Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти, на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу), розпочавши стягнення з дня пред`явлення позову до закінчення сином навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23-х років. В обґрунтування позову посилається на те, що вона перебувала із відповідачем у шлюбі, від якого в них [INFO] народився син [PERSON] 13.09.2023 сину виповнилось 18 років. На даний час син навчається на другому курсі денної форми навчання ВСП «Івано Франківський фаховий коледж Львівського національного університету природокористування». Термін закінчення навчання 30.01.2026. У зв`язку із навчанням на денній формі навчання син не може працювати та матеріально себе забезпечити, а тому йому необхідна матеріальна допомога батьків, яка полягає, зокрема в щоденній потребі в одязі, харчуванні, оплаті громадського транспорту (проїзд від навчального закладу до місця проживання). Крім побутових витрат, засобів гігієни, навчання у вузі також потребує коштів - на придбання необхідної літератури, методичного матеріалу, ноутбуку. Зазначає, що відповідач є працездатним, фізично здоровим, має постійне місце роботи, інших утриманців не має, а тому має змогу сплачувати аліменти у вказаному вище розмірі. Для забезпечення якнайкращих інтересів сина, вона змушена звертатись до суду із даним позовом. У судовому засіданні представниця позивачки [PERSON] - адвокатка Оленин О.Ф. позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що розуміє і не заперечує того, що сину необхідна матеріальна допомога. Він згідний сплачувати аліменти, однак у меншому розмірі, оскільки його дохід не є значним, він хворіє і потребує коштів на лікування. ІІ. Процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 28.02.2024 відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14.03.2006 (а.с. 7). Відповідно до довідки №540 від 20.12.2023 (а.с. 8), [PERSON] з 01.09.2023 є студентом другого курсу денної державної форми навчання спеціальності «Садово паркове господарство» у ВСП «Івано Франківський фаховий коледж Львівського національного університету природокористування». Термін закінчення навчання 30.01.2026. Між сторонами виник спір щодо участі відповідача в утриманні повнолітньої дитини, яка продовжує навчатись, до досягнення нею двадцяти трьох років або до припинення навчання. ІV. Оцінка суду: заслухавши пояснення представниці позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з такого. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Главою 16 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та порядок його виконання. Згідно із ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 2, 3 ст. 199 СК України). При цьому, Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи дочці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Окрім наведеного за ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Як передбачено ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Верховний Суд у правовій позиції викладеній у постанові від 13.04.2021 в справі №308/4214/18 зазначив, що при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Аналізуючи обставини, що мають значення для справи в контексті згаданих норм матеріального закону та їх тлумачень суд вважає доводи позивачки частково обґрунтованими. Як вбачається з матеріалів справи та сторонами не оспорено і не спростовано, що [PERSON] , [INFO] , є сином сторін по справі. Позивачка [PERSON] вказує на те, що син навчається на денній, державній формі навчання, що позбавляє його можливості працювати та мати самостійний дохід. Також зазначає, що оскільки відповідач офіційно працевлаштований, тому має можливість надавати матеріальну допомогу сину у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу). Однак, на підтвердження цього надала лише довідку коледжу про те, що син справді є студентом цього навчального закладу. Жодних інших доказів які б підтверджували викладені нею в пред`явленому позові обставини, а саме: понесення витрат на підручники, методичну літературу, комп`ютерну техніку, вартість проживання, витрати на проїзд, стороною позивачки не надано. В той же час, суд бере до уваги, що навчальний заклад в якому навчається син сторін територіально віддалений від місця його проживання, однак з урахуванням наведеного вище, позивачкою не надано жодних доказів про понесення витрат сина на доїзд з дому до місця навчання, найму житла, купівлю підручників, додаткової літератури. Також судом взято до уваги ту обставину, що син сторін навчається на державній формі навчання і, відповідно, йому не потрібно сплачувати вартість такого. Водночас суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що він хворіє і потребує коштів на лікування, оскільки доказів на підтвердження цього ним не надано. Таким чином, враховуючи вищевказане, а саме те, що: на батьків покладено рівні обов`язки щодо надання матеріальної допомоги повнолітнім доньці чи сину, які продовжують навчання, якщо батьки можуть таку матеріальну допомогу надавати та дані щодо неможливості надання допомоги сину батьком у матеріалах справи відсутні, навпаки встановлено, що він офіційно працевлаштований та отримує стабільний дохід; те, що син дійсно продовжує навчатись і дійсно у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги (у нього відсутні самостійні доходи) чого відповідачем не спростовано; те, що відповідач не має на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків, дружини; прожитковий мінімум на працездатну особу, який відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» складає - \~2 920 гривень, а тому суд приходиться висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти, на утримання сина в розмірі 1/5 частки від його заробітку (доходу) щомісячно. Такий розмір аліментів, враховуючи всі обставини встановлені судом, не слід вважати значним та таким, що призведе до значних фінансових для відповідача втрат чи істотно впливатиме на його матеріальний стан і не буде непосильним для сплати чи таким, що призведе до збагачення сина. Таким чином, суд приходить висновку, що з відповідача на користь позивачки, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , слід стягувати аліменти у розмірі 1/5 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, стягнення аліментів необхідно розпочати з 27.02.2024 і проводити до закінчення сином навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. V. Розподіл судових витрат між сторонами: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, враховує положення ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та, зважаючи на те, що позивачка звільнена від сплати судового збору при розгляді даної справи, тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1\~211,20 грн. На підставі викладеного, ст. 81, 141 ЦПК України, ст. 7, 141, 181, 182, 199, 200, 201 СК України, п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006,

Outcome: partial