Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) через свого представника [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом до Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області (далі - відповідач), обґрунтовуючи підставність вимог тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої поміж іншого майна увійшов житловий будинок із погосподарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS] . Позивач, спадщину прийняв, шляхом звернення до нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою відповідного змісту, в межах визначеного законодавцем строку. Інші спадкоємці відсутні. Нотаріус відмовила у видачі нотаріального акту на зазначене майно, оскільки вказаний житловий будинок мав статус колгоспного двору, тому є об`єктом спільної сумісної власності, а визначити, яка частка належала спадкодавцеві не представляється за можливе, що стало підставою звернення позивача до суду із даним позовом. У визначений судом строк відповідач не надав до суду відзиву, утім за підписом голови Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області надійшла заява, відповідно до якої позовні вимоги визнали, не заперечують щодо задоволення позову, а розгляд справи просили проводити за відсутності представника органу місцевого самоврядування. Ухвалою суду від 07.11.2023 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, за клопотанням позивача витребувано з нотаріальної установи матеріали спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . У підготовче судове засідання позивач та його представник не з`явились, остання надала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримала у заявленому обсязі, просила їх задовольнити. З огляду на те, що у підготовче судове засідання сторони не з`явились, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, скориставшись своїми правами, разом з цим суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, в даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і безпосередньо оцінивши зібрані у справі докази, встановив, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після її смерті відкрилась спадщина. Із матеріалів спадкової справи до майна померлої [PERSON] №79/2023, встановлено, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилась за заповітом вчиненим спадкодавцем 30.05.2022, відповідно до якого остання заповіла усе належне їй рухоме та нерухоме майно з чого воно б не складалось та де б не було [PERSON] . Вказаний заповіт було посвідчено 30.05.2022 старостою Білянського старостинського округу Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області та зареєстровано в реєстрі за №6-5. За життя спадкодавця заповіт не змінено та не скасовано. 24.07.2023 [PERSON] подав заяву нотаріусу за місцем відкриття спадщини про прийняття спадщини.. Відповідно до довідки виданої Турбівською селищною радою від 14.07.2023 №233, до складу сім`ї [PERSON] , входили: чоловік [PERSON] , який помер [INFO] , та діти донька [PERSON] , яка померла [INFO] та син [PERSON] (а.с.44). Як слідує із довідки виданої Турбівською с/р 14.07.2023 за №233, на час смерті [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована та постійно проживала в [ADDRESS] , на момент смерті [PERSON] за даною адресою інші особи не були зареєстровані та не проживали. Зібрані у справі докази свідчать про те, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті матері [PERSON] , який спадщину прийняв, отож вона йому належить з моменту відкриття спадщини, у зв`язку із чим нотаріусом на частину майна належного спадкодавцеві було видано нотаріальні акти. Тоді як постановою приватного нотаріуса Врублевської Ю.В. Вінницького району Вінницької області від 27.09.2023 за № 196/02-14 було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] , з тих підстав, що він належав до колгоспного двору, був об`єктом спільної сумісної власності, а нотаріусу не представилось за можливе визначити, яка частка належала спадкодавцеві (а.с. 71). У п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про\~судову практику у справі\~про\~спадкування" №7\~від 30.05.2008, вказано, що у разі відмови нотаріуса в оформленні\~права\~на\~спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 11.08.1990 виданого Староприлуцькою сільською радою народних депутатів (а.с.14), житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] належить до колгоспного двору головою якого являється [PERSON] . Право власності на житловий будинок зареєстроване у порядку визначеному діючим законодавством на день вчинення вказаної дії. Належність об`єкта нерухомого майна до колгоспного двору підтверджується технічним паспортом на житловий будинок (а.с. 17-20), відповідно до якого зазначено, що власником домоволодіння розташованого за адресою: [ADDRESS] , являється [PERSON] . Як слідує із довідки виданої КП «Вінницьке ООБТІ» від 27.09.2023 (а.с.62), право власності на житловий будинок з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] зареєстроване 11.08.1990 за колгоспним двором головою якого є [PERSON] на підставі Свідоцтва за № [NUMBER] про право особистої власності від 11.08.1990 виданого виконавчим комітетом Липовецької районної ради за №131 від 30.05.1985 і рішення виконавчого комітету Староприлуцької сільської ради від 19.01.1990 за №3. Номер будинку [ADDRESS] на підставі наказу за №5 від 20.06.2022, в підтвердження чого надано вказаний документ (а.с.70). Згідно ст. 120 ЦК Української PCP 1964 майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. На підставі ст.ст. 121, 123 ЦК Української PCP 1964 володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена двору\~встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" №20 від 22.12.2005 (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Відповідно до п.п."а" п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному\~двору\~і збереглося після припинення його існування, мають ті члени\~двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні. Зібрані у справі докази підтверджують, що спірний об`єкт нерухомості належав одній особі, яка була його одноосібним власником [PERSON] . Позивач спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] прийняв, у тому числі у вигляді житлового будинку, що є предметом спору, утім реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку позивач позбавлений можливості за наведених вище підстав. З урахуванням положень ч.1 ст. 15 та ст. 392 ЦК потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що наявність порушених прав позивача є очевидною, а обраний ним спосіб захисту порушених прав є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що було встановлено в ході судового розгляду. Відповідач позовні вимоги позивача визнав повністю і не заперечували проти задоволення позовних вимог. У разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (Постанова, Пленум Верховного Суду України, від 18.12.2009 № 14, «Про судове рішення у цивільній справі»). Ураховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення.

Outcome: approved