Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Дарницька районна в місті Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дитини з матір`ю. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 31 травня 2019 року вона з відповідачем уклала шлюб та від спільного проживання у них народився син - [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. До суду подано позовну заяву про розірвання шлюбу між нею та відповідачем. Спільне з відповідачем життя не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя. На даний момент, спільне господарство сторонами разом не ведеться, їхня спільна дитина проживає на даний час з позивачем за адресою її проживання: [ADDRESS] . Позивач одноосібно піклується про виховання сина, проживання та розвиток. З метою створення належних соціально-побутових умов проживання дитини, збереження її психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, вважає за необхідне залишити проживати дитину з позивачем. Проживання дитини з одним із батьків не звільняє обох батьків від права спілкування з нею та обов`язку виховувати дитину, піклуватися про неї та матеріально її забезпечувати. Позивач має відповідний дохід, дитина забезпечена усім необхідним, позивач забезпечена житлом. Між сторонами не досягнуто згоди про те, з ким із них буде проживати неповнолітня дитина, а тому позивач для вирішення даного питання звернулась до суду та просить визначити місце проживання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] з позивачем, [PERSON] . Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, на адресу суду подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, заявлені позовні вимоги підтримали та просили суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав клопотання про розгляд справи без його участі та просить винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про задоволення позову на підставі наступного. Судом встановлено, що 31 травня 2019 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрований шлюб Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у місті Києві, актовий запис № 751. Сторони перебували у шлюбних стосунках та від спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач [PERSON] , та матір`ю - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 21.09.2019 року Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Позивач звернулась до Уманського міськрайонного суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, у зв`язку з тим, що за час спільного проживання між ними неодноразово виникали сварки та непорозуміння, що негативно впливало на розвиток та виховання дитини, тому вони стали проживати окремо, а син залишився проживати з матір`ю. Те, що син [PERSON] проживає разом зі своєю матір`ю за адресою: [ADDRESS] , підтверджується: Інформацією про зареєстроване місце проживання/перебування фізичної особи № 92726954 від 02.05.2023 року. Відповідно до довідки закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 805 Дарницького району м. Києва, [PERSON] , [INFO] відвідує дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 805 з червня 2023 року по теперішній час. Згідно висновку Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] № 101-1350 від 07.02.2024 року, виходячи з забезпечення прав та інтересів дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Відповідно до ст.ст. 18,27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або, у відповідних випадках, законні опікуни, - несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Місце проживання малолітньої дитини з одним з батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч.ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України вбачається висновок, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Таким чином, враховуючи, що у судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не суперечить інтересам дитини, суд, з врахуванням окремого проживання батьків дитини, визнання позову відповідачем, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved