Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

30.10.2023\~року \~до \~ суду\~звернувся \~позивач \~ АТ\~ « СЕНС БАНК », представник позивача адвокат Мужик Н.Т., з позовом\~ до [PERSON] , про стягнення заборгованості. 01.11.2023 року отримана інформація із Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання відповідача фізичної особи. Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02.11.2023 року відкрите провадження по цивільній \~ \~ \~ \~ справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без викликом учасників розгляду справи на 10.01.2024 року. 10.01.2024 року розгляд справи відкладений на 18.03.2024 року за клопотанням відповідача. 29.01.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. 16.02.2024 року від відповідача надійшло доповнення до відзиву. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалась відповідно до положень ст. 247 ЦПК України Згідно поданої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 630554691 від 11.01.2017 року у розмірі 49 302грн. 48 коп. А також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступне: 11.01.2017 року позивач уклав угоду з АТ «Альфа-Банк» про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 630554691 Відповідно умов Кредитного договору Банк зобов`язувався надати Позичальникові кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплатити комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання Позичальником умов договору, останній зобов`язується достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від банку інформації. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальникові кредиту. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджене рішення про зміну найменування АТ «Альфа - Банк» на АТ «СЕНС БАНК». Позичальник свої зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 22.01.2023 року утворилась заборгованість за кредитним договором в сумі 49 302 грн. 48 коп. \~ Вказану суму заборгованості відповідач не сплачує в добровільному порядку, що й стало підставою звернення до суду. Справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників розгляду справи. Відповідачем наданий відзив на позовну заяву згідно якого відповідач у задоволенні позовних вимог просив відмовити виходячи з того, що разом з позовною заявою не надано кредитного договору, а лише оферту нечитабельного вигляду. В свою чергу підписання анкети-заяви не може бути договором про приєднання. Правила надання банківських послуг носять мінливий характер, тому не можна визначити яка саме редакція правил та тарифів діяла на момент підписання заяви. Таким чином недодержана письмова форма укладення кредитного договору. На доданих до позовної заяви документах відсутній підпис відповідача, на більшості аркушах відсутній підпис Банку та належне засвідчення копії, тому дані документи не можуть вважатися доказами по справі. В матеріалах справи відсутнє підтвердження направлення повідомлення про заборгованість на адресу відповідача і отримання його, оскільки позивачеві загальновідомий факт про виїзд його за межі країни, тому він не міг отримувати кореспонденції за місцем своєї реєстрації. Крім того на даний час існує заборона щодо нарахування штрафних санкцій. Також позовна заява не може бути задоволена і з тих причин, що задоволення позовних вимог може збагатити державу агресора. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши\~зміст позовних\~вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається між сторонами виник спір з кредитних правовідносин. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 11.01.2017 року позивач уклав угоду з АТ «Альфа-Банк» про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 630554691, що підтверджується копією анкети - заяви та довідкою про умови кредитування. Які підписані відповідачем Відповідно умов Кредитного договору Банк зобов`язувався надати Позичальникові кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплатити комісію та інші передбачені платежі в сумі. строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання Позичальником умов договору, останній зобов`язується достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від банку інформації, що підтверджується, копією анкети заяви та паспорту споживчого кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Згідно з положеннями ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 30 травня 2018 року по справі № 191/5077/16-ц (провадження 61-17422св18). Судом встановлено, що укладений між сторонами договір раніше не оспорювався та не визнавався судом недійсним. Крім того відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості та виписки по рахунку відповідача за кредитною карткою вбачається, що відповідачем було активовану видану йому банківську картку та останній активно користувався виданою йому банківською карткою, отримував кредитні кошти, здійснював розрахунки за придбані товари та послуги та періодично вносив грошові суми на погашення кредиту, тобто відповідач фактично виконував умови укладеного договору. Тому доводи відповідача про те, що позивачем не надано доказів укладення з ним кредитного договору та, що договір укладений в неналежній формі, суд вважає безпідставними, оскільки не може вважатись неукладеним договір, який фактично виконувався його сторонами. Судом також встановлено, що 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджене рішення про зміну найменування АТ «Альфа - Банк» на АТ «СЕНС БАНК». При цьому відповідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про акціонерні товариства», зміна типу товариства, з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, пов`язаних із зміною назви. Запис про зміну найменування позивача внесений до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. Таким чином зміна найменування не вимагає правонаступництва. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). Частино 2 ст. 6 ЦК України, передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.\~526\~Цивільного кодексу\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальникові кредиту, оскільки згідно з виписки по рахунку відповідача відповідачеві були перераховані кредитні кошти та відповідач користувався ними. Уклавши із відповідачем кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, відповідачка [PERSON] , порушив договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка згідно з розрахунком позивача станом на 22.01.2023 року становить 49 302 грн. 48 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості . Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612\~Цивільного кодексу\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.\~\~Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Доказів повернення кредиту на час розгляду справи судом сторонами не надано, тому суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача у відповідності із обраним ним способом захисту порушених прав, який передбачений \~ \~ \~ \~ ст. 16 ЦК України та з яким погоджується суд. А саме про стягнення з відповідача на його користь заборгованості за укладеним кредитним договором. Правильність проведення позивачем розрахунку заборгованості по кредиту відповідачем належними та допустимими доказами не спростована. На спростування розрахунку заборгованості, наданого позивачем відповідач заперечень відносно поданого позову до суду не подав. Відповідно до розрахунку заборгованості за укладеним з відповідачем договором вбачається, що відповідачем частково вносились платежі на погашення кредиту, що підтверджує факт, що відповідач був ознайомлений з умовами укладеного кредитного договору та частково їх виконував. Доводи відповідача, що банківські документи не містять його підпису та належного посвідчення є безпідставними, оскільки і оферта, і анкета заява, і довідка про умови кредитування підписані відповідачем. Акцепт та анкета заява підписані крім відповідача і працівниками банку. Документи додані до позовної заяви належним чином посвідченні позивачем, тому є належними і допустимими доказами у справі. Підписавши довідку про умови кредитування відповідач був ознайомлений з Умовами і Правилами кредитування, які діяли саме на час укладення ним договору, тому посилання відповідача на мінливість Умов і Правил надання банківських послуг, я к на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог є безпідставним, оскільки відповідачем не надано жодного доказу, які б підтверджували застосування банком до в відповідача інших Умов і Правил надання банківських послуг, ніж тих, які зазначенні у підписаній відповідачем довідці. Згідно наданого розрахунку заборгованість відповідача за укладеним кредитним договором складається із заборгованості за тілом кредиту та відсотками, штрафні санкції позивачем не нараховувались. Неповідомлення відповідача про наявність заборгованості та її розмір не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач наділений правом звернутись безпосередньо до суду для захисту своїх порушених прав. А перебування відповідача за межами держави не звільняє його від відповідальності за взятими на себе за договором зобов`язаннями. Не є підставою для зупинення провадження у справі і не є загальновідомим фактом. Посилання відповідача у доповненнях до відзиву на постанову Верховного Суду України від 05 січня 2024 року у справі № 173/1596/15-ц, як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог щодо юридичних осіб, створених та зареєстрованих відповідно до Закону України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером) яких є виключно громадяни Російської Федерації, які не можуть проживати на території України на законних підставах, суд також вважає безпідставними, оскільки дана постанова відноситься до питань, пов`язаних з виконанням рішення суду, а не з приводу вирішення спору про стягнення заборгованості. На підставі вищевикладеного, та враховуючи, що відповідачем була підписана довідка про умови кредитування, за якою між сторонами був погоджений розмір відсотків за користування кредитом, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що позов задоволено в повному обсязі а тому\~ відповідно до ч.1 ст.141\~ ЦПК\~України,\~згідно \~якої судовий\~збір \~покладається на\~ сторони\~ пропорційно\~розміру заявлених\~ позовних\~ вимог, судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.

Outcome: approved