Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа: Південна товарна біржа про визнання договору купівлі-продажу дійсним. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що 15 лютого 2000 року між продавцем - [PERSON] та покупцем [PERSON] був укладений договір №10380 купівлі продажу квартири [ADDRESS] . Пунктом 8 договору передбачено, що договір підлягає реєстрації в Миколаївському бюро технічної інвентаризації. Виконуючи умови договору та враховуючи відповідний реєстраційний запис на зазначеному договорі, 23 лютого 2000 року договір був зареєстрований Миколаївським міжміським бюром технічної інвентаризації на праві особистої власності за [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. Вказує, що 30 грудня 2005 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на « [PERSON] ». Станом на сьогодні, у зв`язку з необхідністю реєстрації свого права власності на зазначену квартиру у позивачки виникла необхідність визнати договір купівлі-продажу квартири укладеного на товарній біржі дійсним. Відсутність нотаріального посвідчення договору не дає позивачці можливістю зареєструвати своє право власності та внести відомості до Єдиного Державного реєстру нерухомого майна, а тому єдиним способом захисту її законних прав є звернення до суду. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат Щукіна Н.О. не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити позов. Представник позивача адвокат Чабанова А.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином. Представник третьої особи Південної товарної біржі не з`явився про день час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином. Дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та доведених обставин, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 15 лютого 2000 року на Південній товарній біржі між [PERSON] (що діє від [PERSON] ) та [PERSON] було укладено договір №10380 купівлі продажу нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] . Згідно реєстраційного запису на вищевказаному договорі, 23 лютого 2000 року договір був зареєстрований Миколаївським міжміським бюром технічної інвентаризації на праві особистої власності за [PERSON] та [PERSON] за №17846. Згідно відповіді КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 13.11.2023р. на адвокатський запит, вбачається, що відповідно до паперових носії інвентаризаційної справи КП «ММБТІ» за адресою6 Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Маріупольська (стара назва Московська, зміна згідно рішення Миколаївської міської ради від 28.07.2022р. №13/16), будинок 4 «А», квартира [ADDRESS] станом на 28.12.2012р. зареєстровано: Договір купівлі-продажу від 15.02.2000р. за р№10380 / Південна Товарна біржа / зареєстроване в КП «ММБТІ» 23.02.200р. за р№17846. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.02.2024 року №365106280 та від 02.04.2024р. №372452652 право власності за адресою: [ADDRESS] - відомості відсутні. Згідно витягу з Державного реєстру актів Цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища вбачається, що [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » Всі істотні умови договору купівлі продажу були виконані, а саме продавець передав покупцю майно, а покупець прийняла його та сплатила за нього певну\~грошову суму, обумовлену сторонами договору, але нотаріально посвідчено не було. Отже, відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири перешкоджає позивачу [PERSON] в повній мірі розпоряджатися придбаною квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Оскільки правовідносини виникли між сторонами в період дії Цивільного Кодексу УРСР 1963 року, суд, враховуючи положення п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вважає, що на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року, чинного на час укладення договору. Відповідно до вимог ст.227 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу житлового будинку має бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недотримання цієї вимоги тягне недійсність договору. Також договір купівлі-продажу житлового будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Згідно ст.15 Закону України "Про товарні біржі" в редакції, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, та пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується. Відповідно до ст. 128, 153 ЦК УРСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до т. 224 ЦК УРСР за договором купівлі продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за умови, реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Відповідно до п. 9 Додатку №1 до Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних чи фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, одним з правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, визначала Договори купівлі продажу, міни, зареєстровані біржею. Пунктом 49 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом міністерства України від 18 червня 1994 року №18/5 (що діяла на момент виникнення даних правовідносин та втратила чинність 03.03.2004р.), прямо передбачалося, що право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, що відчужуються, може бути підтверджено, договором купівлі продажу, зареєстрованим на біржі. Отже, слід зазначити, що Держава України свого часу через відповідний орган, який відповідно до законодавства мав право реєструвати договори купівлі-продажу (КП «ММБТІ»), - визнала за [PERSON] право власності на придбану квартиру, а тому зі сплином часу, невизнання іншими органами, яким Держава надала право реєструвати право власності, договору купівлі-продажу - буде порушенням принципу правової визначеності. На думку суду спірну угоду слід вважати укладеною, тобто такою, щодо якої сторонами в потрібній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов, відбулося її повне виконання сторонами, іншого під час розгляду справи не встановлено, на час укладення угоди момент вчинення договору не пов`язувався з державною реєстрацією і право власності у набувача виникало з моменту укладення договору, у зв`язку з чим, суд вважає можливим застосувати до спірних правовідносин положення ч.2 ст.47 ЦК УРСР 1963 р., визнавши спірну угоду дійсною.

Outcome: approved