Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

22.01.2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини щомісячно з усіх видів його доходу на період навчання, посилаючись на те, що [PERSON] є студенткою Державного торговельно-економічного університету, термін закінчення навчання в червні 2027 року, в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач, як батько, добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки під час навчання не надає (позовна заява - а.с. 1-2). 11.03.2024 року відповідачем [PERSON] було надано відзив на позовну заяву, в якому останній позовних вимог не визнає та просить суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що він не має змоги надавати матеріальну допомогу на утримання доньки під час навчання, оскільки є інвалідом 2 групи та має на утриманні малолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 28-29). В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовних вимог не визнав, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги необгрунтовані та задоволенню не підлягають, виходячи з такого. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками повнолітньої [PERSON] , [INFO] , яка навчається на 1 курсі денної форми навчання факультету торгівлі та маркетингу Державного торговельно-економічного університету, термін закінчення навчання в червні 2027 року, що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] від 28.12.2005 року (а.с. 7) та копією довідки Державного торговельно-економічного університету № 184 від 05.09.2023 року (а.с. 9). Відповідно до ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Вказана норма закону розповсюджує обов?язок батьків надавати утримання повнолітнім дітям на випадки, коли дитина продовжує навчання та вимагає у зв?язку з цим матеріальної допомоги. Обов?язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання) виникає за обов?язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв?язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто самі батьки мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Зазначене кореспондується із положеннями п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Аналогічна правова позиція була висловлена і Верховним Судом у постанові від 20 серпня 2018 року по справі № 559/379/17-ц. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров?я та матеріальне становище дитини, стан здоров?я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 200 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків на повнолітню дочку, сина, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 78, 81 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачка як на підставу своїх вимог про стягнення аліментів посилається на те, що [PERSON] не має самостійного заробітку, знаходиться на повному її утриманні та у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, проте жодного доказу цього суду не надала. Так, до матеріалів справи додана лише копія довідки Державного торговельно-економічного університету № 184 від 05.09.2023 року, в якій вказано про те, що [PERSON] навчається на 1 курсі денної форми навчання факультету торгівлі та маркетингу Державного торговельно-економічного університету, термін закінчення навчання в червні 2027 року. Проте, за які кошти навчається остання, чи отримує остання стипендію та якщо отримує, то в якому розмірі, до матеріалів справи не додано. Також позивачка не підтвердила належними доказами того, що відповідач [PERSON] може надавати допомогу своїй повнолітній доньці у зв`язку з навчанням - до матеріалів справи взагалі не долучено жодного доказу на підтвердження того, що останній є працездатним та має достатній заробіток чи інший дохід для утримування себе та повнолітньої доньки. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] є інвалідом 2 групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] (а.с. 30) та отримує пенсію по інвалідності, яка станом на лютий 2024 року становить 9514,02 гривень (копія довідки про доходи ГУ Пенсійного фонду України у Київській області від 05.03.2024 року - а.с. 31).До то ж [PERSON] має ще на утриманні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.10.2017 року - а.с. 32). А тому, зважаючи на зазначені обставини, суд приходить до висновку про відсутність такої умови для стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, як наявність у батьків можливості надавати таку допомогу - у відповідача відсутній заробіток, який дозволив би йому утримувати себе, свого малолітнього сина та ще й повнолітню доньку на період навчання, а позивачка не довела належними та допустимими доказами того, що відповідач має додаткові джерела доходу, що надавало б йому можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, сина, які продовжують навчання, має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Проте, як вбачається з матеріалів справи, а саме із витягів з Реєстру територіальної громадя від 12.12.2023 року (а.с. 6, 10), позивачка [PERSON] та її донька [PERSON] зареєстровані за різними адресами, а доказів фактичного їх спільного проживання суду не надано. З огляду на викладені обставини суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed