Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний Банк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 13.12.2021 року між Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та [PERSON] на підставі кредитного договору № 1010342569 видано кредит у сумі 70\~000,00 гривень. 11.09.2021 року [PERSON] видано кредитну картку з встановленим лімітом 3000 грн. на підставі кредитного договору № 20119702319, який було збільшено до 5000 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином, у зв`язку з чим станом на 10.08.2023 утворилась заборгованість за кредитним договором № 1010342569 від 13.12.2021 р. в розмір 101710,41 грн., з яких: 64\~167,20 грн. заборгованість за кредитом, 8,89 грн. заборгованість процентами, 37\~534,32 грн. заборгованість за комісією. За кредитним договором № 20119702319 від 11.09.2021 р. в розмір 5 022,56 грн., з яких: 4 199,45 грн. заборгованість за кредитом Тому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за двома кредитними договорами станом на 10.08.2023 р. в розмірі 106\~732,97 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за відсутністю представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, причини не явки до суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 27.11.2023 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 13.12.2021 року Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та [PERSON] підписано заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до якого позичальник отримав кредит у розмірі 70000,00 грн. на підставі кредитного договору № 1010342569 та зобов`язувався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Відповідно до Кредитного договору № 1010342569 від 13.12.2021 року, позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту частками, в розмірі та в строки, передбачені Графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, закріпленими в Додатку №1, який підписується сторонами, та є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до Кредитного договору № 1010342569 від 13.12.2021 року, у разі порушенням Позичальником строків виконання зобов`язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Позичальник зобов`язаний сплатити на вимогу Банка пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період, від суми прострочених виконанням зобов`язань за кожен день прострочення. Крім пені, встановленої цим Договором, за порушення зобов`язань з повернення кредиту, Позичальник зобов`язаний за весь час прострочення сплатити Банку проценти на суму простроченого основного боргу за ставкою, зазначеною в цьому Договорі. За кожен випадок порушення Позичальником обов`язків щодо поновлення дії договорів страхування, передбачених п.4.3.1 цього Договору, Позичальник зобов`язаний сплатити на вимогу Банку на його користь штраф у розмірі 10% від мінімальної страхової суми, на яку згідно з вимогами зазначеного пункту Договору має бути укладений договір страхування. За кожний випадок порушення Позичальником обов`язків, передбачених пп.4.3.2-4.3.6 цього Договору, Позичальник зобов`язаний на вимогу Банку сплатити на його користь штраф у розмірі 1% від суми одержаного кредиту. Крім того, 11.09.2021 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 20119702319, відповідно до якого позичальник отримав кредит у розмірі 3000,00 грн., який було збільшено до 5000 грн. та зобов`язувався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Відповідно до Кредитного договору № 20119702319 від 11.09.2021 року, позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту частками, в розмірі та в строки, передбачені Графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, закріпленими в Додатку №1, який підписується сторонами, та є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до Кредитного договору № 20119702319 від 11.09.2021 року, у разі порушенням Позичальником строків виконання зобов`язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Позичальник зобов`язаний сплатити на вимогу Банка пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період, від суми прострочених виконанням зобов`язань за кожен день прострочення. Крім пені, встановленої цим Договором, за порушення зобов`язань з повернення кредиту, Позичальник зобов`язаний за весь час прострочення сплатити Банку проценти на суму простроченого основного боргу за ставкою, зазначеною в цьому Договорі. За кожен випадок порушення Позичальником обов`язків щодо поновлення дії договорів страхування, передбачених п.4.3.1 цього Договору, Позичальник зобов`язаний сплатити на вимогу Банку на його користь штраф у розмірі 10% від мінімальної страхової суми, на яку згідно з вимогами зазначеного пункту Договору має бути укладений договір страхування. За кожний випадок порушення Позичальником обов`язків, передбачених пп.4.3.2-4.3.6 цього Договору, Позичальник зобов`язаний на вимогу Банку сплатити на його користь штраф у розмірі 1% від суми одержаного кредиту. 10.08.2023 року на адресу відповідача АТ «Перший Український Міжнародний Банк» була надіслана письмова вимога про погашення заборгованості за кредитними договорами. Станом на 10.08.2023 року прострочена заборгованість [PERSON] перед АТ «Перший Український Міжнародний Банк» за кредитним договором № 1010342569 від 13.12.2021 р. в розмір 101710,41 грн., з яких: 64 167,20 грн. заборгованість за кредитом, 8,89 грн. заборгованість процентами, 37 534,32 грн. заборгованість за комісією. За кредитним договором № 20119702319 від 11.09.2021 р. в розмір 5 022,56 грн., з яких: 4 199,45 грн. заборгованість за кредитом. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 1010342569 від 13.12.2021 року, станом на 10.08.2023 рік заборгованість складає 101\~710,41 грн. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 120119702319 від 11.09.2021 року, станом на 10.08.2023 рік заборгованість складає 5 022,56 грн. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Крім того положеннями ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 30 травня 2018 року по справі № 191/5077/16-ц (провадження 61-17422св18). Судом встановлено, що укладені між сторонами договори раніше не оспорювались та не визнавались судом недійсними. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року «Про захист прав споживачів». Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначає ЗУ «Про споживче кредитування». Стаття 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» станом на дату укладення кредитного договору (у редакції Закону № 1734-VIII) містить положення про те, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». За змістом ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). Таким чином ЗУ «Про споживче кредитування» не забороняє встановлення у договорі про споживчий кредит комісій та інших обов`язкових платежів за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) (крім тих, які згідно із законом надаються безоплатно) для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Укладення договору про споживчий кредит може бути пов`язано з необхідністю отримання споживачем додаткових чи супутніх послуг кредитодавця або третіх осіб (ч. 1 ст. 20 Закону). Такий висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 30.06.2021 року у справі № 201/10403/19. Отже, між АТ «ПУМБ» та [PERSON] були укладені договори комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, згідно якого відповідачу були надані споживчі кредити на умовах, визначених у заявах. Заяви підписані особисто відповідачем [PERSON] і її умовами передбачена сплата комісії та процентів за користування кредитом. Також визначений кінцевий термін повернення кредиту. Строк кредитного договору 24 місяців. Відповідачу направлені письмові вимоги від 10.08.02023 року про виконання зобов`язання перед АТ «ПУМБ» та погашення заборгованості по кредитним договорам в загальному розмірі 106 732,97 грн. і звернувшись до суду із позовом АТ «ПУМБ» просить стягнути заборгованість саме в такому розмірі станом на 05.07.2023 року. Надані позивачем розрахунки є логічними, обґрунтованими та не спростовані відповідачем. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) вказано, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Також суд зазначає, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Враховуючи, що відповідач в добровільному порядку не повернула фактично отримані та використані позивачем грошові кошти, що свідчить про порушення прав позивача, суд вважає за можливе стягнути з відповідача фактично отримані грошові кошти в сумі 106 732,97 грн., у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2684,00 грн., які сплачено позивачем при зверненні з даним позовом до суду.

Outcome: approved