Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , третя особа: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Еталон", про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, моральної шкоди, витрат на проведення експертизи, витрат на правову допомогу та судового збору. Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.09.2022 року об 11 год. 31хв. у м. Києві на вул. Пирогова, 1 водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Lexus, д.н.з. [NUMBER] , на об?їзді перешкоди на дорозі не дотримався бокового інтервалу до припаркованого праворуч по ходу руху автомобіля позивача Hyundai, д.н.з. [NUMBER] , здійснив на нього наїзд, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів учасників ДТП. Після скоєння ДТП водій [PERSON] місце дорожньо-транспортної пригоди залишив.Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.10.2022 року по справі № 761/19643/22 [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП, залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності. Станом на день ДТП транспортний засіб відповідача LEXUS RX 350, д.н.з. [NUMBER] був застрахований у ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» відповідно до договору № 207221262.За результатами розгляду заяви про страхове відшкодування, страховиком було здійснено виплату страхового відшкодування в загальному розмірі 70 000,00 (сімдесят тисяч гривень 00 копійок). Разом з тим, загальна сума відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля позивача склала 99 614,00 (дев`яносто дев`ять тисяч шістсот чотирнадцять гривень 00 копійок). Таким чином позивач просив стягнути з відповідача на свою користь різницю між розміром заподіяної шкоди та страховим відшкодуванням у розмірі 29 614,00 (двадцять дев`ять тисяч шістсот чотирнадцять гривень 00 копійок), з них 26 114,00 грн.- невідшкодованийматеріальний збиток завданий внаслідокдорожньо-транспортної пригоди та 3500,00 грн. - витрати пов`язаніз послугами експерта, а також розмір моральної шкоди, яку позивач оцінив в 10 000,00 грн та судові витрати. Провадження у справі відкрито 01.06.2023 р., відповідно до положень ст.ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Через систему «Електронний суд» до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов відзив від представника відповідача- адвоката Семенюти Руслана Анатолійовича, в якому відповідач з позовними вимогами не погодився, оскільки вважає, що відшкодувати завдану ним шкоду зобов`язана страхова компанія - ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» в межах страхових лімітів. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. 22.11.2023 року стороною позивача було подано до суду відповідь на відзив, в якій представник позивача доводи, викладені у відзиві, не визнає та наполягає на задоволенні позовних вимог. Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві просив розгляд справи проводити за наявними матеріалами справи за його відсутності . Представник третьої особи ПрАТ «СК «Еталон» в судове засідання не з`явився з невідомих суду підстав, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Дослідивши докази наявні в матеріалах справи та надавши їм відповідну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 07.09.2022 року о 11 год. 31хв. у м. Києві на вул. Пирогова, [PERSON] , керуючи транспортним засобом Lexus, д.н.з. [NUMBER] , на об?їзді перешкоди на дорозі не дотримався бокового інтервалу до припаркованого праворуч по ходу руху автомобіля позивача Hyundai, д.н.з. [NUMBER] , здійснив на нього наїзд, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів учасників ДТП. Крім того, 07.09.2022 року об 11 год. 31 хв., в м. Києві по вул. Пирогова, [PERSON] , керуючи транспортним засобом Lexus, д.н.з. [NUMBER] , був учасником ДТП з автомобілем HyundaiSonata, д.н.з. [NUMBER] , місце ДТП залишив, чим порушив вимоги п. 2.10 а, д Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.10.2022 року по справі № 761/19643/22 водія [PERSON] , визнано таким, що порушив вимоги п. 13.3 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів ЕР-207221262, який діяв станом на 07.09.2022р., цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Lexus, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «СК «ЕТАЛОН», ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну - 130 000 грн. На виконання вимог Закону України «Про обо`вязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з боку [PERSON] було надано страховику повідомлення про ДТП, заяву про страхове відшкодування та інші документи необхідні для здійснення виплати страхового відшкодування на його користь, а також представнику страховика було надано пошкоджений транспортний засіб Hyundai Sonata, д.н.з. [NUMBER] огляд. 12.09.2022 був проведений огляд пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля HyundaiSonataд.н.з. [NUMBER] та складений Протокол огляду з переліком пошкоджень які виникли внаслідок ДТП. На підставі Протоколу огляду на замовлення ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» було складено Звіт № 97 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого позивачу, за яким: вартість матеріального збитку складає 58 078,84 (п`ятдесят вісім тисяч сімдесят вісім гривень 84 копійки). 21.09.2022 року, не погоджуючись з цією сумою та з метою проведення незалежної оцінки вартості матеріального збитку та вартості відновлювального ремонту пошкодженого авто, позивач звернувся до незалежного експерта, та уклав Договір на проведення експертної оцінки б/н з ФОП [PERSON] . Відповідно до укладеного договору, 27.09.2022 року, експертом було надано Звіт про оцінку вартості матеріального збитку КТЗ № 373/09-22 від 27.09.2022 р., згідно якого: -вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, що оцінюється, марки HyundaiSonata, реєстраційний номер [NUMBER] на дату ДТП 07 вересня 2022 р., становить 86 779,68 (вісімдесят шість тисяч сімсот сімдесят дев`ять гривень 68 копійок); -вартість відновлювального ремонту КТЗ HyundaiSonata, реєстраційний номер АА9938ТХстановить: 133 091,08 (сто тридцять три тисячі дев`яносто одна гривня 08 копійок); -розмір витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого КТЗ HyundaiSonata, реєстраційний номер [NUMBER] з урахуванням зносу зменшений на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість, становить: 79 654,85 (сімдесят дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят чотири гривні 85 копійок). Згідно з Договором на проведення експертної оцінки від 21.09.2022, рахунком на оплату № 21/09-22 від 21.09.2022, квитанцією від 21.09.2022, актом виконаних робіт від 27.09.2022, позивачем сплачено 3500,00(три тисячі п`ятсот гривень 00 копійок)за проведення зазначеної експертної оцінки. ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» на особистий рахунок позивача перерахувала суму страхового відшкодування у загальному розмірі 70 000,00 (сімдесят тисяч гривень 00 копійок), без ПДВ. В свою чергу для усунення наслідків ДТП, позивачем було придбано наступні запчастини: -маточина задня 527303S200 на суму 3984,00 грн., згідно рахунку-фактури № 3009/34 від 30.09.2022, видаткової накладної № 09 від 30.09.2022 та квитанції 0.0.2691315749.1 від 30.09.2022 року (ФОП [PERSON] ); -стійка стабілізатора заднього ліва 555303R000 на суму 617,00 грн., тяга поздовжня ліва 552703S000 на суму 1333,00 грн., згідно рахунку-фактури № 04С-200001 від 30.09.2022, видаткової накладної № 04Р-200013 від 30.09.2022, квитанції 0.0.2691509892.1 від 30.09.2022 року (ФОП [PERSON] ); -балка підвіски задня 554103S000 на суму 10 653,00 грн., згідно видаткової накладної № РН-00078147 від 30.09.2022, квитанції 0.0.2691333378.1 від 30.09.2022 року (ФОП [PERSON] ); -ліхтар задній лівий зовнішній 924013S020 на суму 4417,00 грн., болт регулювальний задньої підвіски 552603R000 2 шт. на суму 808,00 грн., болт розвалу задньої підвіски 546403R000 2 шт. на суму 404,00 грн., згідно рахунку-фактури № РД-0000039 від 03.10.2022, видаткової накладної № РД-0000025 від 04.10.2022, квитанції 0.0.2694404733.1 від 03.10.2022 року (ФОП [PERSON] ); -важіль задньої підвіски поперечний 552503R000 на суму 859,00 грн., згідно рахунку-фактури № РД-0000041 від 05.10.2022, видаткової накладної № РД-0000027 від 05.10.2022, квитанції 0.0.2696274152.1 від 05.10.2022 року (ФОП [PERSON] ); -важіль поперечний задньої підвіски 551003R000 на суму 1300,00 грн., згідно рахунку-фактури № ДК-05102022/23 від 05.10.2022, видаткової накладної № 05-10-2022/23 від 05.10.2022, квитанції 0.0.2696284423.1 від 05.10.2022 року (ФОП [PERSON] ); -важіль задній лівий 552103S000 на суму 6500,00 грн., згідно рахунку-фактури № 0710/39 від 07.10.2022, видаткової накладної № 2354 від 07.10.2022, квитанції 0.0.2698110781.1 від 07.10.2022 року (ФОП [PERSON] ). Загальна сума закуплених запчастин склала 30 875,00 (тридцять тисяч вісімсот сімдесят п`ять гривень 00 копійок) без ПДВ. З метою ремонту пошкодженого автомобіля позивач звернувся до ФОП [PERSON] (Сервісний центр «Автоком», м. Київ, вул. Івана Гонти, 1), яким було проведено ремонтні роботи щодо усунення наслідків ДТП. На підтвердження виконання ремонтних робіт сторонами було підписано: -рахунок-заказ № СС-022675 (Акт виконаних робіт) від 21 жовтня 2022 р. на суму 24 459,00 (двадцять чотири тисячі чотириста п`ятдесят дев`ять гривень 00 копійок),яка сплачена Позивачем згідно чеку № 555474 від 21.10.2022р.; -рахунок-заказ № СС-023500 (Акт виконаних робіт) від 09 грудня 2022 р. на суму 39 830,00 (тридцять дев`ять тисяч вісімсот тридцять гривень 00 копійок), яка сплачена Позивачем згідно чеку № 555771 від 09.12.2022р. Загальна сума ремонтних робіт склала 64 289,00(шістдесят чотири тисячі двісті вісімдесят дев`ять гривень 00 копійок) без ПДВ. В зв`язку з тим, що транспортний засіб позивача після ДТП був не на ходу, він скористався послугами евакуації т/з з місця дорожньо-транспортної пригоди до станції технічного обслуговування за адресою: [ADDRESS] . Послуги евакуації надав ФОП [PERSON] . На підтвердження виконання послуг евакуації сторонами підписано Акт виконаних робіт від 07 вересня 2022 р. на суму 950,00(дев`ятсот п`ятдесят гривень 00 копійок), якасплачена позивачем згідно чеку № 486142679. Загальна сума відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля позивача склала: 99 614,00 грн., з яких 64 289,00 - сума ремонтних робіт, 30 875,00 - сума закуплених запчастин, 950,00 грн. - послуги евакуації т/з з місця дорожньо-транспортної пригоди, 3500,00 - проведення експертної оцінки. Таким чином позивачу залишились не відшкодовані матеріальні збитки в розмірі 26 114,00 грн., які розраховуються наступним чином: 64 289,00 грн. (загальна сума ремонтних робіт) + 30 875,00 грн. (загальна сума закуплених запчастин) + 950,00 грн. (послуги евакуації) + 3500,00 грн. (послуги експерта) - 70 000,00 грн. (страхове відшкодування) = 26 114,00 грн.,а також 3500,00грн.- витрати пов`язаніз послугами експерта. 23.01.2023 року, адвокат позивача звертався до відповідача із вимогою про виплату різниці між фактичним розміром шкоди завданої внаслідок ДТП і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), однак зазначена вимога була залишена відповідачем без уваги. Цей факт підтверджується копією опису, чеку, накладною № 0405352860824 про поштове відправлення та витягом з офіційного сайту «Укрпошти». Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Разом з тим, відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Отже, фактичний розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню потерпілому включає як реальну вартість пошкодженого майна так і витрати потерпілого на виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (повна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу). Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Окрім цього, відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, судам слід враховувати, що потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щобвиправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювана шкоди. Згідно з ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24.12.2019 року у справі № 359/2309/17 (провадження № 61-26508ск18). Подібні за змістом висновки сформульовані також в постановах Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року у справі № 486/716/20 (провадження № 61-5721ск22), від 23 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19 (провадження № 61-10010ск20), від 26 квітня 2021 року у справі № 759/7787/18 (провадження № 61-10773ск20), від 18 серпня 2021 року у справі № 554/8473/19 (провадження № 61-14373ск20), від 22 січня 2019 року у справі № 676/518/17 (провадження № 61-8307св18) та інших. Отже, позивачу, як власнику автомобіляHyundaiSonata, д.н.з. [NUMBER] , залишились не відшкодовані матеріальні збитки в розмірі 26 114,00 грн. Оскільки позивач поніс витрати на складання звіту № 373/09-22 від 27.09.2022 р., про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу, який був прийнятий судом як належний та допустимий доказ, суд стягує з відповідача 3500,00 грн. Відповідно п. 4. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним та зважаючи на те, що постанова суду в адміністративній справі, за якою відповідача визнано винним у вчиненні ДТП, набрала законної сили і на підставі даного рішення потерпілій стороні не відшкодована матеріальна шкода, у позивача виникло право вимоги саме до відповідача, як до винної особи, в розмірі невідшкодованих витрат, що складають 29 614,00 грн. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлена позовна вимога у частині стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню та підлягає стягненню з [PERSON] вартість матеріального збитку у розмірі 26 114,00 грн., а також 3500,00грн. - витрати пов`язаніз послугами експерта. Також позивач просить суд стягнути з відповідача 10 000 грн моральної шкоди. Частиною першою статті 23 Цивільного кодексу України закріплено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до частини другої ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивачем не доведено та не надано відповідних доказів, що прямо чи опосередковано підтверджують заподіяння йому моральних страждань, шкоди здоров`ю, чи інших втрат немайнового характеру саме протиправними діями чи бездіяльністю відповідача. Оскільки позивач не надав суду жодного доказу спричинення йому моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та заявленою моральною шкодою в розмірі 10 000 грн, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення вимог позивача щодо відшкодування моральної шкоди. Крім того, [PERSON] просить стягнути з відповідача на його користь витрат на правову допомогу в розмірі 13 000,00 грн. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16). Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З матеріалів справи вбачається, що між [PERSON] та АДВОКАТСЬКИМ БЮРО "НЕВМЕРЖИЦЬКИЙ ТА ПАРТНЕРИ" (41596903) було укладено договір про надання правової допомоги б/н від 27.12.2022 року. З акту виконаних робіт від 17.03.2023 року вбачається, що вартість правової допомоги АБ "НЕВМЕРЖИЦЬКИЙ ТА ПАРТНЕРИ" складає 13000 грн., вказаний акт підписано сторонами. Згідно із квитанцією до прибуткового касового ордеру № 17.03.2023 від 17.03.2023 року [PERSON] сплачено 13000 грн. Вказані витрати є фактичними та неминучими, розумними та співмірними, а отже підлягають стягненню з відповідача [PERSON] користь позивача [PERSON] . На підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача [PERSON] на користь позивача сплачений останнім судовий збір в сумі 1073,60 грн., сплата якого підтверджується доказами. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Позивачем до матеріалів позову було надано договір №373/09-22 від 21.09.2022 року на проведення експертної оцінки, укладений між позивачем та ФОП [PERSON] та акт виконаних робіт від 27.09.2022 року. Відповідно до наданої квитанції від 21.00.2022 року позивачем сплачено загальну суму 3500 грн. за проведення оцінки транспортного засобу. Таким чином вказані витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача.

Outcome: partial