Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між ним та відповідачкою [PERSON] 15 вересня 2017 року було укладено шлюб у виконавчому комітеті Камянецької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, актовий запис №5. За період шлюбу у подружжя народилася спільна дочка, [PERSON] , [INFO] . Подальше спільне життя не склалося, через різні погляди на сімейне життя. Спільне господарство подружжям не ведеться, подружні відносини між ними припинені. Вважає, що збереження шлюбу неможливе, на примирення не згоден. Просив розірвати їх шлюб. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій на заявлених позовних вимогах наполягав, на примирення не згоден, просив їх задовольнити, та залишити за ним судові витрати. Відповідач судове засідання не з`явилася, була повідомлена в порядку ст. 128 ЦПК України, згідно поштового повідомлення судова повістка їй була вручена 12.03.2024 року, причини неявки суду не відомі. Відзив від відповідачки не надходив. Враховуючи, що відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його у даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями вказаної статті також визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що предметом спору в даній справі є правовідносини щодо розірвання шлюбу, які регулюються СК України. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 15 вересня 2017 року у виконавчому комітеті Кам`янецької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, актовий запис №5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20.02.2024 року, виданого повторно Новоархангельським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 6). Від шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки про склад сім`ї №63 від 20.02.2024 року, виданої Новоархангельською селищною радою, до зареєстрованих у житловому приміщенні, розташованому за адресою [ADDRESS] входять: уповноважений власник - [PERSON] , [INFO] , мати - [PERSON] , [INFO] , брат - [PERSON] , [INFO] , брат - [PERSON] , [INFO] , брат [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). У відповідності ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою, чоловіки і жінки, які досягли повноліття мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу або під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України на суд покладено обов`язок, щодо вжиття заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Враховуючи відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, на примирення не погоджується, з відповідачем сумісно не проживають з 2015 року, спільних дітей не мають, спільного господарства не ведуть, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу, що на думку суду є неприпустимим. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сімейні відносини неможливо відновити, підстав для надання строку на примирення суд не вбачає. Розлучення відповідає дійсній волі чоловіка (позивача у справі) та жінки (відповідача у справі), після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті немайнові права, а тому з вказаних підстав шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Згідно ст. 114 та ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду, яке набрало законної сили. На підставі ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволення позовних вимог, проте з огляду на заяву позивача, судові витрати слід залишити за позивачем. Підстав для допущення до негайного виконання судового рішення немає. На підставі викладеного та

Outcome: approved