Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . В обгрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] у віці 76 років померла її мама - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, до складу якого увійшла 1/3 частини квартири [ADDRESS] . Спадкоємцем померлої за законом є її дочка, яка фактично прийняла спадщину шляхом проживання разом з померлою на день смерті, а після продовжуючи користуватись квартирою [ADDRESS] . З метою оформлення права власності на спадкове майно, що належало [PERSON] , вона звернулась з відповідною заявою до Першої черкаської державної нотаріальної контори, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Строк для прийняття спадщини пропущений через те, що вона була вагітна і не мала часу вчасно здійснити заходи щодо відкриття спадкової справи, а також вважала, що на сьогодні діє 10-місячний термін на порушення нотаріусом спадкової справи. На день смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак фактично проживала з нею за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] вона фактично здійснює користування спадковим майном, утримує вказану квартиру, здійснює оплату комунальних платежів. Заяву про відмову від спадщини не подавала, її батько та брат за спадщиною не звертались, однак подати заяви про відмови від спадщини також не встигли в 6-ти місячний термін. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.11.2023 відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.01.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове\~засідання позивачка\~ [PERSON] не з`явилася, від її представника адвоката Грушевого Ю.В. надійшла заява, в якій останній просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача Черкаської міської ради за довіреністю Волкович Ю.О. в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надіслали заяви, в яких просили проводи розгляд справи без їх участі, проти позовних вимог не заперечували. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов до наступного висновку. Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). За змістом статей 12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [INFO] в с. Думанці Черкаського району Черкаської області у віці 76 років померла [PERSON] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено відповідний актовий запис № 231 від 23.01.2023 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого увійшла 1/3 частина квартири [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 04.02.1998 Придніпровським райвиконкомом. Спадкоємцями першої черги за законом на майно померлої [PERSON] є її чоловік [PERSON] , донька [PERSON] та син [PERSON] . Родинні відносин між спадкодавицею та вказаними особами підтверджуються свідоцтвом про укладення шлюбу від 22.04.1974, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . На момент смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак фактично проживала разом з донькою [PERSON] та чоловіком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Вказаний факт підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть та довідкою виконавчого комітету Леськівської сільської ради від 27.09.2023. З метою оформлення права власності на спадкове майно, 25.09.2023 позивачка звернулася до Першої черкаської державної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак, постановою від 26.09.2023, державний нотаріус відмовила їй у вчинені нотаріальної дії, у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. У відповідності до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до положень статтей 316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі вiдсутностi спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). Згідно статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки на час відкриття спадщини позивачка [PERSON] постійно проживала зі спадкодавицею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , заяву про відмову від спадщини не подавала, тому, на підставі статті 1268 ЦК України, вона вважається такою, що прийняла спадщину у встановленому законом порядку. Згідно положень статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи, що позивачка зверталася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак нотаріус відмовила їй у вчинені нотаріальної дії, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та визнати за позивачкою в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved