Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

Обставини справи: 19.12.2023\~року засобами зв`язку АТ\~«Укрпошта» в Турківський районний суд Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою, в якій позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 66500,00\~грн основного боргу, 16626,\~84\~грн інфляційних втрат, 3542,14\~грн 3%\~річних, а також 1073,60\~грн в рахунок відшкодування судового збору; здійснити нарахування 3% річних на суму заборгованості 66500,00\~грн до моменту виконання рішення за формулою: сума трьох відсотків річних = ((СОБ / 100 ? 3) : КДР) ? КДП, де: СОБ - сума основного боргу, КДП - кількість днів прострочення сплати суми основного боргу; КДР - кількість днів у році, у якому нараховується три відсотки річних. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2023\~року у провадження судді Турківського районного суду Львівської області Ференц\~Р.І. передана дана справа. Предметом позову є стягнення боргу за борговою розпискою. Зазначений спір відповідно до вимог ст.19 ЦПК України належить до компетенції судів щодо розгляду цивільних справ, оскільки ч.1 ст.19 ЦПК України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст.23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції. Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності. Підсудність є\~розподіл підвідомчих\~загальним судам\~цивільних справ\~між різними\~судами першої\~інстанції залежно\~від роду\~(характеру)\~справ,\~що підлягають\~розгляду,\~і від\~території,\~на яку\~поширюється юрисдикція\~того чи\~іншого суду. Територіальна підсудність\~є підсудність\~цивільної справи\~загальному суду\~в залежності\~від території,\~на яку\~поширюється юрисдикція\~даного суду.\~За її\~допомогою вирішується\~питання,\~яким з\~однорідних судів\~підсудна для\~розгляду відповідна\~справа. Критеріями даного виду підсудності зокрема виступають: місце проживання відповідача, місце заподіяння шкоди, місце знаходження спірного майна, місце розгляду первісного позову тощо. Згідно з ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Ч.ч.8,16 ст.28 ЦПК України передбачено, що позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів і позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст..30 ЦПК України. Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17.07.2020 року №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів», яка набрала чинності 19.07.2020 року, в Україні утворено 136 нових та ліквідовано 490 районів, в тому числі, ліквідовано Турківський район Львівської області та утворено Самбірський район (з адміністративним центром у місті Самбір) у складі територій Бісковицької сільської, Боринської селищної, Добромильської міської, Новокалинівської міської, Ралівської сільської, Рудківської міської, Самбірської міської, Старосамбірської міської, Стрілківської сільської, Турківської міської, Хирівської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. Пунктом 3.1 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020 року №807-IX, але не пізніше 01.01.2023 року. Спори, що виникають у зв`язку з неповерненням грошових коштів за наявної розписки вказують, що між сторонами існують відносини за договором позики, тобто порушення цивільного права особи, пов`язаного з невиконанням зобов`язання, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про позику, іншими актами цивільного законодавства,\~якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, як суб`єкт цивільних, земельних, сімейних правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Зважаючи на вище вказане, справа підсудна Турківському районному суду Львівської області, оскільки ст.ст.23,27 ЦПК України передбачено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування такої особи. Стислий виклад позиції сторін по справі. Позиція особи, яка подала позов. Позивач в своєму позові зазначає, що 20.12.2021 року він надав відповідачу [PERSON] в присутності свідка [PERSON] позику в розмірі 20000,00\~грн, про що було відповідачем складено відповідну розписку. Окрім цього, 21.02.2022 року він надав відповідачу [PERSON] в присутності свідка [PERSON] позику в розмірі 46500,00 грн, про що було відповідачем складено відповідну розписку. Згідно з розпискою 20.12.2021 року відповідач в момент її написання отримав у позивача [PERSON] у строкове платне користування кошти в сумі 20000,00\~грн, які зобов`язувався повернути в повному обсязі своєчасно до 31.12.2021 року, що підтверджується власноручно написаною розпискою відповідачем. Окрім цього, згідно з розпискою 21.02.2022 року відповідач в момент її написання отримав у позивача [PERSON] у строкове платне користування кошти в сумі 46500,00 грн, які зобов`язувався повернути в повному обсязі своєчасно до 31.12.2021 року, що підтверджується власноручно написаною розпискою відповідачем. З врахування вказаного, просить суд стягнути з відповідача кошти за договором позики від 20.12.2021 року і 21.02.2022 року в загальній сумі 66500,00\~грн, 16626,\~84\~грн інфляційних втрат, три відсотки річних за порушення виконання зобов`язання відповідно до 625 ЦК України в сумі 3542,14\~грн. Позиція відповідача. Відповідач [PERSON] не забезпечив самопредставництво, при допомозі участі у справі свого представника представив свої інтереси, будучи повідомленим про місце, дату та час розгляду справи належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленнями про відправку поштового відправлення, причини не прибуття в суд не повідомив. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивачем 19.12.2023\~року подано позовну заяву. 07.02.2024\~року позивачем подано клопотання про слухання справи у відсутність позивача, а також долучено оригінал розписки. Від позивача інших клопотань і заяв на адресу суду не надходило. Від відповідача клопотань і заяв на адресу суду не надходило. Процесуальні дії у справі. Згідно вимог\~ст.187 ЦПК України\~скеровано запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Відповідно до ч.8 ст.187 ЦПК України судом 20.12.2023\~року засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» отримано відповідь №372803 з Єдиного державного демографічного реєстру, відповідно до якої відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 02.01.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачці визначено строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали, встановлено відповідачці п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання суду відзиву на позовну заяву, надіслання копії такого відзиву та доданих до нього документів позивачу суду, право подати зустрічний позов в строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання до суду відповідь на відзив, а відповідачці - заперечення. Сторонам роз`яснено що суд має право вирішити спір за наявними у справі матеріалами. Судові засідання про справі призначалися 05.02.2024\~року, 15.02.2024\~року, 12.03.2024\~року, 25.03.2024\~року, 01.04.2024\~року. Сторони по справі про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином і в передбачений законом порядок, що підтверджується судовою повісткою скерованою на їхнє ім`я. Враховуючи неявку учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд керується вимогами ч.1 ст.223 ЦПК України, якою передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно вимог ст.131 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному ст.129 ЦПК України, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає. Суд вважає, що немає порушення прав сторін, оскільки справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані щодо своєчасного повідомлення особи про місце і час розгляду справи та якщо не надійшло клопотання про відкладення цього розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. 26.03.2024\~року у справі постановлено ухвалу, якою призначено провести заочний розгляд справи. Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутність сторін по справі, суд враховує практику Європейського суду з прав людини стосовно критеріїв розумних строків, поведінку заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу (рішення у справах «Федіна проти України» від 02.09.2010\~року, «Смірнова проти України» від 08.11.2005\~року, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006\~року, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004\~року тощо), а також приймаючи до уваги рішення ЄСПЛ від 03.04.2008\~року у справі «Пономарьов проти України» яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд прийшов до висновку про розгляд справи на підставі наявних у справі даних і доказів. Окрім цього, як зазначив ЄСПЛ у справі "Каракуця проти України" (заява №18986/06; п.57) суд зазначив, що це є обов`язок зацікавленої сторони виявляти особливу уважність, дбаючи про свої інтереси, та вживати необхідних заходів для отримання інформації про рух своєї справи (Teuschler v. Germany, №47636/99; Sukhorubchenko v. Russia, №69315/01, § 48; Gurzhyy v. Ukraine, №326/03.) Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у п.35 рішення ЄСПЛ у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Подібна позиція цього суду викладена, також у рішеннях у справах "Олександр Шевченко проти України" (заява N 8371/02, п.27, та "Трух проти України" заява N 50966/99), де суд наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Судом при розгляді даної справи враховано позицію Верховного Суду відображену в п.34 постанови від 12.03.2019\~року по справі №910/9836/18 де зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989\~року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (рішення ЄСПЛ "Богонос проти Росії" від 05.02.2004\~року). Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Згідно з ч.4\~ст.223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Водночас, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи, відповідні до них правовідносини та зміст спірних правовідносин. Згідно розписки написаної [PERSON] 20.12.2021 року [PERSON] підтверджено, що в момент написання такої розписки [PERSON] отримав від [PERSON] в строкове платне користування кошти в сумі 20000,00\~грн, які зобов`язувався повернути в повному обсязі своєчасно до 31.12.2021 року. Згідно розписки написаної [PERSON] 21.02.2022 року [PERSON] підтверджено, що в момент написання такої розписки [PERSON] отримав від [PERSON] в строкове платне користування кошти в сумі 46500,00\~грн, які зобов`язувався повернути в повному обсязі своєчасно до 21.03.2022 року. Розписки написані в присутності свідка [PERSON] Встановивши дійсні обставини справи, дослідивши докази позивача на обгрунтування заявлених вимог, суд, вирішуючи спір між сторонами, виходить з наступних мотивів та норм права. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. При ухваленні рішення відповідно до вимог ст..17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики ЄСПЛ» суд вважає за необхідне застосувати Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. Відповідно до ст..6 Конвенції про захист прав людини \~і основоположних свобод (Рим, 04.XI.1950), яка згідно з частиною першою ст..9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ст..13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Реалізуючи передбачене ст.64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Згідно з цивільним процесуальним законом кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч.3\~ ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України). Суд враховує, що практика ЄСПЛ вказує на необхідність оцінювати докази,

Outcome: approved