Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

29.12.2023 року до Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшла позовна заява керівника Хустської окружної прокуратури Закарпатської області, подана в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області до [PERSON] , про конфіскацію земельних ділянок та у пред`явленому позові позивач просить: 1) конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером № 2122455100:01:021:0036 площею 0,0421 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1168688621224), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належать на праві приватної власності громадянці російської федерації [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ; 2) конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером №2122455100:01:021:0037 площею 0,0446 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1168566721224), яка знаходиться за адресою: урочище «Біля хати» смт.Міжгір`я Хустського (колишнього Міжгірського) району Закарпатської області та належать на праві приватної власності громадянці російської федерації [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ; 3) Стягнути з відповідачки [PERSON] на користь Закарпатської обласної прокуратури (код 02909967) - сплачений судовий збір за подання позову в сумі 5368 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог прокурор зазначає, що згідно інформації Головного управління ДМС України в Закарпатській області від 03.08.2023 року № 2101.03.1-7551/2101.03-23 встановлено, що громадянка російської федерації [PERSON] , [INFO] на обліку в ГУ ДМС у Закарпатській області значиться зареєстрованою за адресою [ADDRESS] по посвідці на постійне місце проживання, виданою 22.06.2015 року ГУ ДМС в Закарпатській області. Крім того, [PERSON] має реєстраційну адресу в рф: [ADDRESS] , паспорт громадянина рф [NUMBER] , СНІОР [NUMBER] , що підтверджується листом УСБУ в Закарпатській області від 02.11.2023 року № 58/5/2-1801. Також встановлено, що [PERSON] , яка є громадянкою російської федерації, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 1448 від 17.12.2020 року набула право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2122455100:01:021:0036 площею 0,0421 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: урочище «Біля хати», смт.Міжгір`я, Хустського (Міжгірського) району Закарпатської області та на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 1449 від 17.12.2020 року набула право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2122455100:01:021:0037 площею 0,0446 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: урочище «Біля хати», смт. Міжгір`я, Хустського (Міжгірського) району Закарпатської області. На підставі вказаних свідоцтв [PERSON] зареєструвала у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2122455100:01:021:0036 (індексний номер рішення про державну реєстрацію 55775959 від 17.12.2020 року) та земельну ділянку з кадастровим номером 2122455100:01:021:0037 (індексні номери рішення про державну реєстрацію 55776420 від 17.12.2020 року). Проте, упродовж року після набуття права власності на земельні ділянки за кадастровими номерами 2122455100:01:021:0036, 2122455100:01:021:0037, [PERSON] не відчужила їх. Враховуючи, що отримані [PERSON] у приватну власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства з кадастровими номерами №2122455100:01:021:0036 та №2122455100:01:021:0037 нею добровільно не відчужені упродовж встановленого законодавством України річного строку (кінцевий строк сплив 17.12.2021 року), право власності на такі земельні ділянки підлягає припиненню, шляхом їх конфіскації. Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 02.01.2024 року задоволено заяву керівника Хустської окружної прокуратури Закарпатської області про забезпечення позову та накладено арешт на: земельну ділянку з кадастровим номером 2122455100:01:021:0036 площею 0,0421 га, на земельну ділянку з кадастровим номером 2122455100:01:021:0037 площею 0,0446 га, які знаходяться в урочище «Біля хати» в смт.Міжгір`я Хустського району Закарпатської області, право власності на які зареєстровано за громадянкою російської федерації [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . Та заборонено [PERSON] розпоряджатись, змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером 2122455100:01:021:0036 площею 0,0421 га та земельної ділянки з кадастровим номером 2122455100:01:021:0037 площею 0,0446 га, які знаходяться в урочище «Біля хати» в смт.Міжгір`я Хустського (раніше Міжгірського) району Закарпатської області, з іншими земельними ділянками (ас.55) Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 10.04.2024 відкрито провадження у справі № 302/2187/23 та визначено проводити розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.63-64). 19.01.2024 року представником позивача Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області Бокша С. подано до суду письмові пояснення по справі та в яких представник просить позов Хустської окружної прокуратури Закарпатської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області до [PERSON] про конфіскацію земельних ділянок задовольнити в повному обсязі та провести розгляд справи без участі представника Головного управління, на підставі наявних у справі матеріалів та враховуючи позицію Головного управління у справі (а.с.65-72). В судовому засіданні прокурор Міжгірського відділу Хустської окружної прокуратури Самолюк М.В. підтримала у повному обсязі заявлені вимоги та просить такі задовольнити за наведеними у позові підставами та на користь Закарпатської окружної прокуратури просить стягнути з відповідача судовий збір, сплачений за подання позову до суду та за заяву про забезпечення позову. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, що підтверджується отриманням 09.01.2024 року поштовою рекомендованою кореспонденцією позовної заяви з додатками довіреною особою [PERSON] (а.с.83), а також повідомлення відповідача про дань та час судового засідання було оформлено судом шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади про виклик відповідачки до суду, відповідно до приписів ч.11 ст.128 ЦПК України (а.с.145,151,152,155). Відзив на позов відповідачкою [PERSON] до суду не подано, заперечень проти заявлених позовних вимог суду не представлено. 19.01.2024 року представником позивача Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області Бокша С. подано до суду письмові пояснення по справі та в яких представник просить позов Хустської окружної прокуратури Закарпатської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області до [PERSON] про конфіскацію земельних ділянок задовольнити в повному обсязі та провести розгляд справи без участі представника Головного управління, на підставі наявних у справі матеріалів та враховуючи позицію Головного управління у цій справі (а.с.65-72) Вислухавши в судовому засіданні пояснення прокурора на обґрунтування поданого позову, повно та всебічно з`ясувавши обставини у даній справі, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка по справі - [PERSON] , [INFO] , є громадянкою російської федерації, що вбачається з відомостей Служби Безпеки України та відповідно до яких [PERSON] має паспорт громадянина рф № [NUMBER] , СНІОР [NUMBER] , в рф має наступну зареєстровану адресу: [ADDRESS] , що підтверджується листом УСБУ в Закарпатській області від 02.11.2023 року за вих..№ 58/5/2-1801 (а.с.38). Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого за № 1448 від 17.12.2020 року (спадкова справа № 58/2020) [PERSON] набула право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2122455100:01:021:0036 площею 0,0421 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: урочище «Біля хати», смт.Міжгір`я, Хустського (Міжгірського) району Закарпатської області. На підставі вказаного свідоцтва [PERSON] зареєструвала у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2122455100:01:021:0036 (індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 55775959 від 17.12.2020 року). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 350129740 від 12.10.2023 року, власником вищевказаної земельної ділянки з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства площею 0,0421 га, за кадастровим номером 2122455100:01:021:0036, що розташована за адресою: урочище «Біля хати», смт.Міжгір`я, Хустського (Міжгірського) району Закарпатської області, є [PERSON] , країна громадянства якої є російська федерація (а.с.16). Крім того, відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого за № 1449 від 17.12.2020 року (спадкова справа № 58/2020) [PERSON] набула право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2122455100:01:021:0037 площею 0,0446 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: урочище «Біля хати», смт.Міжгір`я, Хустського (Міжгірського) району Закарпатської області, копія якого є в матеріалах справи (а.с.40). На підставі вказаного свідоцтва [PERSON] зареєструвала у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2122455100:01:021:0037 (індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 55776420 від 17.12.2020 року). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 350129622 від 12.10.2023 року, власником вищевказаної земельної ділянки з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства площею 0,0446 га, за кадастровим номером 2122455100:01:021:0037, що розташована за адресою: [ADDRESS] , є саме [PERSON] , країна громадянства якої є російська федерація (а.с.17). Отже, на підставі вищевказаних свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , [INFO] (РНОКПП - [NUMBER] ) зареєструвала у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2122455100:01:021:0036 (індексний номер рішення про державну реєстрацію 55775959 від 17.12.2020 року) та право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2122455100:01:021:0037 (індексний номер рішення про державну реєстрацію 55776420 від 17.12.2020 року). Проте, упродовж року після набуття права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами № 2122455100:01:021:0036, № 2122455100:01:021:0037, [PERSON] вказані земельні ділянки не відчужила. Згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості - земельна ділянка із кадастровим номером 2122455100:01:021:0036, вартість вказаної земельної ділянки станом на 07.12.2023 року становить 6455,85 грн. (а.с.18-20). Згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості - земельна ділянка із кадастровим номером 2122455100:01:021:0037, вартість даної земельної ділянки станом на 07.12.2023 року становить 6348,72 грн. (а.с.21-23). З копії листа Хустської окружної прокуратури від 31.07.2023 року вбачається, що прокуратурою опрацьовувалася інформація щодо перебування у приватній власності фізичних осіб - громадян іноземної держави земельних ділянок сільськогосподарського призначення (а.с.24-26). Відповідно до інформації Головного Управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області від 03.08.2023 року, [PERSON] , [INFO] значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] , документована посвідкою на постійне проживання, виданою 22.06.2015 року ГУ ДМС у Закарпатській області (а.с.28). Разом з тим, окружною прокуратурою виявлено порушення положень ст.ст.13,14,41 Конституції України, ст.ст.80,81,145 Земельного кодексу України при використанні [PERSON] вищезазначених земельних ділянок. Таким чином, після набуття земельних ділянок у власність, [PERSON] , [INFO] , грубо порушуючи вимоги національного законодавства, протягом року їх не відчужила. Відповідно до ст.1 Земельного кодексу України земля в Україні є національним багатством і перебуває під особливою охороною закону. Згідно норм ст.19 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення віднесено до категорії особливо цінних. Суб`єктами права приватної власності на землю відповідно до статті 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до частини другої статті 81 Земельного кодексу України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно із частиною 3 статті 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до частини п`ятої статті 22 Земельного кодексу України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Одночасно за змістом частини четвертої ст.81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч.2, ч.4 ст.145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Таким чином, нормами Земельного кодексу України чітко визначені права іноземців щодо спадкування земельних ділянок сільськогосподарського призначення та обов`язок припинити право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення шляхом її відчуження протягом року. Пунктом 10 ч.1 ст.346 ЦК України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно із статтею 354 ЦК України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Частиною 6 статті 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Згідно пункту «е» ч. 1 ст.140 Земельного кодексу України однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Примусове припинення прав на земельну ділянку відповідно до п.«в» ч.1 ст.143 Земельного кодексу України здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-92 цс13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Таким чином, особа може бути позбавлена її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Так, статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. В даному випадку порушення інтересів держави полягає в тому, що відповідач порушив визначену ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст.ст.80,81,145 Земельного кодексу України процедуру використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення, та як іноземний громадянин, не відчуживши її упродовж року після набуття права власності, на теперішній час безперешкодно використовує спірну земельну ділянку на території України. Підставою представництва прокурором інтересів держави в даних спірних правовідносинах є бездіяльність органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах - Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області (частина 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру»). Правовий висновок щодо застосування положень частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 року у справі № 912/2385/18. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (частина 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Підставою для представництва в суді інтересів держави стали факти порушення законодавства при використанні іноземним громадянином [PERSON] , земельних ділянок, які вона не відчужила упродовж року після набуття права власності. Дана процедура безумовно передбачена чинним земельним законодавством (ч.4 ст.81 Земельного кодексу України), та ця норма є імперативною і не передбачає винятків. З огляду на характер спірних правовідносин не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності відповідача критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, котрі сформовані у сталій практиці ЄСПЛ. Обраний спосіб захисту порушеного права власності на землі сільськогосподарського призначення, а саме земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, які відповідачка незаконно використовує, є ефективним та належним способом захисту порушених прав держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, як уповноваженого органу на здійснення функцій держави щодо конфіскації у власність держави земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які незаконно використовуються іноземними громадянами, оскільки зазначений спосіб захисту чітко визначений частиною 4 статті 81 Земельного кодексу України. Положення статей 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельні ділянки не відчужила їх, є підстави для їх конфіскації у власність держави. Відповідно до ч.4 ст.145 ЗК України конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Статтею 153 Земельного кодексу України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У випадках передбачених цим Кодексом та іншими законами України, допускається викуп земельної ділянки. При цьому власникові земельної ділянки відшкодовується її вартість. За змістом положень ст.41 Конституції України, ст. ст. 319, 321 Цивільного Кодексу України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) встановлені нормами розділу V Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України. Оскільки земельні ділянки з кадастровими номерами №2122455100:01:021:0036, №2122455100:01:021:0037 належать до нерухомого майна в силу ч.1 ст.181 ЦК України, знаходяться на території України, то на спірні правовідносини поширюється дія виключно законодавчих актів України. Приписами ст.378 ЦК України визначено, що право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Тому, невиконання іноземними особами та особами без громадянства вказаного обов`язку у відповідності до ч.1 ст.143, ч.2 ст.145 Земельного Кодексу України є підставою для примусового припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації за рішенням суду. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч.ч.2,4 ст.145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Пунктом 10 ч.1 ст.346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію, як одну з підстав припинення права власності. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] , будучи іноземною громадянкою, упродовж року (кінцевий строк сплив 17.12.2021 року) після набуття нею права власності на земельні ділянки (з 17.12.2020 року по даний час) не відчужила їх, а тому є підстави для їх конфіскації у власність держави за рішенням суду та продажу її на земельних торгах. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги керівника Хустської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області є підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Щодо заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 02 січня 2024 року у даній справі, суд зазначає таке. Відповідно до ч.ч.7, 8 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. Враховуючи, що учасниками справи не заявлено вмотивованого клопотання про скасування арешту земельної ділянки та заборони [PERSON] вчиняти певні дії стосовно спірних земельних ділянок, то такі заходи забезпечення позову продовжують діяти відповідно до положень ст. 158 ЦПК України. Вирішуючи питання про судові витрати, суд бере до уваги, що відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позов позивачем сплачено судовий збір за пред`явлення позову (дві вимоги майнового характеру) у загальному розмірі 5368,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями № 1555 від 19.12.2023 року та № 1645 від 27.12.2023 року (а.с.1,88) та за заяву про забезпечення позову у розмірі 1342 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 1648 від 27.12.2023 року (т.2 а.с.7), а позов прокурора задоволено судом у повному обсязі, тому з відповідача [PERSON] на користь Закарпатської обласної прокуратури необхідно стягнути судові витрати у виді судового збору в загальній сумі 6710 (шість тисяч сімсот десять) гривень 00 копійок. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved