Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-21 00:00:00

Рішенням Талалаївського районного суду від 07 березня 2024 року позовні вимоги\~ [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна було задоволено. Визнано за [PERSON] право приватної власності на 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS] загальною площею 70, 6 кв.м, житловою площею\~ 31, 9 кв. м з надвірними будівлями та\~ право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1500 га\~ для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд\~ по [ADDRESS] з одночасним припиненням права спільної сумісної власності на житловий будинок та земельну ділянку, т а стягнуто з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. Представник позивача\~ адвокат Менько Д.Д. 11 березня 2024 року\~ подав до суду заяву, в якій просить суд ухвалити додаткове рішення про розподіл судових витрат та стягнути з відповідача на користь позивача 7 000 грн, понесених позивачем на оплату правничої допомоги. Розглянувши заяву представника позивача, суд приходить до наступного висновку. Згідно зі ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Статтею 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви у відповідності до частин 2, 3 ст.270 ЦПК України. У судове засідання по винесенню додаткового рішення учасники справи не з`явились.\~ Суд не вбачає необхідності повторно викликати сторони в судове засідання для вирішення питання щодо ухвалення додаткового рішення, оскільки мотиви суду стосовно позовних вимог, підстав та предмету позову у справі наведені у тексті рішення суду, а додаткове рішення стосується виключно розподілу судових витрат, порядок розподілу яких чітко визначений законом.У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, у відповідності до ч. 3 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Дослідивши матеріали заяви та матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Статтею 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача у відповідності до п.2 ч.1 ст.141 ЦПК України. Оскільки судовим рішенням від 07 березня 2024 року задоволено позовні вимоги [PERSON] , тому наявні правові підстави стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача.\~\~ Вирішуючи питання про стягнення з позивача витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З матеріалів справи вбачається, що 19 січня 2024 року між адвокатом Меньком Д.Д. та [PERSON] укладено договір про надання правничої допомоги, згідно якого клієнт доручає,\~ а адвокат приймає на себе зобов`язання надати клієнту правничу допомогу в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Терміном закінчення\~ дії даного договору вважається день закінчення провадження у справі. Згідно умов договору гонорар адвоката з урахуванням складності справи та виконуваних адвокатом робіт, часу, що має бути витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт визначається за домовленістю сторін в твердій грошовій сумі\~ в розмірі 7000 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб за годину надання правничої допомоги, що становить 1511, 50 грн за годину. Погоджена сторонами сума гонорару сплачується клієнтом після підписання договору у безготівковій формі на рахунок адвоката. Договір підписаний сторонами (а.с.12) На підставі даного договору про надання правової допомоги був виданий ордер на надання правничої допомоги [PERSON] адвокатом Меньком Д.Д. (а.с.65) Актом прийому-передачі наданих послуг виконаних робіт від 11 березня 2024 року по договору про надання правничої допомоги від 19 січня 2024 року підтверджується, що юридичні послуги надано відповідно до договору про надання правничої допомоги\~ та жодних претензій щодо якості, повноти, строків та обсягу наданих послуг і їх оплати сторони одна до одної не мають. В\~ акті узгоджений об`єм виконаних адвокатом робіт, а саме ознайомлення з наданими документами, визначення правової позиції та її узгодження з клієнтом, надання консультацій та роз`яснень 1 год робочого часу; підготовка проекту позовної заяви про поділ спільного майна, обговорення її з клієнтом, врахування побажань клієнта, внесення виправлень і доповнень до позовної заяви, підготовка клопотання про участь в режимі відеоконференції 2, 5 год робочого часу; копіювання документів, подання позовної заяви з додатками через систему «Електронний суд», роздрукування позовної заяви з додатками, направлення ї відповідачу [PERSON] 1, 5 год робочого часу. На надання правничої допомоги адвокатом витрачено 5 год робочого часу. З врахуванням наданих адвокатом послуг з розрахунку 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб за годину надання адвокатом\~ правничої допомоги\~ вартість наданої адвокатом правничої допомоги становить 7575 грн. у зв`язку з визнанням відповідачем позову сторони погодили що розмір гонорару адвоката який визначений у п 7 договору про надання правничої допомоги в сумі 7000 грн залишається незмінним. Підписання даного акту сторони засвідчують, що послуги з надання правової допомоги надані в повному обсязі. (а.с.66) Згідно фіскального чеку від 19.01.2024 року за правничу допомогу в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна сплачено 7000 грн (а.с.32) Дослідивши надані представником позивача докази щодо розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Водночас для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок позивача має бути встановлено, що його позов не підлягає задоволенню, такі витрати відповідача були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України, заява № 19336/04, п. 269). З наданих представником позивача документів вбачається, що ним оцінена вартість його представництва інтересів в Талалаївському районному суді у 7 000 грн. Відповідачем та його представником у відповідності до ч. 6 ст 137 ЦПК України не доведено неспівмірність витрат, які на їхню думку можуть бути в даному випадку, клопотання про зменшення витрат до 1000 грн, яке заявлено представником відповідача у відзиві на позов, жодним чином не обґрунтоване та з врахуванням того, що суд не має права змінювати розмір гонорару, який визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю, тому суд приходить до висновку про задоволення заяви представника позивача про розподіл судових витрат в повному обсязі.

Outcome: approved