Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

12.02.2024 року заявник [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеною заявою, в якій просить оголосити громадянина України [PERSON] , [INFO] , місце народження: селище Коцюбинське Київської області, що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , усиновлювачем [PERSON] , [INFO] , та внести зміни в актовий цивільного стану про народження [PERSON] , яка народилась [INFO] актовий запис №48, складений 18 червня 2008 року Виконавчим комітетом Коцюбинської селищної ради міста Ірпеня Київської області, в якому змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », по-батькові змінити з « [PERSON] » на « [PERSON] » та записати усиновлювача батьком дитини. В графі «відомості про батька» вказати батьком громадянина України [PERSON] , [INFO] . Обґрунтовуючи свої вимоги, вказує, що 13 червня 2020 року між заявником [PERSON] , та [PERSON] було зареєстровано шлюб, після чого остання обрала прізвище чоловіка « [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Окрім того, заявник та [PERSON] мають спільних дітей, народжених у шлюбі - доньку [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що [PERSON] вважає заявника батьком та хоче носити його прізвище, у зв`язку з чим [PERSON] звернувся з заявою до відповідних органів та подав всі необхідні документи для початку процесу усиновлення. На підставі звернення [PERSON] . Службою у справах дітей та сім`ї проведено обстеження умов проживання та складено відповідний акт від 11.01.2024 року відповідно до якого стосунки та традиції в сім`ї доброзичливі, для виховання та розвитку дитини створені всі необхідні умови такі як окрема кімната, місце для відпочину, сну та навчання. 10.01.2024 року [PERSON] було у присутності матері складено заяву, посвідчену приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Земенковою Ю.А., в якій дитина висловила свою згоду на усиновлення її заявником. Мати дитини - [PERSON] також склала заяву, посвідчену приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Земенковою Ю.А., в якій висловила свою згоду на усиновлення заявником своєї доньки [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 26.09.2023 року (справа №367/3059/23), яке набрало законної сили, було позбавлено батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його доньки [PERSON] , [INFO] . Вказує, що його родина проживає у належній заявнику на праві приватної власності квартирі, що за адресою: [ADDRESS] . Актом перевірки житлових умов, який долучає до заяви, встановлено, що житло повністю забезпечує потреби проживаючих. Зазначає, що у відповідності до норм Сімейного кодексу України має переважне право на усиновлення дитини, адже дитина виховується у його сім`ї з початку спільного проживання заявника разом з матір`ю дитини у 2018 році, з якою заявник у 2020 році зареєстрував шлюб. З 2018 року заявник виховує дитину як рідну, а дитина в свою чергу вважає [PERSON] батьком, між ними склались теплі сімейні відносини, тому вважає, що усиновлення ним [PERSON] відповідатиме найкращим інтересам як дитини так і заявника. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 12.02.2024 зазначену заяву передано в провадження судді Ірпінського міського суду Київської області Чернової О.В. та ухвалою суду від 26.02.2024 року за вказаною заявою відкрито окреме провадження у цивільній справі. В судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити. Пояснив, що з 2018 року проживає спільно з матір`ю дитини, а у 2020 році [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Зареєстроване місце проживання [PERSON] значиться за адресою реєстрації проживання її матері [PERSON] , але з 2021 року всі разом проживають спільно в одній квартирі. Житло придбане у шлюбі та є спільною сумісною власністю, матеріальне положення добре, доходів достатньо для утримання сім`ї. Додав, що біологічний батько - [PERSON] аліменти на утримання дитини, як і раніше, так і нині не сплачує, життям, розвитком, здоров`ям дитини не цікавиться. Представник заявника - адвокат Гладченко А.В. в судовому засіданні підтримала заяву з підстав, викладених у її змісті. Додала, що заявник, [PERSON] та [PERSON] проживають спільно однією сім`єю з 2018 року, з того часу заявник фактично виховує і [PERSON] .. За час шлюбу у заявника [PERSON] та [PERSON] народились спільні діти. Батько дитини [PERSON] був позбавлений батьківських прав відносно доньки [PERSON] , та не заперечував проти її усиновлення заявником [PERSON] .. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заявлені [PERSON] вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Пояснила, що має бажання, щоб останній був зареєстрований батьком її дитини [PERSON] , щоб в подальшому не виникало питань з приводу розбіжностей у прізвищі та по-батькові дитини із заявником [PERSON] , якого всі вважають батьком дитини. Біологічний батько дитини - [PERSON] зловживає алкогольними напоями, з дитиною не спілкується, не цікавиться її життям, здоров`ям та розвитком. Додала, що при зверненнях до лікарів, заявника [PERSON] не допускають до прийомів, адже він не є офіційним батьком дитини [PERSON] .. [PERSON] зазначила, що дитина погоджується змінити прізвище та по-батькові на « [PERSON] » та « [PERSON] » відповідно. Враховуючи вік дитини (15 повних років) у судовому засіданні з дотриманням вимог чинного законодавства була заслухана думка неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , яка висловила своє бажання бути усиновленою заявником, проти зміни прізвища та по-батькові не заперечувала. Додала, що заявник та [PERSON] є її матір`ю та батьком, спільно проживають з 2018 року, а з 2021 року проживають в [ADDRESS] . Додала, що батько [PERSON] має достатній дохід та забезпечує її гарними умовами проживання та розвитку, зі своїм біологічним батьком вона не спілкується. Представник заінтересованої особи Виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради Бучанського району Київської області в судове засідання не з`явився. 19.03.2024 року засобами поштового зв`язку до суду надійшла заява начальника [PERSON] , в якій просила провести розгляд даної справи без участі представника Служби та ухвалити рішення відповідно до закону. Заінтересована особа Орган опіки та піклування Бучанської районної державної адміністрації Київської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду даної цивільної справи повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки на офіційну електронну адресу заінтересованої особи, що підтверджується довідкою про доставку судової повістки до електронної скриньки 26.02.2024 року. Про причини неявки суд не повідомили, будь-яких заяв чи клопотань не надходило. Суд, заслухавши думку учасників справи ухвалив за можливе провести розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи Органу опіки та піклування Бучанської районної державної адміністрації Київської області. Заслухавши пояснення учасників процесу, врахувавши надані доводи, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступного висновку. Частиною 2 ст.293 ЦПК України визначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про усиновлення. Відповідно до ст.313 ЦПК України суд розглядає справу про усиновлення дитини за обов`язковою участю заявника, органу опіки та піклування або уповноваженого органу виконавчої влади, а також дитини, якщо вона за віком і станом здоров`я усвідомлює факт усиновлення, з викликом заінтересованих та інших осіб, яких суд визнає за потрібне допитати. Суд розглядає справу про усиновлення повнолітньої особи з обов`язковою участю заявника (заявників), усиновлюваної особи, з викликом заінтересованих та інших осіб, яких суд визнає за потрібне допитати. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з вимогами п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») перебувають в шлюбі, зареєстрованому 13 червня 2020 року Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про що складено відповідний актовий запис №186 та підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 13.06.2020, виданим Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (а.с.13). Від даного шлюбу подружжя має спільних дітей: - малолітню доньку - [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 19 грудня 2020 року, актовий запис №764 (а.с.21); - малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №483 (а.с.22). [PERSON] є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Коцюбинської селищної ради міста Ірпеня Київської області, актовий запис №48, батьком якої в свідоцтві про її народження вказаний [PERSON] (а.с.20). Із долучених до заяви копій паспортів заявника [PERSON] та дитини [PERSON] встановлено, що вони є громадянами України (а.с.9, 12). Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 13 вересня 2023 року (справа №367/3059/23, провадження №2/367/3972/2023), що набрало законної сили 27.10.2023 року, [PERSON] , [INFO] , був позбавлений батьківських прав відносно його доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.23-29). У зв`язку зі зверненням [PERSON] до Служби у справах дітей та сім`ї Бучанської районної державної адміністрації Київської області із заявою від 15.01.2024 року, складено висновок №01.3-35/210 від 17.01.2024 року про доцільність усиновлення та відповідність його інтересам неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , згідно з яким Бучанська районна державна адміністрація Київської області, як орган опіки та піклування вважає доцільним усиновлення дитини [PERSON] , [INFO] , громадянином України [PERSON] , [INFO] , та таким, що відповідає найвищим інтересам дітей для забезпечення стабільних та гармонійних умов життя (а.с.36-38). Начальником Служби у справах дітей та сім`ї та головними спеціалістами Служби на підставі заяви [PERSON] , від 03.01.2024 року проведено обстеження умов проживання та складено відповідний акт від 11.01.2024 року, згідно з яким, в квартирі [ADDRESS] , проживають: [PERSON] , [INFO] (мати); [PERSON] , [INFO] (батько); [PERSON] , [INFO] (донька); [PERSON] , [INFO] (донька) та [PERSON] , [INFO] (донька). Дане житло розміщене на 7 поверсі 25 поверхового будинку та складається з двох кімнат, коридору, кухні, балкону та роздільного санвузлу. Умови проживання в квартирі добрі, стосунки доброзичливі, зроблено сучасний ремонт, квартира оснащена всіма необхідними меблями та побутовою технікою. Для виховання та розвитку дитини створено наступні умови: окрема дитяча кімната, місце для відпочинку, навчання та сну (а.с.15). Окрім цього, 29.01.2024 року комісією у складі депутата Коцюбинської селищної ради [PERSON] скалено акт перевірки житлових умов квартири [ADDRESS] , згідно з яким у даній квартирі з 2021 року проживає заявник [PERSON] , дружина [PERSON] , доньки [PERSON] та [PERSON] , а з 2022 року донька [PERSON] .. Також комісією встановлено, що за даною адресою проживають 5 (п`ять) осіб. [PERSON] та [PERSON] не зареєстровані, але фактично проживають з 2021 року (а.с.41). Як вбачається з копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, вищезгадана квартира, що за адресою: [ADDRESS] з 18.10.2021 року на праві приватної власності належить заявнику [PERSON] (а.с.42). Окрім цього, заявнику [PERSON] на праві приватної власності з 20.06.2023 року належить житловий будинок загальною площею 54,4 кв.м., житловою - 20,6 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.68); житловий будинок загальною площею 59,3 кв.м., житловою 36,7 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.70); земельна ділянка площею 0.25га (а.с.69) та земельна ділянка площею 0.17га (а.с.71). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання (а.с.39, 19), [PERSON] , та [PERSON] , значяться зареєстрованими за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до витягу з реєстру Коцюбинської територіальної громади [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . (а.с.18) З висновку №443/24 від 04.01.2024 року про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини вбачається, що [PERSON] , [INFO] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , за станом здоров`я може бути усиновленою дитиною (а.с.17). Заявник [PERSON] , [INFO] , проживаючий за адресою: [ADDRESS] , згідно з висновком №442/23 від 04.01.2024 року практично здоровий та за станом здоров`я може бути усиновлювачем в органах опіки та піклування (а.с.30). Із долучених до заяви документів вбачається, що у заявника [PERSON] , [INFO] , наркологічних та психіатричних протипоказань для усиновлення не виявлено, що має своє підтвердження у сертифікаті про проходження профілактичного наркологічного огляду серія 10ААЗ №054731 від 04.01.2024 року та у медичній довідці про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів Серія 12ЯЯТ №930345 від 04.01.2024 року відповідно (а.с.32). Згідно з витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» заявник [PERSON] , [INFO] , уродженець Коцюбинського, на території України станом на 04.01.2024 року, до кримінальної відповідальності не притягується, незнятих чи непогашених судимостей не має, в розшуку не перебуває (а.с.14). З матеріалів справи встановлено, що заявник [PERSON] працевлаштований, має дохід та певні грошові заощадження, що підтверджується копією наказу №1К/01-24 від 01.01.2024 року (а.с.66,67), копією довідки про нарахування та виплати заробітної плати за січень 2024 року в сумі 7100,00 грн. без урахування податків (а.с.73) та випискою АТ «КБ ПРИВАТБАНК» згідно з якою станом на 22.02.2024 року залишок на рахунку [PERSON] становить з урахуванням кредитного ліміту 211 293,24 грн., з яких 130 000,00 грн. сума кредитного ліміту. Відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII, чинної для України з 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Питання усиновлення урегульовано главою 18 розділу IV "Влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування" Сімейного кодексу України. Статтею 207 Сімейного кодексу України визначено, що усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Частиною першою статті 208 Сімейного кодексу України визначено, що усиновленою може бути дитина (стаття 6 цього Кодексу), тобто особа, яка не досягла повноліття. Частинами 1, 2, 3 статті 211 Сімейного кодексу України усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. У разі усиновлення повнолітньої особи різниця у віці не може бути меншою, ніж вісімнадцять років. Усиновлювачами можуть бути подружжя, а також особи, зазначені у частинах п`ятій та шостій цієї статті. Не можуть бути усиновлювачами особи, які: 1) обмежені у дієздатності; 2) визнані недієздатними; 3) позбавлені батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 4) були усиновлювачами (опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями) іншої дитини, але усиновлення було скасовано або визнано недійсним (було припинено опіку, піклування чи діяльність прийомної сім`ї або дитячого будинку сімейного типу) з їхньої вини; 5) перебувають на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері;6) зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами; 7) не мають постійного місця проживання та постійного заробітку (доходу); 8) страждають на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я; 9) є іноземцями, які не перебувають у шлюбі, крім випадків, коли іноземець є родичем дитини; 10) були засуджені за кримінальні правопорушення проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших кримінальних правопорушень; 11) за станом здоров`я потребують постійного стороннього догляду; 12) є особами без громадянства; 13) перебувають у шлюбі з особою, яка відповідно до пунктів 3-6, 8 і 10 цієї статті не може бути усиновлювачем. Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, не можуть бути усиновлювачами інші особи, інтереси яких суперечать інтересам дитини (стаття 212 Сімейного кодексу України). Стаття 217 Сімейного кодексу України передбачає надання батьками згоди на усиновлення дитини. Частинами 5, 6 цієї статті визначено, що письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріусом. Мати, батько дитини мають право відкликати свою згоду на усиновлення до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Відповідно до статті 218 Сімейного кодексу України для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити (частина перша цієї статті). Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками (частина четверта цієї статті). Згідно п.4 ч.1 ст.219 СК України усиновлення дитини провадиться без згоди батьків, якщо вони позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка усиновлюється. Статтею 220 СК України передбачена згода другого з подружжя на усиновлення дитини. Особа, яка бажає усиновити дитину, подає до суду заяву про усиновлення. Подання такої заяви через представника не допускається. Заява про усиновлення може бути відкликана до набрання чинності рішенням суду про усиновлення (стаття 223 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини першої статті 224 Сімейного кодексу України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема:1) стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; 2) мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; 3) мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; 4) взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; 5) особу дитини та стан її здоров`я; 6) ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини (частина друга статті 224 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини третьої статті 224 Сімейного кодексу України суд не може відмовити особі в усиновленні на тій підставі, що вона вже має або може народити дитину. Частиною четвертою статті 224 Сімейного кодексу України встановлено, що суд, постановляючи рішення про усиновлення повнолітньої особи, враховує мотиви, на підставі яких особи бажають усиновлення, можливість їхнього спільного проживання, їхній сімейний стан та стан здоров`я, а також інші обставини, що мають істотне значення. Під час розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] , позбавлений батьківських прав відносно своєї доньки [PERSON] . Дитина висловила згоду на своє усиновлення заявником [PERSON] в нотаріально посвідченій заяві та у судовому засіданні 26.03.2024 року у залі суду. Мати дитини [PERSON] надала письмову згоду на усиновленням дитини своїм чоловіком [PERSON] , яка посвідчена приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Земенкова Ю.А. та зареєстрована в реєстрі нотаріальних дій за №17 (а.с.33). Дитина [PERSON] також надала суду надала письмову згоду на своє усиновленням заявником [PERSON] , яка посвідчена приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Земенкова Ю.А. та зареєстрована в реєстрі нотаріальних дій за №25 (а.с.34) Враховуючи вік дитини (15 повних років), суд приходить до висновку про повне усвідомлення та значення вчинених нею дій, та приймає до уваги її заяву. Відтак [PERSON] є дитиною, яка може бути усиновленою. Слід зазначити, що відповідно до приписів частини 1 статті 213 СК України, [PERSON] який бажає усиновити дитину є: членом сім`ї в якій виховуються діти; є чоловіком матері дитини, яка усиновлюється. Обставини, передбачені пунктом 4 частини першої статті 213 Сімейного кодексу України судом не встановлено. Вивчивши матеріали справи судом не виявлено обставин, визначених статтею 212 Сімейного кодексу України, тому заявник [PERSON] є особою, яка може бути усиновлювачем. Наявні у матеріалах справи докази вказують на те, що за адресою проживання заявника: [ADDRESS] , власником якої він є, для виховання, проживання та розвитку дитини створені усі необхідні умови, у будинку чисто та затишно, сучасний ремонт, є окрема кімната для дитини обладнана усім необхідним для життя та розвитку дитини. Отже, заявник за станом здоров`я може бути усиновлювачем, має фінансову можливість утримувати дитину та забезпечувати її всім необхідним, між заявником та дитиною склалися теплі стосунки, проживають спільно впродовж 6 років, дитина визнає та називає заявника батьком. Тому зважаючи на бажання заявника реалізувати своє право на батьківство, бажання дитини бути усиновленою, суд вважає за необхідне задовольнити його заяву та усиновити ним [PERSON] , [INFO] . У своїй заяві заявник також просить внести зміни до актового запису про народження дитини, а саме: записати його батьком дитини, змінивши її прізвище та по-батькові. Частинами першою та другою статті 229 СК України встановлено, що: особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Якщо усиновлюється дитина, яка досягла семи років, то для запису усиновлювача матір`ю, батьком потрібна згода дитини, крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 218 цього Кодексу. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини (частина 3 статті 229 СК України). З огляду на те, що суд дійшов висновку про можливість усиновлення заявником дитини, отже і заява в частині внесення змін до актового запису про народження дитини також підлягає задоволенню. Суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 232 Сімейного кодексу України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. При усиновленні дитини однією особою ці права та обов`язки можуть бути збережені за бажанням матері, якщо усиновлювачем є чоловік, або за бажанням батька, якщо усиновлювачем є жінка. Відповідно до частин третьої, четвертої та п`ятої статті 232 Сімейного кодексу України з моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Відповідно до частини сьомої статті 294 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок заявника. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved