Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову посилається на те, що 11 серпня 2022 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 07313-08/2022, за умовами якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» надало [PERSON] в кредит грошові кошти, які відповідач зобов`язалась вчасно повернути та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки і на умовах, передбачених цим договором. Відповідач не виконала свої зобов`язання за кредитом щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків в строки, передбачені кредитним договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. 31.05.2023 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 31052023, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 27030 грн., яка складається із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 6800 грн. та заборгованості за відсотками 20230 грн. У зв`язку з вищевикладеним просить суд стягнути з відповідача вищевказану заборгованість та судові витрати. Відповідач в установлений судом строк подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнав, у їх задоволенні просив відмовити. У відповіді на відзив представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» Маглич І.С. просив відзив залишити без задоволення, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.\~ Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві та відповіді на відзив просив розгляд справи проводити без його участі. В судове засідання відповідач не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась судом про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, - ... У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи вразі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача частково надав суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог, внаслідок чого позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 11.08.2022 року між відповідачем [PERSON] та ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» було укладено договір про надання фінансового кредиту № 07313-08/2022(далі Договір). Відповідно до п. 1 Договору, сума позики 6800,00 грн., процентна ставка/день 2,50 відсотки, строк позики (строк договору) 25 днів, до 04.09.2022 року/а.с.7/. Положеннями п. 6.7. Договору передбачено, що позичальник ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства. Згідно п. 6.8. Договору позичальник підтверджує, що отримав від Товариства до укладення договору інформацію зазначену в ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконала, в передбачені Договором строки суму позики та відсотки за користування ним позичальнику не сплатила. 08.09.2022 року між відповідачем [PERSON] та ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» було укладено додаткову угоду №3 до договору про надання фінансового кредиту № 07313-08/2022 на підставі якої сторони погодили виконання зобов`язання за Договором на 20 днів, до 27.09.2022 року. 31.05.2023 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та позивачем укладено договір факторингу № 31052023, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» права вимоги боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №31052023 від 31.05.2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 27030 гривень, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу 6800 грн. та заборгованості за відсотками 20230 грн. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (стаття 1077 ЦК України). Статтею 512\~ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Відповідно до статті 516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Отже, неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту. У свою чергу відповідачкою не доведено того, що вона сплачувала заборгованість за договором позики первісному чи новому кредитору. Даний висновок суду базується на висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 01 лютого 2018 року у справі № 569/8962/16-ц. У порушення умов кредитного договору а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала. Статтею 627\~ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно частини 1 статті 628\~ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 1 ст.\~641\~ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1,2 ст. 1046 ЦК). В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику. Відповідно до ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1, 2 ст.\~1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 526, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що 11.08.2022 року між відповідачем [PERSON] та ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» було укладено договір про надання фінансового кредиту № 07313-08/2022. Згідно статей 526, 527, 530\~Цивільного кодексу\~України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Таким чином, встановивши, що право позивача було порушено внаслідок неповернення кредиту відповідачем, позовні вимоги про стягнення тіла кредиту у сумі 6800 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в сумі 20230 грн., суд зазначає наступне. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 07313-08/2022 від 11.08.2022 року за період з 31.05.2023 року по 30.09.2023 року, заборгованість [PERSON] за відсотками становить 20230 грн. Однак у вказаному розрахунку зазначена лише сума заборгованості за відсотками, порядок її нарахування не зазначений. У такому випадку якщо відповідний розрахунок позивачем не здійснено або здійснено неправильно, суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми, які підлягають стягненню. При розрахунку заборгованості за відсотками судом береться до уваги договір про надання фінансового кредиту № 07313-08/2022, який укладений між відповідачем [PERSON] та ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ». Як було вище зазначено, у вказаному договорі сума позики становить 6800 грн., процентна ставка/день узгоджена сторонами у розмірі 2,50 відсотків в день, строк позики (строк договору) 25 днів, також додаткові 20 днів згідно угоди про відстрочення (які відповідно до п 3.3.3 Договору, при відстрочці виконання зобов`язання сплачується відсотки з розрахунку: 14 або 20 днів 2.5% на добу від тіла кредиту). Таким чином сума процентів, нарахованих за один день становитиме 170 грн. (6800 грн. * 2,50 %), а загальна сума нарахованих відсотків 7650 грн. (170 грн. * 25+20 днів). В свою чергу нарахування відсотків після закінчення строку дії договору чинним законодавством не передбачено. При цьому судом враховується правовий висновок, зроблений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом (в тому числі, за прострочення заборгованості) припиняється, тому відповідальність за порушення грошового зобов`язання настає у розмірі встановленому законом, а саме ч. 2 ст. 625 ЦК України, тобто на рівні 3 % річних. Позивач же в свою чергу не заявляв вимоги про стягнення заборгованості, виходячи з розміру визначеного законом, відповідного розрахунку вказаної заборгованості суду не надавав, тому, з огляду на принцип диспозитивності, суд не може вийти за межі позовних вимог. Суд не приймає до уваги твердження відповідача у відзиві на позов про те, що відсутні докази отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 6800грн., оскільки як видно з матеріалів справи, а саме згідно з повідомленням ТОВ «Універсальні платіжні рішення» 11 серпня 2022 року кошти в сумі 6800 гривень були успішно перераховані з ТОВ «ФК «Інвеструм» на картку [NUMBER] , номер трансакції в системі іРау.uа 160243761, призначення платежу: зачислення 6800грн. на карту [NUMBER] /а.с.76/. Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором № 07313-08/2022 від 11.08.2022 року підлягає до часткового задоволення на загальну суму 14450 грн. (6800 грн. + 7650 грн.). Відповідно до ч. 1 ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжної інструкції № 45964 від 10.10.2023 року встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 2 684,00 грн. Враховуючи вищезазначене, та враховуючи ступінь задоволення позовних вимог (53%), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1422 грн. 52 коп. На підставі викладеного та,

Outcome: partial