Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

16 січня 2024 року до Ленінського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про зменшення розміру аліментів на дитину, в якій він просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , з частини до 1/6 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позов обґрунтовує тим, що він з відповідачем по справі [PERSON] не перебував у зареєстрованому шлюбі, але у відносинах народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 14.12.2015 по справі № 9642/7528/15-ц провадження № 2/642/2202/15 з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 800,00 грн. щомісячно, на утримання їх спільної дитини - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 01.07.2019 змінено розмір аліментів, встановлених рішенням суду від 14.12.2015, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання спільної дитини - [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття в розмірі частини щомісячно з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, з моменту подання позовної заяви з 15.03.2019. На даний час, позивач [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , який зареєстровано 23.01.2019 Відділом державної реєстрації актів громадянського стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис за № 36. Від вказаного шлюбу [INFO] народилась їх спільна донька - [PERSON] . Позивач [PERSON] зазначає, що у зв?язку з тим, що він сплачує аліменти на доньку - [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки від усіх доходів, не має заборгованості, надає постійну матеріальну допомогу своїй матері, матеріальне становище стало скрутнішим, його дружина [PERSON] пішла від нього та звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на їх спільну доньку - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 01.11.2023 по справі №636/3963/23, з позивача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 10 серпня 2023 року, до досягнення дитиною повноліття. Позивач просить суд зменшити розмір стягнутих з нього аліментів на користь відповідача [PERSON] з 1/4 частки його заробітку (доходу) до 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно та задовольнити позовні вимоги. Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 18.01.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі, визначено проводити розгляд справи з викликом сторін (а.с.21). В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином, на електронну адресу суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с.25,51). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог п.4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не з`явилася, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася, будь-яких заяв чи клопотань від неї не надходило. В судове засідання не з`явилася третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] , про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомила, заяв чи клопотань від неї до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст.43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст.131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно зі статтею 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. 02.04.2024 ухвалою суду постановлено про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч.2ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 4,5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Положеннями ч. 1ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст.12 ЦПК України та відповідно до ч.ч.1,5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 19.06.2014 Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, [INFO] народилась [PERSON] , у графі «батьки» зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.6). Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 14.12.2015 по справі № 9642/7528/15-ц провадження № 2/642/2202/15 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання їх спільної дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 800,00 грн. щомісячно, Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 01.07.2019 змінено розмір аліментів, встановлених рішенням суду від 14.12.2015, з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини щомісячно з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 15.03.2019 і до повноліття [PERSON] (а.с.11-12). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 23.01.2019 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №36, позивач [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ) (а.с. 5). Від вказаного шлюбу народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого 13.06.2019 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м.Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с.7). Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 01.11.2023, з позивача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 10.08.2023 і до досягнення повноліття [PERSON] (а.с.13-14). Позивач зазначає, що на теперішній час його майновий стан не дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі, встановленому рішенням суду. Крім того, на утриманні позивача [PERSON] перебувають також батьки похилого віку: батько [PERSON] , [INFO] , та мати [PERSON] , [INFO] (а.с.3-34). Статтею 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Отже, за змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Разом з тим, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Вказане кореспондується положеннями правової позиції Верховного Суду України у справі за № 143цс13 від 05.02.2014 року, яка враховується судом, якою визначено, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). У відповідності до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, який стягується на дитину не може бути менший ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку, а статтями 11,12 вказаного Закону передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Якщо платник аліментів не має доходу взагалі, розмір аліментів обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника для даної місцевості. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, її вік; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність рішення суду щодо стягнення аліментів на другу дитину та утримання дружини. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет " з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць становить 2920 гривень, а для дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. За змістом частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України зміна сімейного стану платника аліментів є самостійною підставою для зменшення розміру аліментів незалежно від розміру отримуваного ним доходу. При вирішенні позовних вимог суд бере до уваги, що позивачем відповідно до ст. 81 ЦПК України доведено зміну його матеріального та сімейного стану, а саме той факт, що у позивача [PERSON] на утриманні знаходиться двоє неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьки похилого віку, що є правовою підставою для зменшення розміру аліментів, проте не є правовою підставою для порушення гарантованих державою прав дитини (неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ) на гідний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Крім того, відповідачем [PERSON] відповідно до ст. 81 ЦПК України не подано суду належних та допустимих доказів про безпідставність заявлених позивачем вимог про зменшення розміру аліментів. Згідно зі статтями 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовим і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відсутність позиції відповідача по суті позову не є підставою для задоволення позовних вимог, якщо вони не обґрунтовані та доказово не підтверджені. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державахучасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (Проніна проти України, № 63566/00, пр. 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частки до 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) позивача, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішення законної сили. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України суд відносить судові витрати по справі за рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved