Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ТОВ «Слон кредит» та відповідачкою [PERSON] 02.09.2020 року був укладений кредитний договір №355205, за яким кредитодавець надав відповідачці кредит в сумі 25 000 грн. з умовою його повернення до 02.09.2022 року та сплати процентів за його користування. 30.06.2021 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» був укладений договір факторингу, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язанням передбаченим даним кредитним договором перейшло до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». 10.01.2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» був укладений договір відступлення права вимоги, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язанням передбаченим даним кредитним договором перейшло до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Відповідачка не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання та не здійснювала щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом. Оскільки відповідачка істотно порушує умови угоди та не виконує взяті на себе зобов`язання, позивач просив стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість, яка станом на 09.01.2024 року становить 37 976,05 грн., з яких: 16 395,46 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 21 580,59 грн. - заборгованість за процентами. В тексті позову позивач заявив про розгляд справи за відсутності його представника. Відповідачка до суду не з`явилася, про час слухання справи повідомлялася рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (до суду повернулось поштове відправлення, з відміткою про відсутність відповідача за зареєстрованим у встановленому порядку місцем його проживання, тому він відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим). До суду не надійшло відзиву на позов. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію договору про надання споживчого кредиту №355205 від 02.09.2020 року; копію платіжного доручення №3185 від 02.09.2020 року; розрахунки заборгованості; копію договору факторингу №30-06/2021 від 30.06.2021 року; копію платіжного доручення; копію реєстру боржників; витяг з реєстру боржників; копію договору про відступлення прав вимоги від 10.01.2023 року; копію реєстру боржників; витяг з реєстру боржників; копію договору №02-01/2023 від 02.01.2023 року про надання правової допомоги; заявку на надання юридичної допомоги №630 від 02.01.2024 року; витяг з акту №2 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024 року; копію платіжної інструкції від 10.01.2024 року), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 02.09.2020 року між ТОВ «Слон кредит» та відповідачкою [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №355205, за яким кредитодавець надав відповідачу кредит у сумі 25 000 грн., з яких 20 000 грн були перераховані на картку відповідачки, а 5000 грн зараховані на погашення процентів за перший день користування кредитом. Строк кредиту становив 730 днів та мав бути повернутий 02.09.2022 року включно. Договір передбачав нарахування процентів за користування кредитом за перший день користування кредиту - 25% в день, за всі наступні дні, до кінця строку надання кредиту - 85% річних. 30.06.2021 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» був укладений договір факторингу, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язанням передбаченим даним кредитним договором перейшло до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». 10.01.2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» був укладений договір відступлення права вимоги, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язанням передбаченим даним кредитним договором перейшло до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом, що є підставою для стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом. Позивач вказує, що заборгованість відповідача перед ним за договором №355205 від 02.09.2020 року станом на 09.01.2024 року становить 37 976,05 грн., з яких: 16 395,46 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 21 580,59 грн. - заборгованість за процентами. На підтвердження вказаної вище заборгованості позивач надав витяг з реєстру боржників, як додаток до відповідного договору факторингу та розрахунки. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач не належним чином виконував свої зобов`язання за укладеним кредитним договором, тому його заборгованість має бути стягнута на користь нового кредитора. За такого, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту по вказаному вище договору в сумі 16 395,46 грн. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за процентами за вказаним вище договором, то суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. Крім того відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 року №723/304/16-ц провадження №14-360цс19 стягнення процентів за користування грошима за період після визначеного сторонами договору строку повернення позики - дня закінчення строку договору, не ґрунтуються на нормах матеріального права. За такого, після закінчення строку кредитування кредитодавець втрачає право нараховувати проценти, комісію та пеню, а має право на отримання окрім суми боргу двох видів плати: 1) компенсації втрат від інфляції за весь час прострочення, 2) трьох процентів річних від простроченої суми, або іншого розміру процентів, який визначений сторонами з посиланням на ч.2 ст. 625 ЦК України. При цьому, як вказано вище, за договором №355205 від 02.09.2020 року строк кредитування був визначений в 730 днів та спливав 02.09.2022 року і за вказаний період підлягали нарахуванню проценти в розмірі 85% річних. З наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 7) слідує, що станом на кінець визначеного сторонами строку кредитування - 01.09.2022 року заборгованість за тілом кредиту становить 16 395,46 грн., за процентами - 16 379,73 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за договором №355205 від 02.09.2020 року в сумі 32 775,19 грн., з яких: 16 395,46 грн. - сума основного боргу; 16 379,73 грн. - проценти. Згідно зі ст. 141 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які задоволені судом на 86 %, тому з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2604,08 грн. (3028 грн. х 86 %). Також судом мають бути розподілені витрати позивача на професійну правничу допомогу. Вирішуючи питання розподіл таких витрат, суд виходить з наступного. Факт понесення витрат на професійну правничу допомогу підтверджується наданими суду копією договору №02-01/2023 від 02.01.2023 року про надання правової допомоги, заявкою на надання юридичної допомоги №630 від 02.01.2024 року, витягом з акту №2 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024 року, копією платіжної інструкції від 10.01.2024 року. Згідно з ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Крім того, відповідно до пропорційності, як основної засади цивільного судочинства, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. При цьому, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, не має значної складності щодо обсягу доказів та встановлення фактичних обставин спору, має типовий характер для справ про стягнення заборгованості за кредитом. Загальна ціна позову в даній справі становить 37 976,05 грн., натомість заявлені до відшкодування витрати позивача на професійну правничу допомогу - 13 000 грн., що становить більше третини від ціни позову. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 підтвердила свій висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін і зробила висновок, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. При цьому, вказана вище категорія даної справи та типовий її характер спростовує те, що на підготовку такого позову загалом потрібно було 5 год., як це вказано в заявці та акті виконаних робіт. За такого, з врахуванням принципу пропорційності судових витрат предмету спору та ціні позову, з врахуванням критерію реальності адвокатських витрат та їх дійсної необхідності, суд вважає, що пропорційними та необхідними будуть витрати на професійну правничу допомогу по даній справі в розмірі 6000 грн., яка підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеній частині позовних вимог. Як вказано вище, позов задоволений на 86%, то з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягає стягненню на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу - 5160 грн. (6000 х 86%). На підставі ст.ст. 526; 530 ч.1; 1054 ч.1 ЦК України та

Outcome: partial