Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

Представник позивача звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовом до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області в якому просить суд визнати незаконними дії Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській обkасі щодо проведення реєстрації автомобіля Vitsubishi Lancer, 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] від 19.09.2015, визнати заставу рухомого майна - автомобіля Vitsubishi Lancer, 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] припиненою на підставі ст. 28 Закону України «Про заставу», зобов`язати Державне підприємство «Національні інформаційні системи» виключити запис про заставу № 9893015 від 02.06.2010 та стягнути моральну шкоду в розмірі 50\~000 грн. В обґрунтування позову представник позивача зазначає, що 19.09.2015 року позивачем [PERSON] придбано у власність транспортний засіб MITSUBISHI LANCER, 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Державна реєстрація автомобіля позивача проводилася у Регіональному сервісному центрі ГСЦ МВС у Харківській області, що розташоване за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, буд. 26. Однак, на момент проведення реєстрації, відносно автомобіля позивача в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна обліковувався запис про заставу зазначеного транспортного засобу на користь ПАТ «Плюс Банк», про що внесено запис до реєстру за № 9893015 від 02.06.2010 року, у зв`язку із укладенням попереднім власником ТЗ договору застави від 06.04.2010 року. Публічне акціонерне товариство «Плюс Банк» 13.10.2011 року було перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк». Наявність такого обтяження є підставою для відмови у проведенні державної реєстрації (перереєстрації) транспортного засобу, що посадовими особами Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області (Філія ГСЦ МВС) було проігноровано при реєстрації транспортного засобу на позивача. У подальшому, маючи намір продати зазначений автомобіль, позивач звернулася до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС України в Харківській області з заявою про зняття вказаного автомобіля з обліку, проте отримала усну відмову від перереєстрації транспортного засобу та витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 7501482 від 16.09.2021 року, з якого дізналася про те, що транспортний засіб, який тривалий час перебував у її власності, а саме Mitsubishi Lancer, колір чорний, рік випуску 2008, тип палива бензин, об`єм двигуна 1998 куб. см, номер кузова [NUMBER] , номер державної реєстрації [NUMBER] знаходиться у заставі, яку було зареєстровано 02.06.2010 року за № 9893015 реєстратором Гавриленко Галиною Степанівною, Івано Франківська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Івано Франківська обл. на підставі договору застави, серії та номер: 910. 70322, виданий 06.04.2010 року, видавник: ПАТ «Плюс Банк» (АТ «Ідея Банк»). Потім гр. [PERSON] звернулася до АТ «Ідея Банк» за вх. № 8164 від 17.09.2021 року із приводу відносин за кредитним договором № 910.70322 від 06.04.2010 року та отримала відповідь про те, що: «як вбачається із Державного реєстру обтяжень рухомого майна вказаний автомобіль Mitsubishi Lancer, 2008 року у випуску (номер [NUMBER] ) знаходиться у заставі та був переданий таку заставу на забезпечення зобов`язань за кредитним договором № 910.70322 від 06.04.2010 року, який було укладено між [PERSON] та АТ «Ідея Банк». Станом на сьогодні боржником не виконано зобов`язань перед АТ «Ідея Банк» за вказаним кредитним договором, а інші документи відповідно до яких Банк зобов`язаний вивільнити цей автомобіль із застави, або про припинення застави, у нього відсутні. Відтак, АТ «Ідея Банк» не буде вивільняти цей автомобіль із застави, а також ініціювати зняття арештів з нього». У зв`язку з зазначеним, представник позивача адвокат Певна Олена Віталіївна, звернулася з адвокатським запитом до Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області щодо надання відомостей стосовно підстави припинення права власності попереднім власником [PERSON] на транспортний засіб Mitsubishi Lancer, колір чорний, рік випуску 2008, тип палива бензин, об`єм двигуна 1998 куб. см, номер кузова [NUMBER] , підстави виникнення права власності у наступного власника та отримала відповідь про те, що транспортний засіб Mitsubishi Lancer, колір чорний, рік випуску 2008, номер кузова [NUMBER] , номер державної реєстрації [NUMBER] відповідно до Єдиного державного реєстру МВС України (ЄДРТЗ) 03.04.2010 року було зареєстровано ТСЦ 6341 на гр. [PERSON] (40 реєстрація ТЗ, придбаного в торговельній організації), 20.07.2010 року ТСЦ 6341 транспортний засіб було знято з обліку для реалізації, 26.08.2010 року - перереєстровано на гр. [PERSON] (80 реєстрація ТЗ придбаного на аукціоні товарної біржі) та 19.09.2015 року перереєстровано на гр. [PERSON] (309 перереєстрація ТЗ на нового власника за довідкою рахунок (6301) ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Харків № 1 ГУМВС України в Харківській області). Документів, що стали підставами для реєстрації, перереєстрації та зняття з обліку транспортного засобу Регіональний сервісний центр надати не зміг, оскільки термін їх зберігання 3 роки згідно п. 203 Наказу МВС України № 5дск від 10.01.2014 року. Також, представник позивача звернулася з адвокатським запитом до Державного підприємства «Національні інформаційні системи» та отримала відповідь про те, що: «функціонування Державного реєстру обтяжень рухомого майна регламентовано, зокрема, Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18.11.2003 року № 1255 IV та Порядком ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 року № 830, а також про те, що ДП «НАІС» виконує суто механічну функцію по внесенню інформації до Державного реєстру на підставі відповідної заяви обтяжувача та не наділений повноваженнями щодо здійснення правової оцінки відомостей, що містяться у такій заяві. При цьому зазначено, що вищезазначеними нормативно правовими актами встановлено, що заяви про виникнення, зміну чи припинення обтяжень та про звернення стягнення на предмет обтяження підписуються обтяжувачем. Якщо заява подається в електронній формі, вона повинна містити електронний підпис обтяжувача. При цьому, держателю та реєстраторам Державного реєстру забороняється вимагати від обтяжувача подання додаткових документів чи інформації, а також перевіряти достовірність і обґрунтованість відомостей, що містяться в заяві. Обтяжувач несе відповідальність згідно з законом за достовірність відомостей, що містяться в заяві. Відтак, накопичення будь яких документів, крім заяв обтяжувача, в тому числі й тих, що є підставою для виникнення/зміни/припинення обтяжень, підприємством та його регіональними філіями, як реєстратором Реєстру, не здійснюється. Поряд із тим, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, та запровадженням на території України з 05:30 24 лютого 2022 року воєнного стану відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», а також, враховуючи постанову Кабінету Міністрів України від 12 березня 2022 року № 263 «Деякі питання забезпечення функціонування інформаційно комунікаційних систем, публічних електронних реєстрів в умовах воєнного стану» та у відповідності до листа Торгово промислової палати України «2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року про засвідчення форс - мажорних обставин, Підприємством, задля забезпечення цілісної інформації та недопущення несанкціонованого доступу до відомостей, що містяться в державних інформаційних ресурсах, що адмініструються ДП «НАІС», тимчасово призупинено роботу ряду Єдиних та Державних реєстрів міністерства юстиції України, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України. Таким чином, можливість надання відповідної інформації, в тому числі і запитуваних Вами заяв обтяжувача з Державного реєстру, буде залежати від воєнної обстановки в Україні та нормативного регулювання Міністерством юстиції України, як держателем реєстру, під час дії воєнного стану». Таким чином, посадовими особами ТСЦ 6341 РСЦ ГСЦ МВС в Харківській області були порушені положення п. 15 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 в редакції 20.10.2016 року, згідно якого під час проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортні засоби підлягають перевірці щодо обмежень відчуження за Державним реєстром обтяжень рухомого майна, а також положення п.41, згідно якого забороняється зняття з обліку та/або перереєстрація на нового власника транспортних засобів, які перебувають в розшуці або щодо яких у Єдиному державному реєстрі МВС є відомості про накладення арешту або заборону на зняття з обліку та/або перереєстрацію на підставі судового рішення чи постанови державного виконавця. 28.07.2023 від представника третьої особи ДП «НІС» до суду надійшли письмові пояснення, відповідно до яких представник зазначив, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання адміністрування Державних та Єдиних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України» від 14.07.99 № 1272, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 15.06.2015 № 424 та наказу Міністерства юстиції України «Деякі питання щодо визначення адміністратора Єдиних та Державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України» від 25.06.2015 № 1059/5 (набрав чинності 03.07.2015), Державне підприємство «Національні інформаційні системи» визначено адміністратором Єдиних та Державних реєстрів, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України. Відповідно до наказу Міністерства юстиції України №1059/5 від 25.06.2015 року «Деякі питання щодо визначення адміністратора Єдиних та Державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України» тільки з 03.07.2015 року (з дня набуття чинності зазначеного наказу) ДП «НАІС» та його регіональні філії визначено реєстратором Державного реєстру (враховуючи зміни, які відбулись після 07.09.2017 року ДП «НАІС» є реєстратором у виключних випадках). В межах виконання покладених функцій адміністратора Єдиних та Державних реєстрів, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України, ДП «НАІС» керується положеннями нормативних актів України, в тому числі і тих, що регламентують функціонування кожного окремого Реєстру, а також розпорядчими актами Міністерства юстиції України, локальними актами Підприємства (в діючих редакціях), що складені з урахуванням положень вищеописаних актів законодавства. Відомості про реєстрацію обтяжень, в тому числі і вилучення записів з Державного реєстру, здійснюється у повній відповідності до положень нормативно-правових актів, які на момент внесення/вилучення запису регулюють порядок реєстрації обтяжень рухомого майна, а також порядок функціонування Державного реєстру. Порядок реєстрації обтяжень рухомого майна в Державному реєстрі регламентується Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18.11.2003 № 1255-XIV (далі Закон № 1255-XIV), Порядком ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 № 830 (далі Порядок), Інструкцією про порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна та заповнення заяв, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 29.07.2004 № 73/5 (далі Інструкція) та наказом Міністерства юстиції України від 07.07.2006 № 57/5, зареєстрованим в Мін`юсті 07.07.2006 за № 802/12676 «Про визначення реєстраторів Державного реєстру обтяжень рухомого майна» (далі Наказ). Обтяженням, відповідно до ст. 3 Закону № 1255-XIV, є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна. Варто зазначити, що вказані нормативно-правові акти детально визначають алгоритм та спосіб внесення/вилучення записів до/з Державного реєстру, внесення будь-яких змін до вже існуючих записів про обтяження в Державному реєстрі. Поняття державна реєстрація включає в себе реєстрацію відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження та проводиться шляхом внесення до Державного реєстру запису, а також змін і додаткових відомостей до запису (п.4 Порядку). Так, відповідно до п. 5 Порядку державна реєстрація приватних обтяжень рухомого майна проводиться будь-яким нотаріусом або його помічником, які відповідно до законодавства отримали доступ до Реєстру, а також адміністратором Реєстру та його філіями на підставі договору про надання сервісної послуги з опрацювання електронних заяв та/або сервісної послуги з опрацювання електронних заяв, поданих з використанням прикладного програмного інтерфейсу Реєстру. Пунктом 6 Порядку передбачено, що у разі проведення державної реєстрації приватних обтяжень нотаріусом або його помічником, відомості про обтяження рухомого майна вносяться до Державного реєстру на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи, поданої виключно в паперовій формі. Проведення державної реєстрації приватних обтяжень рухомого майна адміністратором Державного реєстру та його філіями, відомості про обтяження рухомого майна вносяться до Державного реєстру на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи, поданої виключно в електронній формі. Відповідно до частини 1 статті 43 Закону № 1255-XIV реєстрація обтяжень здійснюється на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються: відомості про обтяжувача; відомості про боржника; посилання на підставу виникнення обтяження та його зміст; опис рухомого майна, що є предметом обтяження, достатній для його ідентифікації; відомості про заборону чи обмеження права боржника відчужувати предмет обтяження. Заяви про виникнення, зміну, припинення обтяжень та про звернення стягнення на предмет обтяження підписуються обтяжувачем. Якщо обтяжувачем є юридична особа, підпис її уповноваженої особи скріплюється печаткою. Якщо заява подається в електронній формі, вона повинна містити електронний підпис обтяжувача. Держатель або реєстратор Державного реєстру вносить запис до Державного реєстру про відомості, що містяться в заяві обтяжувача. Запису присвоюється реєстраційний номер. Згідно ч. 7 ст. 43 Закону № 1255-IV, держателю та реєстраторам Державного реєстру забороняється вимагати від обтяжувача подання додаткових документів чи інформації, а також перевіряти достовірність і обґрунтованість відомостей, що містяться в заяві. Обтяжувач несе відповідальність згідно із законом за достовірність відомостей, що містяться в заяві. Відповідно до доданого Позивачем до позову Витягу з ДРОРМ від 16.01.2021 №75014824, 02.06.2010 Івано-Франківською філією ДП «Інформаційний центр» на підставі договору застави транспортного засобу, серія та номер: 910.70322, виданий 06.04.2010, видавник: ПАТ «Плюс Банк» в ДРОРМ зареєстровано приватне обтяження за № 9893015, автомобілю легкового автомобіль легковий, MITSUBISHI LANCER, легковий седан-в, чорний колір, САА 517950, 2008 року, Номер об`єкта: [NUMBER] , Номер державної реєстрації: [NUMBER] , боржник: [PERSON] , код: [NUMBER] , [ADDRESS] , обтяжувач: ПАТ «Плюс Банк», код 19390819, тому спірним записом є саме приватне обтяження, яке виникло на підставі зазначеного договору. В подальшому до даного обтяження, на підставі поданих обтяжувачем документів, ДП «Інформаційний центр» та ДП «Національні інформаційні системи» вносилися зміни до зазначеного обтяження щодо терміну дії обтяження. Таким чином, аналіз вищезазначених норм та матеріалів справи підтверджує, що запис № 9893015 та зміни до нього внесені реєстраторами до Державного реєстру з додержанням встановленого законодавством порядку внесення відомостей в Державний реєстр та в межах повноважень, визначених законодавством, що не спростовується Позивачем. Крім того, представник зазначив, що норми Закону № 1255-IV та Порядку містять детальний алгоритм вилучення записів з Державного реєстру, дотримання якого є обов`язковим для виконання усіма суб`єктами правовідносин, оскільки вчинення реєстраційних дій у Державному реєстрі, зокрема, в аспекті вилучення записів з Державного реєстру є похідним від припинення обтяження. Зокрема, відповідно до пункту 24 Порядку відомості про припинення обтяження реєструються на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати реєстратору заяву про припинення обтяження і виключення його з Державного реєстру. Частиною 3 ст. 44 Закону № 1255-ХIV визначено, що у разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Записи про обтяження, які втратили чинність, підлягають виключенню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. При цьому, пунктом 3.2 Інструкції передбачено, що перед унесенням змін до запису реєстратор повинен знайти необхідний запис у Державному реєстрі. Ідентифікація запису в Державному реєстрі здійснюється за його реєстраційним номером. Для запобігання помилкам та гарантії внесення змін саме до того запису застосовується контрольна сума запису. Реєстраційний номер та контрольна сума запису надаються при реєстрації запису в Державному реєстрі та відображаються у витязі про реєстрацію в Державному реєстрі, один примірник якого видається обтяжувачу чи уповноваженій ним особі, а другий надсилається боржнику. Реєстраційний номер запису в Державному реєстрі є незмінним протягом усього часу його існування, а контрольна сума перераховується після внесення кожної зміни до цього запису. Таким чином, реєстрація припинення приватного обтяження здійснюється будь-яким нотаріусом або його помічником на підставі заяви, поданої виключно в паперовій формі та адміністратором Державного реєстру на підставі заяви, поданої виключно в електронній формі. З наведених норм вбачається, що суб`єктом звернення з заявою про припинення обтяження і виключення запису з ДРОРМ є лише Обтяжувач АТ «Ідея Банк» (до зміни назви ПАТ «Плюс Банк»), код 19390819, який зобов`язаний звернутись до реєстратора Державного реєстру у разі припинення такого обтяження добровільно або на виконання рішення суду. Також звертаємо увагу, що при здійсненні державної реєстрації обтяжень рухомого майна реєстратор Державного реєстру виконує суто механічну функцію по внесенню/виключенню до/з Державного реєстру відомостей про обтяження майна на підставах, передбачених чинним законодавством України. При цьому, реєстратор не уповноважений на прийняття владних управлінських рішень щодо накладення чи припинення обтяжень та на здійснення правової оцінки відомостей, що містяться у заявах. Оскільки Законом № 1255-ХIV, Порядком та Інструкцією чітко визначено порядок внесення відомостей в Державний реєстр про виникнення/зміну/припинення обтяження, будь-який інший спосіб захисту суперечить закону та не може бути виконаний. У даному випадку належним способом захисту є зобов`язання обтяжувача подати реєстратору Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяву про припинення і виключення з реєстру приватного обтяження. Окремо представник третьої особи зазначив, що ст. 19 Конституції України чітко встановлює, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, тобто ДП «НАІС» не може бути зобов`язано вчинити дії, які, не належать до його повноважень, та у спосіб, не передбачений законодавством. Відповідно до положень ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Однак, ДП «НАІС» жодних прав, свобод та інтересів Позивача не було порушено та не вчинялося ніяких дій, які б могли свідчити, про невизнання чи оспорювання будь-яких прав, свобод та інтересів Позивача. Більше того, Позивачем не надано жодних доказів порушень його прав безпосередньо ДП «НАІС». Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Оскільки Законом № 1255-ХIV, Порядком та Інструкцією чітко визначено порядок внесення відомостей в Державний реєстр про виникнення/зміну/припинення обтяження, будь-який інший спосіб суперечить закону та не може бути виконаний. Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, представник третьої особи зазначив, що оскільки відсутній факт завдання Позивачу моральної шкоди в результаті винних дій або бездіяльності третьої особи, в задоволенні вимог про їх відшкодування слід відмовити. 09.08.2023 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник зазначив, що з позовними вимогами не погоджується та заперечує проти їх задоволення з наступних підстав. Відповідно до Єдиного державного реєстру транспортних засобів МВС легковий автомобіль Mitsubishi Lancer, колір - чорний, рік випуску - 2008, тип бензин, об`єм двигуна 1998 куб. см. номер кузова [NUMBER] , 03.04.2010 року було зареєстровано у ВРЕР №1 ДАІ З України в Харківській області на громадянина [PERSON] за технологічною операцією (40 - реєстрація ТЗ, придбаного в торговельній організації). На транспортний засіб оформлено свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] та закріплено номерні знаки [NUMBER] . 20.07.2010 року у ВРЕР №1 ДАІ ГУМВС України в Харківській області транспортний засіб було знято з обліку для реалізації. 26.08.2010 року у ВРЕР №1 ДАІ ГУМВС України в Харківській області ТЗ перереєстровано на громадянку [PERSON] , за технологічною операцією (80 - реєстрація ТЗ придбаного на аукціоні товарної біржі). На транспортний засіб оформлено свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] та закріплено номерні знаки [NUMBER] . 19.09.2015 року також у ВРЕР №1 ДАІ ГУМВС України в Харківській області ТЗ перереєстровано на громадянку [PERSON] за технологічною операцією (309 - перереєстрація ТЗ на нового власника за довідкою рахунок). На транспортний засіб оформлено свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] та закріплено номерні знаки [NUMBER] . Документи, що стали підставами для реєстрації, перереєстрації та зняття з обліку транспортного засобу знищені за терміном їх зберігання (3 роки) згідно наказу МВС України № 5дек від 10.01.2014 року. Таким чином, представник відповідача зазначає, що усі реєстраційні дії з транспортним засобом здійснювалися співробітниками Державної автомобільної інспекції до якої відносився ВРЕР №1 ДАІ ГУМВС України в Харківській області. Наказом МВС України від 30.11.2015 року № 1532 «Про ліквідацію Департаменту Державної автомобільної інспекції МВС України, Центру безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем при МВС, управлінь Державної автомобільної інспекції ГУМВС, УМВС України в Автономній Республіці Крим, в областях», почато ліквідаційну процедуру У ДАІ ГУМВС України в Харківській області. У позові зазначається, що «Державна реєстрація автомобіля позивача проводилася у Регіональному сервісному центрі ГСЦ МВС в Харківській області, що розташоване за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, буд. 26», але вказане не відповідає дійсності, оскільки, постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 889 «Про утворення територіальних органів з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ», визначено місце знаходження регіонального сервісного центру МВС в Харківській області - м. Харків, вул. Шевченка, 26. Тобто, підрозділ утворили вже після проведення реєстраційних дій з транспортним засобом. Також представник відповідача зазначив, що до компетенції Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області (філія ГСЦ МВС) не входить проведення реєстраційних дій з транспортними засобами, такі функції виконують Територіальні сервісні центри МВС. Згідно пункту 1 Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 29.12.2015 № 1646, Територіальні сервісні центри МВС є структурним підрозділом територіального органу МВС - регіонального сервісного центру МВС. Щодо тверджень позивача про начебто порушення пункту 15 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх з, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, представник відповідача зазначив наступне. Під час проведення реєстраційних дій з транспортним засобом 03.04.2010 року, 20.07.2010 року, 26.08.2010 року та 19.09.2015 року на території України реєстраційні дії з транспортними засобами здійснювалися у відповідності до ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» та згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року, назва в редакції ПКМУ №1371 від 23.12.2009 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» (далі Порядок). На той час, у пункті 15 цього Порядку не була передбачена перевірка відомостей про обмеження відчуження за Державним реєстром обтяжень рухомого майна. Перевірки за Державним реєстром обтяжень рухомого майна стали робити лише після внесення змін до пункту 15 та пункту 41( ПКМУ 1388) внесених відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 5 жовтня 2016 року № 687. Цей факт також свідчить що посилання позивача на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2017 року, яка набрала законної сили 15.01.2018 року (справа №820/4986) є хибними. Крім того, представник зазначає, що в ухвалі Харківського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2022 року по справі № 520/5904/22 за позовом [PERSON] до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області, треті особи: Державне підприємство "Національні інформаційні системи" та Акціонерне товариство "Ідея Банк" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, суд прийшов то висновку про те, що належним відповідачем у даній справі має бути особа - обтяжувач рухомого майна, належного позивачу на праві власності. Щодо відшкодування моральної шкоди, представник відповідача зазначив, що позивачем не доведено факту порушення її прав, факту заподіяння позивачеві моральних і фізичних страждань або втрат немайнового характеру (завданої шкоди) та факту, що такі страждання спричинили безпосередньо порушенням його законних прав. На підставі зазначеного, представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 21.08.2023 від представника третьої особи АТ «Ідея Банк» до суду надійшли письмові пояснення, відповідно до яких представник зазначив, що між Банком та [PERSON] (надалі - Позичальник) було укладено Кредитний договір № 910.70322 від 06.04.2010, відповідно до якого Банк надав останньому кредит у сумі 189 217,32 гривень на строк 84 місяців. Згідно пункту 1 § 3 Кредитного договору сторони встановили таке забезпечення кредиту: застава ТЗ, вказаного в п. п. (а) п. 2 §1 Договору, згідно з договором застави ТЗ. який укладається сторонами після підписання Договору. Відтак, у забезпечення виконання кредитних зобов`язань між Банком та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір застави. Відповідно до пункту 1 § 1 Договору застави для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором та всіма додатковими договорами до нього, які можуть бути укладені в майбутньому заставодавець передав в заставу заставодержателю наступне майно - транспортний засіб марки MITSUBISHI моделі Lancer, 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER] , з реєстраційним на той час номером [NUMBER] . Частинами 3, 4 статті 577 ЦК України (в\~редакції,\~чинній на\~дату укладення\~Договору застави) встановлено, що застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Відповідні відомості про обтяження транспортного засобу 02.06.2010 були внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна з їх дією до 02.06.2015, яка була продовжена 21.04.2015 до 21.04.2020 та 16.03.2020 Банком продовжено строк дії реєстрації до 16.03.2025. Крім того,\~представник зазначив,\~що перереєстрація\~Транспортного засобу\~на [PERSON] , відбулась 19.09.2015, а положення Постанови КМУ № 1388 від 07.09.1998, якою Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, набрали чинності тільки 20.10.2016. Відтак,\~норми вищевказаного\~положення не\~регламентують спірні\~правовідносини,\~що є\~предметом розгляду\~у цій\~Справі.\~Тому,\~на час\~набуття [PERSON] у власність Предмету застави, останній перебував в заставі Банку та щодо нього було зареєстровано відповідне обтяження, перевірка наявності якого не була обов`язком працівників сервісного центру. Також представник третьої особи зазначив, що Позивач посилається на ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про дорожній рух», однак, на момент перереєстрації Транспортного засобу на [PERSON] (19.09.2015), дана стаття була викладена в іншій реакції, а саме: державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Окрім того, неактуальним по відношенню до даної Справи є посилання Відповідача на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2017 у справі №820/4986. Обставини справи № 820/4986 є відмінними від справи № 953/2011/23. Зокрема, у справі № 820/4986 державна реєстрація транспортного засобу відбулася 27.12.2016, тобто після набрання чинності Постановою КМУ № 1388 від 07.09.1998 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів». Щодо збереження\~застави на\~транспортний засіб\~після його\~переходу до\~інших власників\~представник третьої\~особи зазначив,\~що відповідно\~до ч.\~2\~ст.\~586\~ЦК України,\~заставодавець має\~право відчужувати\~предмет застави,\~передавати його\~в користування\~іншій особі\~або іншим\~чином розпоряджатися\~ним лише\~за згодою\~заставодержателя, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 27 Закону України «Про заставу», застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу. Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Згідно ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи. \~ \~ \~ \~Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України наведеними у постановах від 03 квітня 2013 року в справі № 6-7цс13, від 19 листопада 2014 року в справі № 6-168цс14, від 30 травня 2018 в справі № 555/661/16-ц, від 10 жовтня 2019 року в справі № 463/3582/17 (провадження № 61-13383св19), від 03 березня 2021 року у справі №544/425/19 (провадження №61-10034св20) та від 16 лютого 2022 року у справі №215/4911/18 (провадження №61 -17308св20). Враховуючи викладене, а також те, що АТ «Ідея Банк» не надавало згоди на відчуження Транспортного засобу, [PERSON] не є і не може бути визнаною добросовісним набувачем Транспортного засобу, а тому щодо неї застава зберегла свою силу. Крім того, представник третьої особи зазначив, що відповідно до ст. 28 ЗУ «Про заставу» застава припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання; разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави; в інших випадках припинення зобов`язань, установлених законом. Згідно із ст. 21. Закону України «Про заставу» (в редакції, яка діяла станом на 26.08.2010) реалізація заставленого майна провадиться спеціалізованими організаціями з аукціонів (публічних торгів), якщо інше не передбачено договором, а державних підприємств та відкритих акціонерних товариств, створених у процесі корпоратизації, всі акції яких перебувають у державній власності, - виключно з аукціонів (публічних торгів). Якщо перший аукціон (публічні торги) оголошено таким, що не відбувся, проводиться наступний аукціон. Початковою ціною другого і наступних аукціонів вважається ціна, зменшена на 30 відсотків по відношенню до початкової ціни попереднього аукціону. Якщо другий і наступні аукціони (публічні торги) оголошені такими, що не відбулися, заставодержатель має право залишити заставлене майно за собою за початковою ціною, яка була запропонована на останньому аукціоні (публічних торгах). У разі якщо заставодержатель відмовився залишити заставлене майно за собою, це майно реалізується у встановленому порядку, якщо інше не передбачено договором. Таким чином, законом чітко визначені підстави для припинення застави, серед яких відсутня підстава для припинення застави - у зв`язку із продажем заставленого майна в загальному порядку, у тому числі на аукціоні товарної біржі. Разом з\~тим,\~продаж Транспортного\~засобу на\~аукціоні товарної\~біржі не\~є примусовим\~продажем заставленого\~майна. Зазначене узгоджується з вимогами Законів України «Про товарні біржі», «Про заставу». Крім того, представник зазначив, що в матеріалах справи відсутнє належне обґрунтування вчинення щодо Позивача із сторони Відповідача протиправного діяння, фактичної наявності моральної шкоди, причинно-наслідкового зв`язку між діянням та завданою моральною шкодою. Матеріали справи не містять жодних належних, допустимих, достатніх, достовірних доказів завдання такої шкоди Позивачу. Також, відсутнє обґрунтування заявленої суми компенсації за начебто завдану моральну шкоду, а тому представник просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Певна О.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила про їх задоволення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причину не явки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Представник третьої особи ДП «НІС» в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити в їх задоволенні. Представник третьої особи АТ «Ідея банк» в судове засідання не з`явився, причину не явки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши заяви сторін по суті справи, оцінивши в сукупності надані докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] , є власником транспортного засобу MITSUBISHI моделі Lancer, 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER] , з реєстраційним на той час номером [NUMBER] , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] дата реєстрації транспортного засобу значиться 19.09.2015 (а.с. 14). Згідно викладених у позові обставин, маючи намір відчужити зазначений автомобіль, позивачем було виявлено, що даний транспортний засіб перебуває під обтяженням. Як вбачається з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 75014824 від 16.09.2021 року, приватне обтяження автомобіля позивача - транспортний засіб MITSUBISHI\~моделі Lancer,\~2008\~року випуску,\~номер кузова\~ [NUMBER] ,\~з реєстраційним\~на той\~час номером\~ [NUMBER] зареєстровано 02.06.2010 року за № 9893015 реєстратором: Гавриленко Галина Степанівна, Івано-Франківська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, змінено: 21.04.2015 реєстратором: Чернікова Інна Петрівна, Львівська філія державного підприємства "Інформаційний центр", Міністерства юстиції України, вид обтяження: приватне обтяження; тип реєстрації: поточна; тип обтяження: застава рухомого майна: підставі обтяження: договір застави, серія та номер: 910.70322, виданий 06.04.2010 року, видавник: ПАТ "Плюс Банк", обтяжувач: ПАТ "Плюс банк", код:19390819, 76018, Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Галицька, буд. 7. Звернення стягнення: не зареєстроване. (а.с. 13). Як вбачається з листа ПАТ «Ідея Банк», який є правонаступником ПАТ "Плюс банк" транспортний засіб MITSUBISHI моделі Lancer, 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER] , з реєстраційним на той час номером [NUMBER] знаходиться у заставі та був переданий у таку заставу на забезпечення зобов`язань за кредитним договором № 910.70322 від 06.04.2010, який було укладено між [PERSON] та АТ «Ідея Банк». Станом на сьогодні боржником не виконано зобов`язань перед АТ «Ідея Банк» за вказаним кредитним договором, а інші документи згідно до яких Банк зобов`язаний вивільнити автомобіль із застави, або про припинення застави, у нього відсутні. (а.с. 15). Згідно зі статтею 1 Закону України Про заставу та статтею 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Частиною четвертою статті 577 ЦК України передбачено, що моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Відповідно до частини другої статті 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі статтею 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу. Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» , який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» , якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи. Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України наведеними у постановах від 03 квітня 2013 року в справі № 6-7цс13, від 19 листопада 2014 року в справі № 6-168цс14 та Верховного Суду - від 10 жовтня 2019 року в справі № 463/3582/17 (провадження № 61-13383св19). Згідно зі статтею 42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України. Частиною четвертою статті 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що відомості про звернення стягнення на предмет обтяження згідно зі статтею 24 цього Закону реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків та інших обов`язкових платежів та посилання на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до частин першої, другої статті 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження. Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк. Таким чином відповідно до вимог чинного законодавства України, застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Вказаного висновку дійшов Верховний Суд в постанові 07.04.2020 р. (справа № 761/48585/18). Позивач [PERSON] 19.09.2015 отримала свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу MITSUBISHI\~моделі Lancer,\~2008\~року випуску,\~номер кузова\~ [NUMBER] ,\~з реєстраційним\~на той\~час номером\~ [NUMBER] ,\~ а обтяження у виді застави автомобіля зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 02.06.2010 о 17:42 року, терміном дії до 02.06.2015, змінено 21.04.2015 о 14.11 року, терміном дії до 21.04.2020 та в подальшому 21.04.2020 внесено зміни реєстратором: Григун Н.Є., Львівська регіональна філія державного підприємства «Національні інформаційні системи», Львівська область, терміном дії до 16.03.2025, тобто відомості про обтяження автомобілю внесенні до реєстру обтяжень до придбання позивачем вказаного автомобіля. Таким чином, оскільки на час придбання [PERSON] спірного автомобіля у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були наявні відомості про обтяження, остання не може вважатись добросовісним набувачем спірного автомобіля. Відповідно до частин першої, третьої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.\~Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частин п`ятої-шостої статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.\~Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час розгляду цієї справи встановлено, що матеріали справи містять належні доказів на підтвердження того, що застава спірного транспортного засобу була зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на час придбання автомобіля [PERSON] , а тому позивачка не є добросовісним набувачем транспортного засобу. Крім того, суд не приймає до уваги доводи позивачки, що посадовими особами ТСЦ 6341 РСЦ ГСЦ МВС в Харківській області були порушені положення п. 15 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 в редакції 20.10.2016 року, згідно якого під час проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортні засоби підлягають перевірці щодо обмежень відчуження за Державним реєстром обтяжень рухомого майна, а також положення п.41, згідно якого забороняється зняття з обліку та/або перереєстрація на нового власника транспортних засобів, які перебувають в розшуці або щодо яких у Єдиному державному реєстрі МВС є відомості про накладення арешту або заборону на зняття з обліку та/або перереєстрацію на підставі судового рішення чи постанови державного виконавця, оскільки реєстрація транспортного засобу позивачки відбулася до набрання чинності Постановою КМУ № 1388 від 07.09.1998 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів». Попередня редакція не містила вимоги під час проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортні засоби здійснювати перевірку щодо обмежень відчуження за Державним реєстром обтяжень рухомого майна. Таким чином, оскільки на даний час наявні підстави для обтяження автомобіля, враховуючи, що зобов`язання за кредитним договором, який був забезпечений транспортним засобом позивачки не виконанні та обтяжувач не надав свою згоду на відчуження заставленого майна, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог позивачки слід відмовити. Крім того, суд зазначає, що оскільки в основі спору лежить правомірність набуття речових прав на автомобіль та порядок виникнення та припинення застави, яка в свою чергу є обмеженням у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна права розпорядження позивачем належним їй на прав власності транспортним засобом, суд приходить до висновку про те, що належним відповідачем у даній справі має бути особа - обтяжувач рухомого майна, належного позивачу на праві власності. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed