Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

ТОВ «Житлосервіс-КР» звернулося до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що надаються за адресою: [ADDRESS] в розмірі 7809,92 грн., а також інфляційні витрати на суму простроченеої заборгованості у розмірі 315,71 грн., три відсотки річних в розмірі 85,08 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог представником позивача у позовній заяві зазначено, що позивачем розпочато функції з управління та надання послуг з утримання будинку, споруди та групи будинків та споруд, об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях Саксаганського району м. Кривого Рогу, в тому числі по [ADDRESS] . Відповідач є споживачем наданих позивачем послуг за адресою [ADDRESS] , що надавались йому в повному обсязі, однак він своєчасно та в повному обсязі кошти за надані послуги не сплачував, в результаті чого утворилась заборгованість за житлово-комунальні послуги, яку позивач просить стягнути на свою користь разом з інфляційними витратами на суму простроченої заборгованості та 3% річних. Ухвалою суду від 04.09.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У відзиві на позовну заяву представник відповідача не погодився з позовними вимогами з тих підстав, що споживачем наданих ТОВ «Житлосервіс-КР» послуг, крім позивача була його дружина [PERSON] , тому вона повинна нести разом з відповідачем солідарну відповідальність за борговими зобов`язаннями по оплаті за надані послуги. Вказує на помилковість твердження представника позивача про те, що квартира, за адресою якої надавались послуги позивачем є власністю відповідача [PERSON] , оскільки квартира не приватизована та знаходиться у комунальній власності. З цих підстав просив суд залучити до участі у справі [PERSON] у якості співвідповідача та витребувати від позивача щомісячні розрахунки за надані послуги за період з 01.08.2020 по 30.07.2023 із зазначенням виду наданих послух на кількох споживачів (а. с. 20 - 22). У відповіді на відзив представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Не погодився з формою наданого відзиву на позовну заяву та вказує, що позивач є надавачем житлових, а не комунальних послуг, як про це вказує представник відповідача. Також не згодний з твердженням представника відповідача, що заборгованість за надані послуги повинна бути розрахована в тому числі і на споживача послуг [PERSON] , оскільки нарахування за надані послуги здійснюється з розрахунку на 1 кв. м. загальної площі, що перебуває у власності або наймі фізичної чи юридичної особи та не залежить від кількості зареєстрованих осіб. Крім того, звертає увагу, (на що посилається представник відповідача), що [PERSON] за адресою надання послуг фактично не проживає з березня 2012 року, з огляду на що немає правових підстав для її залучення до участі у справі у якості співвідповідача. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити, стягнувши з відповідача [PERSON] заявлену суму заборгованості за надані послуги та інфляційні витрати разом з 3% річних на суму простроченої заборгованості. Категорично заперечив проти залучення до участі у справі у якості співвідповідача [PERSON] та зазначив, що суду надано всі матеріали та розрахунки, що є підставою для повного задоволення позовних вимог. \~ \~ \~ \~Представник відповідача адвокат Примаков К. О. у судовому засіданні заперечив проти повного задоволення позовних вимог. Не заперечив проти того, що відповідач по справі має боргові зобов`язання перед позивачем за надані послуги за період з січня 2023 року по липень 2023 року. Поряд з тим, заборгованість за період з серпня 2020 він повинен нести солідарно разом з [PERSON] . \~ \~ \~ \~У наступне судове засідання сторони не з`явились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити повністю. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав частково в розмірі частини заявленої до стягнення суми боргу. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши письмові докази по справі щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію учасників справи дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що ТОВ «Житлосервіс-КР» є суб`єктом господарської діяльності, який здійснює надання населенню за плату житлово-комунальних послуг, є управителем частини будинків Саксаганського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у тому числі надає відповідні послуги за адресою: [ADDRESS] . Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Визначаючи характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що вони склались у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їх виробником (виконавцем) і споживачем, а тому регулюються положеннями ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Суб`єктами правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: орган державної влади та органи місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг; учасники - споживачі (індивідуальні та колективні); 2)управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (ст.ст.4,6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). За визначенням, наданим уст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно зі ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) житловіпослуги з управління багатоквартирним будинком, яка включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги уразі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послугипослуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 1 ч.1ст.\~7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги»передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Водночас, відповідно до п.5 ч. 2 ст.7\~цього Законутакому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Ухвалою від 29.05.2023 у видачі судового наказу за заявою ТОВ «Житлосервіс-КР» за вимогою про солідарне стягнення з боржників [PERSON] та [PERSON] (відповідача по даній справі) за спожиті комунальні послуги, надані ТОВ «Житлосервіс-КР» за адресою: [ADDRESS] , нарахованих за період з квітня 2020 року ко квітень 2023 року відмовлено з мотивів відсутності відомостей про дійсне зареєстроване місце проживання (перебування) боржника [PERSON] (а. с. 6). За відомостями ЄДРСР ухвала від 29.05.2023 надбала законної сили 14.06.2023. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] зареєстрований з 18.12.2007 року за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується даними Єдиного державного демографічного реєстру (а. с. 13), та є споживачем послуг, що надавалися ТОВ «Житлосервіс-КР», як управителем частини будинків Саксаганського району м. Кривого Рогу, в тому числі за вказаною адресою. За відомостями Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб у Саксаганському районі Департаменту адміністративних послуг Виконкому Криворізької міської ради, наданих на вимогу суду, крім позивача [PERSON] , повнолітніми особами, які мають зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] є також [PERSON] , [INFO] , яка була зареєстрована за вказаною адресою з 26.02.2009 по 16.01.2023 (а. с. 38). [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі з 31.10.2008. Шлюб розірвано рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.03.2012. З огляду не те, що відповідно до ст.\~9\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг, а згідно ч. 1 ст. 34 ЦК України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття), судом встановлено, що споживачами наданих ТОВ «Житлосервіс-КР» послуг, в контексті заявлених позовних вимог були: -[PERSON] та відповідач [PERSON] у період з 01.08.2020 по 15.01.2023 включно; -з 16.01.2023 по 30.07.2023 - відповідач [PERSON] одноособово. Відповідно до ст. 540 ЦК України якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. \~ \~ \~ \~Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання (ст. 541 ЦК України). \~ \~ \~ \~Предмет зобов`язання, яким за матеріалами даної справи є сума основного боргу, інфляційні витрати та 3% річних, є подільним. \~ \~ \~ \~Як слідує із норм ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. \~ \~ \~ \~Оскільки представник позивача категорично заперечив проти залучення до участі у справі іншого співвідповідача споживача послуг [PERSON] , а предмет зобов`язання\~виражений у\~грошовому еквіваленті\~та є\~подільним,\~представник відповідача\~заперечує проти\~повного стягнення\~боргу з\~відповідача,\~суд дійшов\~висновку про\~стягнення з\~відповідача [PERSON] частки боргу за спожиті послуги за період з 01.08.2020 по 15.01.2023, що становить 3173,75 грн. та всієї суми боргу за спожиті послуги за період з 16.01.2023 по 30.07.2023, що становить 1462,43 грн. Крім того, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст. 625 ЦК України). За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Правовідносини, які склалися між сторонами щодо надання та отримання житлово-комунальних послуг, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанови Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11, від 20 червня 2012 р. у справі № 6-68цс12, від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13; постанова Верховного Суду від 17 січня 2020 року у справі № 369/88/17, провадження № 61-4924св18) тому оскільки неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що наявні правові підстави для стягнення з відповідача інфляційних витрат та 3% річних. Визначаючи розмір таких витрат, які підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з підстав часткового задоволення позовних вимог та дійшов висновку про стягнення на користь позивача з відповідача частини інфляційних витрат та 3% річних, оскільки розрахунок цих витрат, кожен окремо, з яким суд погоджується, здійснений за період з 21.09.2020 по 21.02.2022, тобто за той період, коли споживачами наданих послуг були відповідач [PERSON] та [PERSON] .. \~ \~ \~ \~Положеннями ч.1\~ст.13 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі\~ст.89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно з вимогами п.п.1, 2, 3 ч.1\~ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову у спосіб стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.08.2020 по 15.01.2023 у розмірі 3173,75 грн. та за період з 16.01.2023 по 30.07.2023 у розмірі 1462,43 грн., інфляційних витрат за період з 21.09.2020 по 21.02.2022 у розмірі 157,86 грн., 3% річних за період з 21.09.2020 по 21.02.2022 у розмірі 42,54 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно зі ст.141\~ЦПК України суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 1581,14 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору, що є пропорційною сумою задоволеним позовним вимогами (58,91%).

Outcome: partial