Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 03 вересня 1994 року між сторонами було зареєстровано шлюб. У шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачем виявилося невдалим і спільне життя з ним не склалося, оскільки в них абсолютно різні характери та погляди на життя,\~ що протягом багатьох років призводило до суперечок, непорозумінь та створювало напружену психологічну атмосферу. Окрім, цього відповідач регулярно провокує конфлікти в ході яких ображає позивачку, що принижувало її честь та гідність. У зв`язку із вчиненням відносно позивачки фізичного та психологічного насильства 07.01.2024 року працівники патрульної поліції винесено щодо [PERSON] терміновий заборонний припис (строком 5 днів) серії АА №167805 згідно із яким відповідачу було заборонено в будь-який спосіб контактувати із позивачкою. Позивачка зазначає, що за таких обставин вони втратили почуття любові одне до одного, подружжі стосунки не підтримують понад 5 років вони хоч і живуть разом у власній квартирі позивачки, однак спільного господарства не ведуть, взаємні права та обов`язки не виконують, спільних інтересів не мають і кожен х них живе своїм життям. Практично шлюб між ними розпався і має лише формальний характер. З огляду на викладене сторонни не можуть вважатися однією сімєю.\~ Враховуючи наведене просить про розірвання шлюбу з відповідачем. Представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача, просив суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи.\~ Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу Серії [NUMBER] від 03.09.1994 року сторони зареєстрували шлюб 03.09.1994 року у Жукотинській сільській раді Коломийського району, актовий запис № 4. Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого повторно, Серія [NUMBER] від 13.03.2014 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, можливість покладення судом в рішенні обов`язку збереження сім`ї на одного з подружжя при наявності на це його категоричного заперечення, суперечило б інтересам іншого із подружжя, та призвело б до порушення одного із принципів побудови сімейних та шлюбних відносин, зокрема принципу вільної згоди та добровільності їх існування. Судом встановлено, що сторони припинили взаємовідносини як подружжя. Сторони не змогли зберегти родину, а тому суд вважає встановленим, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та постановляє рішення про задоволення позовних вимог. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved