Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Добропільского міськрайонного суду Донецької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 30.09.1995 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Новодонецької селищної ради м. Добропілля Донецької області за актовим записом № 47. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що з лютого 2023 року стосунки між нею та відповідачем погіршилися остаточно, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, почали виникати постійні сварки. Фактично сім`я припинила своє існування, шлюбні стосунки між сторонами не підтримуються. На підставі зазначеного позивач звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23.02.2024 року було прийнято позовну заяву, відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Від сторін не надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Сторони повідомлені про відкриття провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення в матеріалах справи. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без наявності сторін, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи, докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що між сторонами 30.09.1995 року було укладено шлюб, про що виконавчим комітетом Новодонецької селищної ради м. Добропілля Донецької області зроблено актовий запис № 47 від 30.09.1995 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видано повторно 29.09.2023 року. (а.с.10) Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.12.2006 року. (а.с.8) Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.ст. 110-112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно зі ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Суд, приймаючи до уваги обставини життя подружжя, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 СК України належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки припинені, а примирення між подружжям неможливе. Суд вважає за необхідне також роз`яснити сторонам, що згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема, щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved