Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 25 % від усіх видів його заробітку до досягнення дитиною повноліття, щомісячно. Свої вимоги мотивувала тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2018 року. Від вказаного шлюб у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідач з лютого 2022 року не працював, матеріально не допомагав, влаштуватись на роботу не намагався. З літа 2022 року відповідач був прийнятий на військову службу, проте дитина знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач ніякої участі у вихованні малолітнього сина не приймає, матеріальної допомоги на утримання не надає. У зв`язку з тим, що відповідач в добровільному порядку в утриманні та забезпеченні сина участі не приймає, позивачка була змушена звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області від 03.01.2024 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. До судового засідання позивачка не з`явилася, але надала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, та просить позов задовольнити (а.с. 14). Відповідач до судового засідання не з`явився, про причини не явки суд не повідомив, також в установлений ч. 7\~ст. 178 ЦПК України\~строки не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8\~ст. 178 ЦПК України. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідно до частини 3, 11 ст. 128 ЦПК України (а.с. 23, 25-26), в судове засідання не з`явився без поважних причин, а позивачка не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України. Судом, на підставі частини другої\~статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Біляївського районного суду Одеської області від 16.05.2023 року, шлюб між сторонами по справі було розірвано (а.с. 10). Від вказаного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 11), який зареєстрований за місцем проживання позивачки за адресою: [ADDRESS] , згідно довідки Дачненської сільської ради Одеського району Одеської області № 1597 від 18.12.2023 року (а.с. 12). Як вбачається з вказаної вище копії свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком [PERSON] . Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ) дитина, враховуючи її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. На підставі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 181\~СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У зв`язку із тим що позивачка просить стягнути аліменти на утримання сина у розмірі 25%, з урахуванням норм діючого законодавства, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі, то вказана частка становить частину, що підлягає стягненню, тому позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволеню. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Надані докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмету позовних вимог. За результатами розгляду справи та дослідження наданих доказів, судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] та у відповідності до закону повинен нести обов`язок матеріального забезпечення дитини. На підставі\~ст. 79 Сімейного кодексу України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Суд розцінює неявку відповідача до судового засідання як погодження з позовною заявою про стягнення аліментів. Згідно\~ ст. 141\~ ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню судові витрати по справі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial