Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

у жовтні 2022 року позивач [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила здійснити поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, в порядку якого: -визнати за [PERSON] право власності на частину квартири [ADDRESS] ; -визнати за [PERSON] право власності на частину квартири [ADDRESS] ; -визнати недійсним договір купівлі-продажу від 05.07.2022 автомобіля марки MERCEDES-BENZ VITO116 CDI, 2013 року випуску, коричневого кольору, VIN-код: [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , укладений між [PERSON] та [PERSON] ; -скасувати реєстрацію транспортних засобів, визначивши власником автомобіля [PERSON] ; -визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки «CHEVROLET AVEO», 2008 року випуску, чорного кольору, VIN-код [NUMBER] , державний номер [NUMBER] ; - визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки MERCEDES-BENZ VITO116 CDI, 2013 року випуску, коричневого кольору, VIN-код: [NUMBER] , державний номер [NUMBER] ; -визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки «CHEVROLET LACETTI», 2008 року випуску, оранжевого кольору, VIN-код: [NUMBER] , державний номер [NUMBER] ; -визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки FORD C-MAX, 2012 року випуску, сірого кольору, VIN-код [NUMBER] . В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що у період з 23.10.2010 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Лисянського районного суду м. Черкаси від 25.08.2022 року. У період шлюбу подружжям набуто у власність наступне майно: квартиру [ADDRESS] ; автомобіль марки «CHEVROLET AVEO», 2008 року випуску, чорного кольору, VIN-код [NUMBER] , державний номер [NUMBER] ; автомобіль марки MERCEDES-BENZ VITO116 CDI, 2013 року випуску, коричневого кольору, VIN-код: [NUMBER] , державний номер [NUMBER] ; автомобіль марки «CHEVROLET LACETTI», 2008 року випуску, оранжевого кольору, VIN-код: [NUMBER] , державний номер [NUMBER] ; автомобіль марки FORD C-MAX, 2012 року випуску, сірого кольору, VIN-код [NUMBER] . Позивач зазначає, 05.07.2022 року відповідачем [PERSON] без згоди позивача відчужено автомобіль марки MERCEDES-BENZ VITO116 CDI на користь своєї матері, однак останній продовжує володіти та користуватись вказаним автомобілем. Позивач зазначає, що вказані вище квартира та автомобілі є спільною сумісною власністю подружжя, а оскільки сторони не дійшли добровільної згоди щодо поділу майна подружжя, позивач просить здійснити такий поділ у судовому порядку. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12.10.2022 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 47). 02.11.2022 до суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Лічмана О.М. надійшов до суду відзив на позов, в якому представник відповідача просив здійснити розподіл майна подружжя наступним чином: - визнати право власності на автомобіль марки «CHEVROLET AVEO», 2008 року випуску, чорного кольору, VIN-код [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , за [PERSON] ; - визнати право власності на автомобіль марки MERCEDES-BENZ VITO116 CDI, 2013 року випуску, коричневого кольору, VIN-код: [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , за [PERSON] ; - визнати право власності на автомобіль марки «CHEVROLET LACETTI», 2008 року випуску, оранжевого кольору, VIN-код: [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , за [PERSON] ; - визнати право власності на автомобіль марки FORD C-MAX, 2012 року випуску, сірого кольору, VIN-код [NUMBER] , за [PERSON] . Також, представник відповідача зазначив, що питання щодо розподілу нерухомого майна у виді квартири між подружжям не потребує судового порядку, оскільки відповідно до договору купівлі-продажу квартири, сторони у справі набули спірну квартиру у спільну часткову власність по кожний (а.с. 54-57). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.12.2022 зобов`язано посадових осіб Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві Головного сервісного центру МВС надати суду належним чином завірені копії наступних документів: акт огляду від 06.07.2022 № 5747/22/000291, складений ТОВ «Консалтингова компанія «Аркон»; договір, укладений у СГ 06.07.2022 № 5747/22/000291, виданий ТОВ «Консалтингова компанія «Аркон»; договір комісії від 05.07.2022 № 5747/22/000291, виданий ТОВ «Консалтингова компанія «Аркон»; договір КП, укладений в ТСЦ № 8047 від 05.07.2022 № 8047/2022/3254459 (а.с. 83). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14.02.2023 року у справі призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, а провадження у справі зупинено (а.с. 130-131). 22.08.2023 до суду надійшов висновок експерта від 27.07.2023 № 8981/23-54 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи (а.с. 146-153). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.09.2023 поновлено провадження у справі (а.с. 164). У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні просив врахувати позицію відповідача, викладену у відзиві на позов. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд надходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 23.10.2010 року між [PERSON] та [PERSON] (після реєстрації шлюбу прізвище дружини - « [PERSON] ») укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено актовий запис № 926, що стверджується даним свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 16). Сторони мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] , що стверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 17). Рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 25.08.2022 шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , розірвано (а.с. 18-19). З матеріалів справи вбачається, що 23.11.2018 року між ПрАТ «Домобудівний комбінат № 4» з однієї сторони, та [PERSON] і [PERSON] з іншої сторони, укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. за реєстровим номером 3859. Відповідно до умов вказаного договору, [PERSON] та [PERSON] набули у приватну власність у рівних частках кожний (по одній другій) квартиру [ADDRESS] (а.с. 20-23). 23.11.2018 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. проведено державну реєстрацію права власності за [PERSON] та за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] по частині за [PERSON] та [PERSON] відповідно (а.с. 27-28). З матеріалів справи також вбачається, що транспортний засіб марки «CHEVROLET AVEO», 2008 року випуску, чорного кольору, VIN-код [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , зареєстровано 18.01.2014 року за [PERSON] відповідно до даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого Центром ДАІ 7103 (а.с. 102-103). Транспортний засіб марки «CHEVROLET LACETTI», 2008 року випуску, оранжевого кольору, VIN-код: [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , з 10 листопада 2022 року зареєстровано за [PERSON] , відповідно до даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого ТСЦ 7143 (а.с. 109-110). Транспортний засіб марки FORD C-MAX, 2012 року випуску, сірого кольору, VIN-код [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , зареєстровано з 05 липня 2022 року за [PERSON] , відповідно до даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого ТСЦ 8047 (а.с. 111-112). Транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ VITO116 CDI, 2013 року випуску, коричневого кольору, VIN-код: [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , зареєстровано з 06 липня 2022 року за [PERSON] відповідно до даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого ТСЦ 8047 (а.с. 121). З матеріалів справи також встановлено, що первісним власником транспортних засобів марки «CHEVROLET LACETTI», 2008 року випуску, оранжевого кольору, VIN-код: [NUMBER] , FORD C-MAX, 2012 року випуску, сірого кольору, VIN-код [NUMBER] , MERCEDES-BENZ VITO116 CDI, 2013 року випуску, коричневого кольору, VIN-код: [NUMBER] , був відповідач [PERSON] , який 05,06 липня 2022 року та 10 листопада 2022 року відчужив вказані транспортні засоби на користь третіх осіб. Таким чином, заявлене позивачем до розподілу спірне майно, набуто подружжям Жорнових за час перебування у шлюбі, однак, станом на час звернення до суду із позовом про поділ спільного сумісного майно, частина об`єктів рухомого майна, а саме: транспортні засоби марки «CHEVROLET LACETTI», 2008 року випуску, оранжевого кольору, VIN-код: [NUMBER] , FORD C-MAX, 2012 року випуску, сірого кольору, VIN-код [NUMBER] , MERCEDES-BENZ VITO116 CDI, 2013 року випуску, коричневого кольору, VIN-код: [NUMBER] , вибули із володіння відповідача та право власності на вказані об`єкти зареєстровано за третіми особами. Встановленим судом фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України та ЦК України зокрема, в частині щодо права особистої приватної власності на майно, яке набуте під час шлюбу, спільної сумісної власності подружжя, здійснення останнім цього права, способів та порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя. Згідно частини першої статті 21 СК України шлюб - сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до частини першої статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Згідно з частиною першою статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частиною 2 статті 60 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 Цивільного кодексу України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Такий правовий висновок викладений і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. На противагу цьому слід зазначити, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частин першої, п`ятої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. В ході судового розгляду справи судом не здобуто та матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що відчуження спірних транспортних засобів марки «CHEVROLET LACETTI», 2008 року випуску, оранжевого кольору, VIN-код: [NUMBER] , FORD C-MAX, 2012 року випуску, сірого кольору, VIN-код [NUMBER] , MERCEDES-BENZ VITO116 CDI, 2013 року випуску, коричневого кольору, VIN-код: [NUMBER] , відбулось за згоди позивача [PERSON] . Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи № 8981/23-54 від 27.07.2023 року: -середня ринкова вартість автомобіля MERCEDES-BENZ VITO116 CDI, 2013 року випуску, коричневого кольору, VIN-код: [NUMBER] , станом на 06.07.2022 року складає 408 531,60 грн; -середня ринкова вартість автомобіля марки FORD C-MAX, 2012 року випуску, сірого кольору, VIN-код [NUMBER] , станом на 05.07.2022 року становить 315 753,99 грн; -середня ринкова вартість автомобіля марки «CHEVROLET LACETTI», 2008 року випуску, оранжевого кольору, VIN-код: [NUMBER] , станом на 19.11.2022 становить 216 850 грн; -середня ринкова вартість автомобіля марки «CHEVROLET AVEO», 2008 року випуску, чорного кольору, VIN-код [NUMBER] , станом на 16.05.2023 року становить 148 470 грн (а.с. 153). В частині позовних вимог про: визнання недійсним договору купівлі-продажу від 05.07.2022 автомобіля марки MERCEDES-BENZ VITO116 CDI, 2013 року випуску, коричневого кольору, VIN-код: [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] ; скасування реєстрації транспортних засобів, визначивши власником автомобіля [PERSON] ; визнання права власності на автомобіль марки MERCEDES-BENZ VITO116 CDI, 2013 року випуску, коричневого кольору, VIN-код: [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , за [PERSON] , суд зазначає наступне. З матеріалів справи вбачається, що вказаний транспортний засіб відчужено [PERSON] 06.07.2022 року на користь [PERSON] на підставі акту огляду реалізованого транспортного засобу № 5747/22/009621 від 06.07.2022 року, складеного ТОВ «Консалтингова компанія «Аркон», відповідно до якого вартість автомобіля - 5 000 грн (а.с. 87); договору купівлі-продажу транспортного засобу № 5747/22/009621 від 06.07.2022 року, укладеного з [PERSON] , відповідно до якого вартість автомобіля - 5 000 грн (а.с. 88-89); договору комісії № 5747/22/009621 від 06.07.2022 року (а.с. 90-91). Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України. Разом з тим цей перелік не є вичерпним, про що прямо зазначено в цій статті. Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності особа здійснює незалежно від волі інших осіб, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб. За загальним правилом власник самостійно розпоряджається своїм майном. Розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості, одночасно майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) (частина перша статті 355 ЦК України). За вимогами частин першої, другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Прикладом спільного майна є спільне сумісне майно подружжя, яке набуте за час шлюбу та належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку та/або доходу (стаття 60 СК України). При цьому дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим з подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Таким чином, зазначені норми закону визначають не тільки право спільної власності подружжя на майно, а при його відчуженні й розмір їх часток у цьому майні та презумпцію згоди одного з подружжя на укладання від його імені іншим подружжям договорів про відчуження майна. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № № 125/2157/19, провадження № 14-40цс21, з метою захисту прав співвласників майна, у тому числі майна подружжя, норми цивільного та сімейного законодавства (стаття 369 ЦК України, частина третя та четверта статті 60 СК України) містять приписи, згідно з якими для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Зазначені приписи не тільки забезпечують права одного з подружжя, а й обмежують права іншого з подружжя у відчуженні спільного подружнього майна, оскільки ставлять правомочності одного з подружжя на відчуження майна в залежність від наявності належним чином оформленої згоди іншого з подружжя на таке відчуження. Відсутність такої згоди свідчить про відсутність повноважень в одного з подружжя (відчужувача) на відчуження подружнього майна. Тобто відсутність згоди одного зі співвласників (колишнього подружжя) на розпорядження нерухомим майном може бути підставою визнання правочину, укладеного іншим співвласником щодо розпорядження спільним майном, недійсним, і такий спосіб захисту порушеного права власності одного з подружжя може бути ефективним у випадку заявлення позивачем позовної вимоги про застосування наслідків недійсності правочину. Вирішуючи питання ефективності способу захисту порушеного права шляхом пред`явлення позовних вимог про визнання договору недійсним, Велика Палата Верховного Суду виснує, що пред`явлення позову стороною договору або іншою особою (зацікавленою особою) про визнання недійсним договору є ефективним способом захисту порушеного права у разі, якщо такий позов заявлений з метою повернення одному з подружжя, чиї права порушено, майнових прав та/або частки в спільному майні подружжя, у тому числі шляхом визнання прав на частку, та/або одночасного виділення частки в порядку поділу майна подружжя або встановлення порядку користування цим майном тощо. При цьому підлягає встановленню добросовісність, насамперед, набувача за таким договором (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №916/2813/18 (пункт 8.67)). В іншому випадку, у разі якщо сторона договору або інша особа (зацікавлена особа) хоче отримати еквівалент вартості майна, яке було відчужено без її згоди, вона має право подати позов про стягнення компенсації в розмірі частки відчуженого спільного майна, що є ефективним способом захисту без визнання правочину недійсним та застосування реституції. У цьому випадку важливим є встановлення на час вирішення спору ринкової вартості спільного майна, яке було відчужено, а у разі неможливості визначення такої вартості саме цього майна - ринкової вартості майна, подібного за якостями (технічними характеристиками) до відчуженого. Судом встановлено, що зазначені транспортні засоби придбані під час перебування у зареєстрованому шлюбі сторін у справі, однак відповідач розпорядився спільним майном подружжя у виді: транспортних засобів MERCEDES-BENZ VITO116 CDI, 2013 року випуску, коричневого кольору, VIN-код: [NUMBER] ; FORD C-MAX, 2012 року випуску, сірого кольору, VIN-код [NUMBER] ; «CHEVROLET LACETTI», 2008 року випуску, оранжевого кольору, VIN-код: [NUMBER] , на власний розсуд без повідомлення та згоди [PERSON] , відтак в такому випадку позивач [PERSON] мала б право на грошову компенсацію половини вартості спірних транспортних засобів. Однак, зміст позовних вимог, викладених у позовній заяві в редакції від 06.10.2022 року, станом на час розгляду справи по суті залишився незмінним; предмет позову складають вісім позовних вимог, в тому числі і про визнання в порядку поділу майна подружжя права власності на автомобілі: марки «MERCEDES-BENZ VITO116 CDI, марки «FORD C-MAX», марки «CHEVROLET LACETTI», які станом на час розгляду справи по суті зареєстровані на праві приватної власності за третіми особами. Із заявами про зміну предмету позову ані позивач, ані її представник до суду не звертались. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). У резолютивній частині рішення зазначається висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог (пункт 1 частини п`ятої статті 265 ЦПК України). За вказаних обставин, суд позбавлений процесуальної можливості вирішувати вимоги, які не були предметом розгляду при вирішенні справи по суті. Позовних вимог про стягнення компенсації вартості частки позивача у спільному майні подружжя, позивач не заявляла. В частині заявлених позовних вимог про поділ квартири [ADDRESS] , суд зазначає, що сторони набули 23.11.2018 року вказану квартиру у приватну власність у рівних частках кожний (по одній другій), відтак, позовна вимога про розподіл квартири не підлягає задоволенню. В частині позовної вимоги про визнання за [PERSON] в порядку поділу майна подружжя права власності на автомобіль марки «CHEVROLET AVEO», 2008 року випуску, чорного кольору, VIN-код [NUMBER] , суд зазначає, що оскільки відповідач визнає позов у вказаній частині, суд надходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в частині визнання за нею в порядку поділу майна подружжя права власності на автомобіль марки «CHEVROLET AVEO», 2008 року випуску, чорного кольору, VIN-код [NUMBER] . В іншій частині позову [PERSON] слід відмовити. Питання про розподіл судових витрат слід вирішити в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial