023 року між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 25072023, у відповідності до умов якого ТОВ «Качай Гроші» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Качай Гроші» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 25.07.2023 до Договору факторингу № 25072023 від 25.07.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 14784,79 грн., з яких: 4147,50 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10637,29 грн. - сума заборгованості за звичайними відсотками; 0 грн. - сума заборгованості за простроченими відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 31.05.2023 р., 25.07.2023р. позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитними договорами № 29467-12/2022 від 31.05.2021 року в розмірі 31980,00 грн. та № 00-6556033 в розмірі 14784,79 грн. Всього позивач прохав стягнути заборгованість за договорами у загальному розмірі 46764,79 грн. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14.11.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не з`явився в судове засідання,\~хоча був повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи. Надав письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позов підтримав в повному обсязі. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Правом на подання відзиву не скористався, будь-яких клопотань заяв до суду не направив. Враховуючи, що відповідач, яка була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин своєї неявки, відзиву до суду не подала та з урахуванням клопотання представника позивача, суд вирішив на підставі ст. 247, 280 ЦПК України, провести судовий розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, приходить до наступного. З матеріалів справи встановлено, що 25 грудня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 29467-12/2022. Згідно умов Кредитного договору Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 8200,00 на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором (п.1.1 Договору). Тип кредиту кредит. Строк дії кредиту 25 днів тобто до 18.01.2023 року. Дата надання кедиту 25.12.2022 року (п.1.2 Договору). За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,50 % на добу (п.1.3. Договору). Згідно з п. 2.1. Договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів здійснюється згідно графіка платежів, який є невід`ємною частиною Договору. Як вбачається з Договору, останній підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. [PERSON] був ознайомлений з умовами кредитування, що вбачається з підписаних ним одноразовим ідентифікатором документів: Кредитного договору, графіку платежів, паспорту споживчого кредиту. 18 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» та [PERSON] було укладено кредитний договір №00-6556033. Згідно умов Кредитного договору (п.1.1 п.1.2.) кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених Договором, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредитного ліміту складає: 4147,50 гривень. Тип кредиту кредитна лінія. Згідно п.1.3 Договору Строк дії кредитної лінії 120 днів. Стандартна процентна ставка 2,20 % в день та застосовується у межах строку кредиту вказаного в п. 1.3. цього Договору (п.1.4.2 Договору). Як вбачається з Договору, останній підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. [PERSON] був ознайомлений з умовами кредитування, що вбачається з підписаних ним одноразовим ідентифікатором документів: Кредитного договору, графіку платежів, паспорту споживчого кредиту. Згідно п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч.1 ст.\~5\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1ст.\~5\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до ч. 1 ст.\~7\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Статтею 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу ст.\~12\~цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст.\~638\~ЦК України,\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.\~640\~ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст.\~642\~ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Відповідно до\~статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст. 1054\~та ч.2 ст.\~1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до вимог\~статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно\~статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно\~ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є й невиконання або виконання, порушення умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч.2\~ст.\~625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів, встановлений договором. Відповідно до ч.1\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання. За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що останні не містять будь-яких доказів щодо перерахування відповідачу [PERSON] кредитних коштів в сумі 8200,00 грн. за кредитним договором №29467-12/2022 від 25.12.2022 року укладеним між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] . Тобто, суду не доведено належними доказами виконання ТОВ «ФК «Інвеструм» п.1.7. Договору (кредит надається клієнту у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом). Також судом встановлено, що матеріали справи не містять будь-яких доказів щодо перерахування відповідачу [PERSON] кредитних коштів в сумі 4147,50 грн. за кредитним договором №00-6556033 від 18.01.2023 року укладеним між ТОВ «Качай Гроші» та [PERSON] . Тобто, суду не доведено належними доказами виконання ТОВ «Качай Гроші» п.2. Договору (кредит перераховується кредитодавцем зі свого поточного рахунку на картку позичальника протягом 3 банківських днів). Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У Постанові Верховного Суду від 30.01.2018 року по справі №161/16891/15-ц вказано, що відповідно до змісту частини першої статті 1050 ЦК України з урахуванням статей 526, 527, 530 ЦК України, банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором. Таким чином, суду не доведено, що [PERSON] отримав кошти сумі 8200,00 грн. за кредитним договором №29467-12/2022 від 25.12.2022 року та в сумі 4147,50 грн. за кредитним договором №00-6556033 від 18.01.2023 року, на що посилається позивач у позові. При цьому, суд зауважує, що позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладаючи договори факторингу, не був позбавлений права вимагати первинні документами бухгалтерського обліку та всю іншу документацію (документи, що стосуються заборгованості боржників, які підтверджують дійсність та наявність права грошових вимог клієнта до боржника по заборгованості та є необхідними для пред`явлення вимоги до боржника щодо погашення заборгованості) у первісного кредитора, та згідно вимог ст. 81, ст. 83 ЦПК України, повинен був подати всі ті докази які підтверджують обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, до суду разом з позовною заявою. Також, позивачем долучено розрахунки заборгованості за вказаними кредитними договорами №29467-12/2022 від 25.12.2022 року та №00-6556033 від 18.01.2023 року (за підписом представника позивача). Однак, суд наголошує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. В той же час розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони. Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 р. № 6-16цс15. Стосовно поданих позивачем договорів факторингу та тверджень позивача про наявність у нього права вимоги до відповідача, суд зазначає наступне. Згідно з ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Оскільки боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1\~ст. 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). У постанові Верховного суду України від 17 січня 2020 року, справа №916/2286/16, предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги). Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату. Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю. Якщо право вимоги відступається «за номінальною вартістю» без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні (ч. 3\~ст. 656 ЦК України). Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу. Плата за договором факторингу може бути у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорі, право вимоги за яким передається. Згідно позовної заяви 31.05.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 31052023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм»» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №31052023 від 31.05.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 31980 грн., з яких: 8200\~грн.\~-\~сума заборгованості\~за основною\~сумою боргу; 23780\~грн.\~-\~сума заборгованості\~за відсотками; 0 грн. - сума заборгованості за пенею. Досліджуючи документи надані позивачем на підтвердження наявності у нього права вимоги до відповідача судом встановлено наступне. Відповідно до п.1.1 Договору факторингу № 31052023 від 31.05.2023 року (в подальшому Договір факторингу), за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору. Згідно п. 1.2. Договору Факторингу Перехід від Клієнта до Фактора Вимоги Заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права Вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Права Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно п.3.1. Договору Факторингу загальна сума Прав Вимоги, що відступається за цим договором, Ціна Продажу та Одинична Ціна визначаються в день передачі по Акту прийому-Передачі Реєстру Боржників, який складається та підписується у день укладення Договору. Згідно п.3.2 Договору Факторингу, загальна сума Прав Вимоги, що відступаються за Договором становить ……… ( відомості приховані). Згідно п.3.3 Договору Факторингу, Ціна продажу за Договором становить …… (відомості приховані). Згідно п.3.4 Договору Факторингу, Фактор сплачує клієнту 100% ціни продажу, передбаченої п.3.3. цього договору протягом 6 робочих днів з моменту передачі по Акту прийому-передачі Реєстру Боржників, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок Клієнта. Згідно п.3.6 Договору Факторингу, моментом виконанням Фактором грошового зобов`язання сторони визначають момент надходження Ціни продажу за цим Договором на рахунок Клієнта, зазначений в п.3.4. даного Договору. При цьому, як вбачається з копії Договору Факторингу поданої до суду, остання містить не всі аркуші (наявні 1,2,3,4,5 та останній) та відповідно не містить інших умов договору, що позбавляє суд можливості їх дослідити. На підтвердження переходу до позивача права грошової вимоги до відповідача, позивачем, окрім Договору Факторингу, подано до суду копію Акту прийому-передачі Реєстру Боржників №2 від 31.05.2023 року за Договором факторингу №31052023 від 31.05.2023 року, згідно якого Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр боржників кількістю 3177, після чого з урахуванням пункту 1.2. Договору Факторингу від Клієнта до Фактора переходять Права вимоги Заборгованості від Боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей. Копія даного акту також містить рядки те відомості приховані, що позбавляє суд можливості дізнатися їх зміст. А також подано Витяг з Реєстру Боржників від 31.05.2023 року до Договору Факторингу, згідно якого: боржник [PERSON] ; номер кредитного договору 29467-12/2022; сума заборгованості за основною сумою боргу 8200,00 грн; сума заборгованості за відсотками 23780,00 грн; сума заборгованості разом 31980,00 грн., який сформовано представником позивача. При цьому, матеріали справи не містять відомостей про сплату суми Ціни продажу, визначеної у п.3.3 Договору Факторингу в порядку визначеному п. 3.4. Договору Факторингу, а саме сплати Фактором Клієнту 100% ціни продажу протягом 6 робочих днів з моменту передачі по Акту прийому-передачі Реєстру Боржників, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок Клієнта. Тож, суду не підтверджено виконанням Фактором грошового зобов`язання щодо передачі грошових коштів в розпорядження Клієнта (ціна продажу) (сплати Фактором Клієнту 100% ціни продажу, передбаченої п.3.3. цього Договору протягом 6 робочих днів), за відступлення Клієнтом Факторові Права грошової Вимоги. Таким чином встановлено, що позивачем не доведено суду, що за зазначеним Договором Факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) фактор передав грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, як це передбачено договором, а тому суду не доведено, що клієнт відступив факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Також згідно позовної заяви 25.07.2023 року між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 25072023, у відповідності до умов якого ТОВ «Качай Гроші» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Качай Гроші» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 25.07.2023 до Договору факторингу № 25072023 від 25.07.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 14784,79 грн., з яких: 4147, 50 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10637,29 грн. - сума заборгованості за звичайними відсотками; 0 грн. - сума заборгованості за простроченими відсотками. Досліджуючи документи надані позивачем на підтвердження наявності у нього права вимоги до відповідача судом встановлено наступне. Відповідно до п.2.1 Договору факторингу № 25072023 від 25.07.2023 року (в подальшому Договір факторингу), за цим договором Фактор зобов`язується передати Суму фінансування, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові Право Вимоги, за укладеними кредитними договорами згідно Реєстру Боржників в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав Вимог. Згідно п.3.1. Договору Факторингу фактор сплачує клієнту суму фінансування шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів у сумі ........ (приховані відомості) протягом восьми банківських днів від дати відступлення прав вимоги. При цьому, як вбачається з копії Договору Факторингу поданої до суду, остання містить не всі аркуші (наявні 1,2,3 та остання) та відповідно не містить інших умов договору, що позбавляє суд можливості їх дослідити. На підтвердження переходу до позивача права грошової вимоги до відповідача, позивачем, окрім Договору Факторингу, подано до суду копію Акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 25.07.2023 року за Договором факторингу № 25072023 від 25.07.2023 року, згідно якого Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр боржників кількістю 4261. Копія даного акту також містить рядки де відомості приховані, що позбавляє суд можливості дізнатися їх зміст. А також подано Витяг з Реєстру Боржників від 25.07.2023 року до Договору Факторингу № 25072023 від 25.07.2023 року, згідно якого: боржник [PERSON] ; номер кредитного договору 00-6556033; сума заборгованості за основною сумою боргу 4147,50 грн; сума заборгованості за відсотками 10637,29 грн; сума заборгованості разом 14784,79 грн., який сформовано представником позивача. При цьому, матеріали справи не містять відомостей про сплату Фактором суми Фінансування, визначеної у п.3.1 Договору Факторингу. Тож, суду не підтверджено виконанням Фактором грошового зобов`язання щодо передачі грошових коштів в розпорядження Клієнта (ціна продажу) (сплати Фактором Клієнту 100% ціни продажу, передбаченої п.3.1. цього договору, за відступлення Клієнтом Факторові Права грошової Вимоги. Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Судовим розглядом встановлено, що позивачем не доведено суду, що за зазначеними Договорами Факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) фактор передав грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, як це передбачено договорами, а тому суду не доведено, що клієнт відступив факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Виконання умов щодо оплати за договором про відступлення права вимоги до боржника та подання відповідних доказів має значення для реалізації прав нового кредитора, який замінив первісного кредитора у зобов`язанні, зокрема для підтвердження правонаступництва, в тому числі процесуального, або для спростування боржником пред`явлених до нього вимог нового кредитора як таких, що останнім не набуті в силу невиконання умов договору щодо оплати. Враховуючи недоведеність позивачем перерахування сум фінансування на рахунок клієнта за відступлені права вимог, суд позбавлений правової можливості зробити висновок щодо переходу права вимоги до позивача за означеними договорами. Тож, судовим розглядом встановлено, що позивачем не доведено суду, перерахування відповідачу та відповідно отримання відповідачем кредитних коштів за кредитними договорами та у вказаних розмірах. Також, позивачем не доведено суду наявності правонаступництва, з огляду на неповноту наявних копій договорів та недоведеність позивачем перерахування суми фінансування на рахунок клієнта за відступлені права вимоги, що позбавляє суд правової можливості зробити висновок щодо переходу прав вимог до позивача. А тому враховуючи все вище викладене, позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення. Згідно п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд, зокрема вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, згідно положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позов не підлягає до задоволення, тож судові витрати слід залишити на позивачеві.

Outcome: dismissed