Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

У березні 2021 року до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області з позовом звернувся [PERSON] до АТ «ТАСКОМБАНК», ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ТРАСТ ФІНАНС», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: приватний нотаріус Фріс Павло Львович, приватний нотаріус Верповська Олена Володимирівна, [PERSON] про скасування державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує на те, що з 2010 року йому належить на праві приватної власності земельна ділянка зкадастровим номером 2611091501:10:003:0128, площею 0,2591 га, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства. Право власності на яку посвідчується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №787113. 02.10.2020 року він звернувся до державного кадастрового реєстратора відділу із заявою про внесення відомостей до Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Однак, 15.10.2020 рішенням №РВ-2601130322020 йому відмовлено у внесенні відомостей та рекомендовано звернутися до реєстратора речових прав для внесення відомостей щодо власника земельної ділянки. Проаналізувавши інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, він виявив, що на його земельну ділянку помилково накладено заборону та зареєстровано іпотеку. З відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, сформованими за результатами пошуку за кадастровим номером його земельної ділянки, вбачається, що власником його земельної ділянки є [PERSON] ; обтяження зареєстровано приватним нотаріусом Фрісом П.Л. на підставі іпотечного договору від 14.11.2008 року. Також в Реєстрі зазначено, що належна йому земельна ділянка має цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд і має площу 0,9604 га. Хоча такі дані про площу, розташування та цільове призначення земельної ділянки суперечать даним з Публічної кадастрової карти та відомостям, що містяться в Державному акті на право власності на земельну ділянку, що належить йому. У той же час, такі відомості про площу, розташування та цільове призначення земельної ділянки характеризують іншу земельну ділянку, кадастровий номер якої відрізняється від належної йому однією цифрою: 2611091501:11:003:0128. Зазначає, що з моменту отримання земельної ділянки з кадастровим номером 2611091501:10:003:0128 у приватну власність та до дня звернення до суду він безперешкодно користувався нею. З моменту набуття у власність цієї земельної ділянки в 2010 році він не був стороною жодного кредитного, іпотечного договору чи договору поруки. Дата реєстрації іпотеки та заборони на нерухоме майно зазначена 2008 рік, хоча він отримав у власність земельну ділянку з кадастровим номером 2611091501:10:003:0128 шляхом безоплатної приватизації в 2010 році на підставі рішення Микуличинської сільської ради від 25.04.2005 р. Зазначає, що помилково зареєстровані іпотека та заборона на відчуження земельної ділянки перешкоджають йому використовувати належну земельну ділянку як законному власнику. А тому просить скасувати державну реєстрацію запису про іпотеку його земельної ділянки та скасувати державну реєстрацію заборони на останню. Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 25.05.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 15.07.2021 від, приватного нотаріуса Верповської Олени Володимирівни надійшли письмові пояснення по справі, які суд розцінює як заперечення проти позову. Мотивуючи свою позицію третя особа зазначає, що 29 грудня 2017 р. нею було посвідчено договір відступлення прав за іпотечними договорами між ПАТ «ВІЕС БАНК» та ТОВ «ФК» Траст Фінанс», відповідно до якого було передано право вимоги за кредитним договором [PERSON] . Для вчинення нотаріальної та реєстраційної дії заявниками було надано повний пакет документів, нею було проведено перевірку відповідності вказаної в наданих документах інформації з інформацією в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, внаслідок якої було встановлено, що дійсно існує запис про іпотеку згідно іпотечного договору 1800 від 14.11.2008 р. на земельну ділянку з кадастровим номером 2611091502:10:003:0128, власником якої є [PERSON] . Заборона на нерухоме майно зареєстрована 14.11.2008 р. приватним нотаріусом Фріс П.Л. в результаті посвідчення договору іпотеки. А тому, нею було встановлено відповідність вказаної в наданих документах інформації з інформацією в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, перенесено відповідний запис про наявну заборону до відповідного розділу у зв`язку зі зміною іпотекодержателя за вказаним договором іпотеки. Передбачені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підстав для відмови чи зупинення вчинення реєстраційної дії були відсутні. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог та розглянути справу у її відсутності (а. с. 32). 21.02.2022 від відповідача 2 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ТРАСТ ФІНАНС» також надійшли пояснення по справі, які судом оцінюються як заперечення на позов. Відповідач свою позицію мотивує тим, що між ВАТ «ФОЛЬКСБАНК» правонаступником прав кредитора якого стало ТОВ «Фінансова компанія «ТРАСТ ФІНАНС та [PERSON] було укладено кредитний договір № 61-2/232 від 14.11.2008 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між Банком та [PERSON] 14 листопада 2008р. було укладено іпотечний договір, який посвідчено приватним нотаріусом Фріс П.Л. за реєстровим № 1800, за умовами якого іпотекодавцем [PERSON] передано в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, площею 0,9604га, що розташована в [ADDRESS] , що надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 2611091501:10:003:0128. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 142930, виданого Микуличинською сільською радою 09 липня 2008 року на підставі рішення 20-ї сесії Микуличинської сільської ради від 25.06.2008р. № 144-20/2008 V-го демократичного скликання. Кадастровий номер 2611091501:10:003:0128 було присвоєно земельній ділянці [PERSON] на два роки раніше, ніж [PERSON] і перш, ніж вимагати зняти обтяження із земельної ділянки, яка за вказаним кадастровим номером початково належить іпотекодавцю [PERSON] , позивач має довести чому видані йому пізніше документи мають будь-який правовий вплив на законно зареєстровані 14 листопада 2008 року у державному реєстрі іпотечне обтяження і заборону на відчуження земельної ділянки, яка належала тоді і належить сьогодні [PERSON] . Позовна заява жодних доказів цьому не містить, а містить тільки посилання на наявність у власності позивача земельної ділянки, якій помилково присвоєно такий самий кадастровий номер, що по суті не свідчить про будь-які підстави для зміни правового статусу, обтяжень і заборони на відчуження - земельної ділянки [PERSON] . Сам тільки факт наступного присвоєння ідентичого кадастрового номера іншій земельній ділянці неможе служити підставою для зняття обтяження іпотекою та зняття заборони на відчуження з тієї земельної ділянки, якій цей номер було присвоєно вперше і щодо якої повністю правомірно було накладено відповідні обтяження і заборони. Позивач не наводить у своєму позові жодної підстави для припинення іпотеки згідно ст. 17 Закону України «Про іпотеку», а це в свою чергу також не дає й підстав для зняття заборони із земельної ділянки площею 0,9604га з кадастровим номером 2611091501:10:003:0128, яка належить іпотекодавцю [PERSON] ТОВ «Фінансова компанія «ТРАСТ ФІНАНС» разом із [PERSON] 14 листопада 2008р. звертаючись до приватного нотаріуса Фріс П.Л. нічим не порушували і не могли порушити прав позивача [PERSON] на його земельну ділянку при реєстрації запису про іпотеку та про заборону на предмет іпотеки [PERSON] , оскільки на той час земельна ділянка [PERSON] не була зареєстрованою у власність із аналогічним кадастровим номером, а навпаки уповноваженими органами земельних відносин через два роки 08.09.2010р. за заявою позивача вчинено дії, якими порушено права, як відповідача так і позивача. Позивач обрав неналежний спосіб захисту його порушених прав на належну йому земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства. Просили відмовити у задоволенні позову (а. с. 104). Ухвалою суду від 05.04.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача 1 АТ «ТАСКОМБАНК» у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позов чи пояснень по справі не подавав. Представник відповідача 2 ТОВ «Фінансова компанія «ТРАСТ ФІНАНС», у судове засідання не з`явився, неодноразово подавав клопотання про розгляд справи у відсутності представника та про відмову у позові. 21.02.2022 від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ТРАСТ ФІНАНС» також надійшли пояснення по справі, зміст яких зазначено вище. Треті особи приватний нотаріус Верповська О.В., приватний нотаріус Фріс П.Л. та [PERSON] у судове засідання не з`явилися. Від нотаріуса Верповської О.В. надійшла заява про розгляд справи у її відсутності з урахуванням поданих письмових пояснень. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові пояснення інших учасників, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов таких висновків. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 ЦК України. За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Таким чином, якщо особа вважає, що її права порушуються, не визнаються чи оспорюються, має право на звернення до суду за захистом, а Суд повинен установити, чи порушуються або не визнаються права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову у їх задоволенні. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0, 2591 га, яка розташована у с. Микуличин, участок Лаз з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства. Право власності на вказану земельну ділянку посвідчується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 787113 від 08.09.2020 року, виданим на підставі Рішення Микуличинської сільської ради від 25.04.2005 року № 110. Земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 2611091501:10:003:0128. З того часу, тобто з 2010 року, позивач [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 2611091501:10:003:0128, площею 0, 2591, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована у селі Микуличин, на участку Лаз. 02.10.2020 позивач звернувся до державного кадастрового реєстратора відділу у м. Яремчому міськрайонного управління у Надвірнянському районі та м. Яремчому Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області із заявою про внесення відомостей до Державного земельного кадастру про цю земельну ділянку. Рішенням державного кадастрового реєстратора №РВ-2601130322020 15.10.2020 йому відмовлено у внесенні відомостей, оскільки у НКС відсутні відомості про власника земельної ділянки та рекомендовано звернутися до реєстратора речових прав для внесення відомостей щодо власника земельної ділянки (а. с. 18). З інформації наявної у Відомостях з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (Розділ "Актуальна інформація про державну реєстрацію іпотеки") на земельну ділянку з таким же кадастровим номером зареєстровано обтяження, остання перебуває в іпотеці на підставі іпотечного договору № 1800 від 14.11.2008 року. Позивач заперечує укладення будь-яких договорів про іпотеку належної йому земельної ділянки. Як вбачається з актуальної інформації про державну реєстрацію іпотеки на спірну земельну ділянку, Іпотекодержателем є Відповідач 2 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ТРАСТ ФІНАНС», а боржником: [PERSON] , третя особа у справі. Разом з тим, зі змісту цієї інформації встановлено, що в іпотеці перебуває земельна ділянка, розташована у [ADDRESS] на участку Хижки, площею 0, 9604 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Таким чином встановлено, що предметом іпотеки згідно з Відомостями що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є земельна ділянка з тим же кадастровим номером, що і земельна ділянка Позивача, однак з іншими характеризуючими даними, а саме: із іншою площею, з іншим місцем розташування та з іншим цільовим призначенням. Так, площа земельної ділянки Позивача 0, 2591 га, тоді як площа земельної ділянки, що перебуває в іпотеці - 0, 9604 га, Крім того, земельна ділянка Позивача розташована на участку «Лаз» та має цільове призначенням для ведення особистого селянського господарства, в той час як земельна ділянка, що перебуває в іпотеці знаходиться на участку «Хижки» і призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. У матеріалах справи відсутній іпотечний договір, а також документи, які посвідчують право власності третьої особи [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 2611091501:10:003:0128, який присвоєний земельній ділянці Позивача. Крім того, і самими Відповідачами та Третіми особами не надано суду жодних інших доказів, які б спростовували твердження Позивача про допущення технічної помилки у кадастровому номері земельної ділянки при державній реєстрації іпотеки на земельну ділянку. Так, останній стверджує, що відомості про площу, розташування та цільове призначення земельної ділянки, яка перебуває в іпотеці характеризують земельну ділянку, кадастровий номер якої відрізняється від належної йому однією цифрою: 2611091501:11:003:0128. Також Відповідачами та третіми особами не надано суду доказів, які б свідчили про те, що рішення Микуличинської сільської ради від 25.04.2005 року № 110 та Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 787113 від 08.09.2020 року, виданий на підставі цього рішення, що посвідчує право приватної власності позивача на земельну ділянку з кадастровим номером 2611091501:10:003:0128, площею 0, 2591 га, яка розташована у с. Микуличин, участок Лаз з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, визнані у судовому порядку недійсними та скасовані. Суд звертає увагу, що одним із основоположних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Разом з тим, належних доказів того, що предметом іпотеки є саме належна Позивачу земельна ділянка Стороною відповідачів не подано та не встановлено Судом в ході розгляду справи. Суд вважає, що розбіжності відносно кадастрового номера, площі земельної ділянки, її місця розташування та цільового призначення мали бути перевірені як державним реєстратором при здійсненні державної реєстрації обтяження так і Відповідачами при укладенні відповідних договорів. Правовідносини, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 та іншими нормативно - правовими актами. Згідно із частиною першою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент прийняття рішення про державну реєстрацію іпотеки) (далі - Закон про державну реєстрацію) обов`язковій державній реєстрації підлягають обмеження речових права щодо нерухомого майна. За змістом статті 19 Закону підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення обмежень речових права прав на нерухоме майно є, зокрема, державний акт про право власності на земельну ділянку; нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, договори про іпотеку, інші визначені законом документи щодо обмежень цих прав. Відповідно до частини першої статті 23 Закону про державну реєстрацію державна реєстрація обмежень речових прав на нерухоме майно проводиться органом державної реєстрації прав на підставі договору застави (іпотеки) нерухомого майна. Згідно з абзацом п`ятим частини першої статті 24 Закону про державну реєстрацію однією із підстав відмови у державній реєстрації права є не відповідність поданих документів вимогам, установленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, або якщо документи не дають змоги установити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Судом встановлено з Інформації про державну реєстрацію іпотеки, яка міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що предметом іпотеки за іпотечним договором № 1800 від 14.11.2008, є земельна ділянка, що розташована у [ADDRESS] на участку Хижки, має площу 0, 9604 га та цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, і належить [PERSON] . Крім інформації, наявної у Державному реєстрі Іпотек про кадастровий номер цієї земельної ділянки, інших документів, які б доводили те, що цій земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 2611091501:10:003:0128, зокрема Державний акт на право власності на цю земельну ділянку на ім`я [PERSON] , іпотечний договір № 1800 від 14.11.2008, який містить інформацію про предмет іпотеки, в тому числі про кадастровий номер земельної ділянки, суду не надано. У свою чергу Позивач є власником земельної ділянки з іншими характеристиками, ніж земельна ділянка, на яку зареєстровано обтяження, а саме - земельної ділянки, площею 0, 2591 га, що розташована у с. Микуличині на участку Лаз з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства. На підтвердження того, що його земельній ділянці присвоєно кадастровий номер саме 2611091501:10:003:0128, Позивачем надано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 787113 від 08.09.2020 року, виданий на підставі рішення Микуличинської сільської ради від 25.04.2005 року № 110. Відтак, земельна ділянка Позивача не є предметом іпотеки, бо протилежних доказів цьому стороною Відповідача не надано. А тому, державна реєстрація запису про іпотеку та державна реєстрація заборони на земельну ділянку з кадастровим номером 2611091501:10:003:0128 підлягають скасуванню. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших прав на нерухоме майно. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до статті 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. За приписами статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Враховуючи вищевикладене суд вважає доведеним факт порушення права позивача на вільне володіння, користування та розпорядження належною йому на праві вланості земельною ділянкою, у зв`язку із державною реєстрацією запису про її іпотеку та забороною вчинення будь-яких дій щодо неї, та вважає обґрунтованими позовні вимоги позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved