Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

\~Позивач звернувся до суду в інтересах держави в особі: Національної служби здоров`я України, Броварської міської ради Броварського району Київської області, Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, Калинівської селищної ради Броварського району Київської області Калитянської селищної ради Броварського району Київської області, Зазимської селищної ради Броварського району Київської області, в особі КНП «Броварська Багатопрофільна клінічна лікарня» територіальних громад Броварського району Київської області з позовом до [PERSON] \~\~про стягнення коштів у відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої особи від злочину на користь Національної служби здоров`я України грошові кошти у сумі 11538,77 коп. та на користь КНП «Броварська Багатопрофільна клінічна лікарня» територіальних громад Броварського району Київської області у сумі 774,30 грн. на підставі положень ст.ст.1166, 1206 ЦК України, посилаючись на те, що вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 11.09.2023р. у справі №361/7793/23 по кримінальному провадженню №12023111130002393 засуджено [PERSON] за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. \~\~\~\~\~\~ Унаслідок цього кримінального правопорушення, яке вчинив [PERSON] , потерпілому [PERSON] заподіяні тілесні ушкодження, з приводу чого він перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» територіальних громад Броварського району Київської області в період з 15.07.2023р. по 25.07.2023р., і, тому витрати вказаного закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого [PERSON] склали 11538,77 грн., чим завдано матеріальних збитків державі на вказану суму. Тому, позивач просить стягнути з відповідача витрати лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву в якій зазначив, що просить справу розглядати у його відсутність. Також зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом установлено, що вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 11.09.2023р. у справі №361/7793/23 по кримінальному провадженню №12023111130002393 засуджено [PERSON] за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Вирок набрав законної сили 12.10.2023р. Унаслідок цього кримінального правопорушення, яке вчинив [PERSON] , потерпілому [PERSON] заподіяні тілесні ушкодження, з приводу чого він перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» територіальних громад Броварського району Київської області в період з 15.07.2023р. по 25.07.2023р., і, тому витрати вказаного закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого [PERSON] склали 11538,77 грн., чим завдано матеріальних збитків державі на вказану суму. Засновниками, власниками та органом управління майном КНП «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» територіальних громад Броварського району Київської області є Броварська міська рада Броварського району Київської області, Великодимерська селищна рада Броварського району Київської області, Калитянська селищна рада Броварського району Київської області, Калинівська селищна рада Броварського району Київської області, Зазимська сільська рада Броварського району Київської області, у зв`язку із чим кошти на відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину повинні бути зараховані на відповідний рахунок місцевого бюджету. Медичні послуги надано КНП «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» на підставі договорів про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, укладених між НЗСУ (замовник) та КНП «Броварська багатопрофільна лікарня» (№ 1880-Е123-Р000 від 06.02.2023р., №2839-Е223-Р000 від 09.02.2023р. №4646-Е523-Р000 від 24.05.2023р.). Оскільки КНП «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» витратила кошти з місцевого бюджету та НСЗУ витратила державні кошти при наданні медичних послуг лікування потерпілого [PERSON] - зазначені кошти необхідно стягнути з [PERSON] та зарахувати до Державного бюджету України та місцевого бюджету. Відповідно до листа від 23.11.2023р. №40512/2-16-23, НСЗУ повідомила, що не зверталась самостійно із позовом про відшкодування витрат на лікування потерпілого від злочину, скоєного [PERSON] , та надає згоду на представництво окружною прокуратурою її інтересів, як державного органу. Положеннями статті 1166 ЦК України передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток. Згідно з ч.1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Частиною 3 ст.1206 ЦК України передбачено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Як роз`яснено у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» від 07.07.1995 року № 11 судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545. Цим Порядком передбачено, що сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених в стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до пункту 2 Порядку № 545 визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Згідно з пунктом 3 Порядку № 545 визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства. Частинами 3, 4 ст. 56 ЦПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до вимог статті 131-1 Конституції України, прокуратура України становить єдину систему, на яку покладається, у тому числі, представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом. Підставою представництва прокурором інтересів держави у суді відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру» є не здійснення або неналежним чином здійснення захисту інтересів держави органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно з статтею 1 цього Закону прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави. У випадках, визначених Законом, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів громадянина або держави в суді (пункт 2 частини першої статті 2 Закону). Як було зазначено вище, пункт 3 Порядку № 545 містить пряму вказівку про те, що сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. Тобто, у даному випадку незалежно від причин, незвернення з відповідним позовом закладу охорони здоров`я прокурор мав право на звернення з цим позовом на підставі закону. Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до пункту 2 Рекомендації Rec (2012) 11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», прийнятої 19 вересня 2012 року на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає в тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права. Європейський суд з прав людини звертав увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великої кількості громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти Росії» (Menchinskaya v. Russia), заява № 42454/02, пункт 35). Згідно з статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Матеріали справи свідчать, що підставою звернення прокурора до суду є неналежне виконання Національною службою здоров`я України своїх повноважень щодо вжиття заходів з відшкодування у встановленому законом порядку витрат комунального закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину. Отже, в цьому випадку необхідність захисту інтересів держави прокурором полягає у необхідності відновлення законності та справедливої рівноваги між інтересами суспільства й особи, винними діями, якої завдано шкоди здоров`ю потерпілого, на лікування якого витрачені кошти комунального закладу охорони здоров`я, та відновлення порушеного порядку відшкодування таких витрат, що відповідає принципу, закріпленому у Конституції України, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження, а стороною відповідача визнано позов, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, вина [PERSON] \~у вчинені злочину встановлена вироком суду, який набрав законної сили, розмір витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, доведений в судовому порядку та в добровільному порядку відповідачем не відшкодовано. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави в розмірі 774,30 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved