Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, у якому просив визнати виконавчий напис №34379 від 21.05.2021, вчинений приватним нотаріусом Грисюк О.В. таким, що не підлягає виконанню, та стягнути судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у жовтні 2023 року він дізнався, що 08.09.2021 постановою приватного виконавця Подолянко І.А. відкрито виконавче провадження [NUMBER] щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Грисюк О.В. №34379 від 21.05.2021 про стягнення з нього на користь ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» заборгованості в розмірі 22057.50 грн. Позивач вважає, що напис вчинено з порушенням порядку вчинення виконавчих написів. Зазначив, що фінансових зобов`язань перед відповідачем він не має, отже документів щодо природи виникнення зобов`язань нотаріусу не надавалось, у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості є безспірним. Розрахунок заборгованості, вчинений відповідачем, не підтверджує факт наявності заборгованості. Крім того, позивачеві вимога про сплату заборгованості попередньо не надсилалася. Отже виконавчий напис вчинено з порушенням, у зв`язку з підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Позивач подав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, вимоги підтримав. Відповідачі та треті особи [PERSON] , [PERSON] в судові засідання, призначені на 25.01.2024 та 19.03.2024 не з`явилися, про їх проведення повідомлялися своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи в їх відсутність до суду не надходило, відзив/пояснення на позов не подавали. Від Чугуївського відділу державної виконавчої служби надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Суд, розглянувши позов, повно та всебічно дослідивши надані докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Суд установив, що 08.09.2021 приватним виконавцем Виконавчого округу Харківської області Подолянко І.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження [NUMBER] (а.с.9-10) на підставі виконавчого напису №34379 від 21.05.2021, вчиненого приватним нотаріусом Бучанського РНО Київської області Грисюк О.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованості у розмірі 22057.50 грн. Згідно копії постанови про прийняття виконавчого провадження від 04.04.2023 (а.с.14-15) ВП [NUMBER] прийнято до виконання приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В. Частиною 1 статті 4 ЦПК України установлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. На виконання ч. 2 ст. 87 Закону Кабінетом Міністрів України постановою № 1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів (далі - Перелік). З огляду на викладене, учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, передбачених відповідним переліком, які підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Такі вимоги законодавства встановлені, зокрема, для запобігання зловживань з боку кредитора, який не зазначає всіх обставин при зверненні до нотаріуса. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.03.2015 в справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, визнано частково незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", а саме в частинах: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині "а після слів "заставлене майно" доповнити словами "(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)"; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: "1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.", п. 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.". З огляду на викладене, вчинення виконавчого напису нотаріуса можливо лише на заборгованість за кредитним договором, який посвідчений нотаріально. У позові зазначено, що позивач з сумою заборгованості не згоден, щодо відступлення права вимоги його повідомлено не було, відповідач вказану обставину не оспорював, таким чином, суд приходить до висновку, що Виконавчий напис учинений з порушенням Переліку, оскільки відсутні докази надання списку документів відповідно до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, який є вичерпним, а тому вчинення Виконавчого напису на заборгованість позивача, яка нарахована за Договором, є незаконним. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. З огляду на викладене суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Суд розподіляє судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідачів витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору та витрат на правову допомогу. Відповідно до ч. ч. 1, 2, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. До суду позивачем не надано жодних доказів на підтвердження витрат на правову допомогу. Позивач надав квитанцію про сплату судового збору у розмірі 1073.60 грн., які підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках.

Outcome: approved