Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

15 лютого 2024 року [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Ухвалою судді від 20 лютого 2024 року відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 15). В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що з 27 січня 2012 року перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу народилися діти: - [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Діти зареєстровані та проживають разом з матір`ю, після розірвання шлюбу також житимуть з позивачкою. Починаючи з грудня 2023 року відповідач не надає дітям достатньої матеріальної допомоги, хоча і має таку можливість, працює водієм на приватному підприємстві та отримує стабільну заробітну плату близько 20 000 грн. щомісяця. Відповідач ухиляється від своїх прямих обов`язків, належним чином не дбає про дітей та не надає коштів в достатньому обсязі на утримання дітей, тому виникла необхідність стягувати аліменти з відповідача в судовому порядку. На підставі викладеного позивачка просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання: сина - [PERSON] , [INFO] , та доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 34 % з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж прожитковий мінімум на утримання кожної дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду щомісячно і до досягнення повноліття однієї дитини. Від позивачки до суду надійшла заява, в якій вона просила розглянути справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 20). Відповідач надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення (а.с. 21). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доводам сторін в сукупності, оцінивши зібрані по справі докази відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Судом встановлено, що 27 січня 2012 року зареєстровано шлюб між позивачкою та відповідачем у виконавчому комітеті Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 06 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 8). [INFO] народився [PERSON] , батьком якого є [PERSON] , а матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 27 липня 2012 року виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 63 (а.с. 10). [INFO] народилась [PERSON] , батьком якої є [PERSON] , а матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 24 березня 2020 року виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 337 (а.с. 9). Як зазначає у поданому позові [PERSON] діти зареєстровані та проживають разом з матір`ю. Вказаний факт відповідачем не заперечується. Зареєстрована [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою з Єдиного демографічного реєстру № 453921 від 19 лютого 2024 року (а.с. 13). Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 180 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як передбачено ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі частини 1 статті 180, 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В статті 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох\~дітей -\~однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Отже, загальновживаною є практика визначення судами на утримання дітей наступного розміру аліментів: на одну дитину - 1/4 частки доходу платника, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; на двох дітей - 1/3 частки доходу платника, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; на трьох і більше дітей - 1/2 частки доходу платника, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При дослідженні обставин справи судом враховується той факт, що відповідач не надав доказів про свій стан здоров`я, зокрема який впливає на працездатність, наявності чи відсутності на праві власності, володінні та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, доказів про його матеріальний стан, про осіб на його утриманні (при їх наявності), та будь - яких інших доказів, які б давали підстави вважати про неможливість надання ним допомоги на утримання дітей у визначеному законодавством розмірі щомісячно. При цьому, відповідач надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення (а.с. 20). Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці\~від доходу\~її матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Законодавством не передбачено стягнення аліментів у відсотковому еквіваленті від суми всіх видів заробітку (доходу) платника. Водночас, згідно із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 12.07.2023 у справі №757/31372/18-ц у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша статті 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (пункт 58). Отже, інтерпретуючи позовні вимоги і не виходячи за їх межі, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги шляхом стягнення 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника, виходячи із того, що позивачкою розмір зявлених до стягнення аліментів визначений як 34 відсотки, що й становить 1/3 частини від усіх видів заробітку. В порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити рішення в частині стягнення аліментів - до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Положеннями ч. 1 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що також кореспондується з частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір». Відповідач позовні вимоги визнав одразу в першому судовому засіданні. Так, враховуючи вищевикладене, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з огляду на те, що позивач при пред`явленні позову був звільнений від сплати судового збору, то на підставі ст. 2 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн. (1211,20 грн. / 2 = 605,60 грн.). На підставі викладеного та

Outcome: approved