Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 08.10.2020 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалось. Протягом останнього року стосунки між сторонами поступово погіршувались через різність характерів, різне ставлення до життя, різні погляди на взаємовідносини, почастішали сварки, конфлікти, що в подальшому призвело до віддалення між сторонами, а потім і до повного відчуження. На даний час сторони втратили один до одного почуття любові і поваги та стали повністю чужими людьми. Між сторонами немає взаєморозуміння та спільних інтересів. Таким чином, шлюбні відносини між сторонами припинилися з початку грудня 2023 року. З цього часу сторони спільне господарство не ведуть та не мають спільного бюджету. Позивач вважає, що за таких умов шлюб необхідно розірвати. Відповідно до вимог ст.ст. 19, 279 ЦПК України вказана справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи. Відповідач [PERSON] згідно заяви, яка зареєстрована канцелярією суду за № 7858 від 19.02.2024 року повідомив, що позов визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 08 жовтня 2020 року Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 1680. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження. На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сторони не бажають зберегти шлюб, тому шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved