Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 28 серпня 2017 року Лопушненською сільською радою Кременецького району Тернопільської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №3. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 28 серпня 2017 року Лопушненською сільською радою Кременецького району Тернопільської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Їх сімейне життя з відповідачем останніх декілька років почалось погіршуватись, шлюбні відносини припинились. Шлюб має лише формальний характер. Разом не проживають два роки, спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують. Подальше збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Позивачка [PERSON] \~та її\~представник адвокат\~Мельник О.С. в судове засідання не з`явились, на адресу суду надіслали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю та просить їх задовольнити. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 06 березня 2024 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Суд, враховуючи думку сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що\~відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , між сторонами 28 серпня 2017 року Лопушненською сільською радою Кременецького району Тернопільської області було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №3. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд прийшов до висновку, що сім`я розпалась остаточно і поновити шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем неможливо. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 3 Сімейного Кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сторони тривалий проміжок часу не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім`єю. При таких обставинах сім`я фактично розпалась і поновити сімейні відносини неможливо. Відповідно до положень ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, оскільки тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, живуть окремим один від одного життям, відповідач позовні вимоги визнає, тому суд вважає, що формальне існування даного шлюбу суперечить моральним засадам суспільства, тому позов підлягає задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивачка понесла у зв`язку з розглядом справи, остання відносить оплату судового збору у розмірі 1211,20 грн., що підтверджується квитанцією. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та ч.2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову, з урахуванням положень ст.141, 142 ЦПК України слід повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору та стягнути на користь позивачки з відповідача 605,60 грн. судового збору.

Outcome: approved