Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому після уточнення позовних вимог просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 10000 грн., щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення ним повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що має з відповідачем спільну дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо. Зазначає, що не має можливості одна забезпечити належний рівень життя дитині, відповідач є здоровим та працездатним має можливість надавати допомогу на утримання дитини. Відтак просить позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 09.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала суду заяву у якій просила розгляд справи проводити у її відсутності. Позовні вимоги підтримала, не заперечила заочному розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча згідно вимог ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомив, жодних заяв, клопотань та/або заперечень не поступало, а тому, згідно ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України. З`ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вказаний обов`язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Виходячи із зазначеного положення у разі відсутності домовленості між батьками щодо способу утримання спір з приводу стягнення аліментів вирішується судом. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що сторони проживають окремо, дитина проживає із матір`ю та в добровільному порядку сторони не можуть дійти згоди щодо утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів, суд враховує вік, стан здоров`я, матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, те, що відповідач є працездатним, має задовільний стан здоров`я /наявність захворювань жодними доказами не підтверджена/, спільний син сторін проживає та перебуває на утриманні позивача. Позивачем не надано доказів, що відповідач офіційно працює, можливість для нього сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 10000 грн., щомісячно, позивачкою не доведена. Відповідно до ст. 7 ЗУ "Про державний бюджет на 2024 рік" установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини підлягають до задоволення частково, а саме, слід визначити аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3196 грн. у розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, що на даний час буде необхідною сумою для забезпечення першочергових потреб неповнолітнього сина сторін, починаючи з 04 січня 2024 року і до досягнення ним повноліття. Суд вважає необгрунтованою вимогу в частині стягнення аліментів у розмірі 10000 грн., оскільки позивачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили про щомісячні витрати на утримання дитини у зазначеному розмірі. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 182, 184, 191, 192 СК України та

Outcome: partial