Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , Миколаївської міської ради, третьої особа:\~Біржа нерухомості\~«Едвайс-Консульт» про визнання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеного 21.02.1998 між сторонами та зареєстрованого в журналі біржових угод під № [NUMBER] дійсним та визнання права власності на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 21.02.1998 між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , зареєстрованого Біржею нерухомості «Едвайс-Консульт» за №12 , сторонами були виконані усі умови договору, претензій до одного не мали, відповідачі нотаріально посвідчити договір відмовилися. [INFO] померла [PERSON] , після її смерті відкрилась спадщина на все їй належне майно. Після смерті своєї матері позивач звернувся до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори за оформленням своїх спадкових прав, але в цьому йому було відмовлено, у зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу від нотаріально не посвідчений. \~ \~ \~ \~ Ухвалою від 12.06.2023 відкрите провадження у справі. 09.08.2023 до суду надійшла спадкова справа №232/2013 після смерті [PERSON] 17.01.2024 представник позивача адвокат Свергунов О. Ю. подав до суду заяву про залучення до участі у справі співвідповідача Миколаївську міську раду. Ухвалою суду від 22.01.2024 задоволено клопотання представника позивача адвоката Свергунова О. Ю. про залучення до участі у справі співвідповідача Миколаївську міську раду. 12.03.2024 від представника Миколаївської міської ради надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. 27.03.2024 представник позивача адвокат Свергунов О. Ю. подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, відзив на позов не надавали, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у зв`язку з тим, що зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження та місце роботи невідомо. Дослідивши матеріали цивільної справи, спадкової справи №232/2013, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що 21.02.1998 між [PERSON] з однією сторони та [PERSON] , [PERSON] з іншої, було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , зареєстрованого Біржею нерухомості «Эдвайс-консульт» у журналі реєстрації біржових угод за №12 та в подальшому зареєстрований в КП ММБТІ за №17245 від 16.10.1997. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №3239 від 08.07.2008. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшла квартира [ADDRESS] . Позивач звернувся із заявою до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори за оформленням своїх спадкових прав після смерті [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори від 25.01.2022 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу від 21.02.1998 нотаріально не був посвідчений. Позивач, який є сином померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва по народження [PERSON] , виданого 01.10.1991 Палацом урочистої реєстрації новонароджених, актовий запис №3898 від 01.10.1991, де його матір`ю вказано [PERSON] , не має можливості оформити спадкове майно після смерті [PERSON] та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки [PERSON] померла, договір купівлі-продажу від 21.02.1998 за життя останньої нотаріально не був посвідчений та у позивача відсутня можливість нотаріального посвідчення вказаного договору. За змістом ст. ст.\~57,\~58 Конституції України,\~ст. 5 ЦК України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Положеннями п. 4 Прикінцевих і\~перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у серпні 2000 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми\~ЦК УРСР\~в редакції 1963 року. Приписами\~ст. 224 ЦК УРСР\~встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із\~ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. За змістом ч. 1\~ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Статтею 47 ЦК УРСР\~була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми. Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. При цьому, вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; має існувати вимога сторони, яка виконала свої обов`язки. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним. Разом з тим, згідно із ч. 2\~ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. На час укладання договору купівлі-продажу квартири сторони цього договору ухилились від його нотаріального посвідчення, а на даний час визнання такого договору дійсним можливе лише в судовому порядку. Позивач вказує, що після укладання договору сторонами були виконані умови договору, претензій один до одного сторони або інші особи не мали. За таких обставин, оскільки на момент укладення договору сторони керувались положеннями спеціального законодавства щодо укладення договорів на товарній біржі, під час оформлення договору купівлі-продажу сторони були ознайомлені з його умовами, ніяких претензій з питання оформлення договору не виникало; договір було укладено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства, за спільною згодою сторін та на прийнятних для сторін умовах, умови договору сторонами повністю виконано, право власності [PERSON] на придбане нерухоме майно зареєстроване відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, зокрема з дотриманням вимог Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.98 року № 121, суд приходить до висновку, що [PERSON] на законних підставах набула право власності на придбане майно, проте позивач немає можливості оформити свої спадкові права після смерті останньої, з причин, що не залежать від нього, в зв`язку з чим вважає, що права позивача підлягає захисту , а позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним є обґрунтованим та таким, що підлягають задоволенню. Згідно роз`яснень\~п.\~23\~ Постанови\~Пленуму Верховного\~Суду України\~№7\~від 30.05.2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»\~ \~у разі\~відмови нотаріуса\~в оформленні\~права на\~спадщину особа\~може звернутися\~до суду\~за правилами\~позовного провадження. Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - Свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Згідно зі ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або неприйняття її. Таким чином,\~при обставинах,\~коли у\~позивача \~відсутні інші\~способи захисту\~цивільних прав\~та інтересів,\~чим може\~бути визнання\~права,\~відповідно до\~п.1\~ч.2\~ст.\~16\~ЦК України,\~позовні вимоги\~ \~позивача [PERSON] \~ про\~визнання \~ права\~власностіна\~квартиру [ADDRESS] ,\~ в\~порядку спадкування\~за законом\~після смерті\~ [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] , не суперечать закону та не порушують права, свободи та інтереси інших осіб, тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved