Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-24 00:00:00

До Вінницького\~міського суду\~Вінницької області\~звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позов мотивований тим, що у 2005 році позивач з відповідачкою зареєстрували шлюб, який було розірвано у 2011 році. Від шлюбу сторони мають двох доньок: неповнолітню [PERSON] , [INFO] , та повнолітню [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу відповідачка покинула позивача разом з дітьми та припинила з ними усі зв`язки. Відповідачка не піклується про спільну неповнолітню доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування дитини. Відповідачка не виконує покладені законом обов`язки на батьків, не приймає участі у вихованні доньки, донька перебуває на утриманні позивача та всі питання у житті доньки вирішують безпосередньо позивачем без участі з боку відповідачки. Вищевикладене й\~стало підставою\~для звернення\~позивача до\~суду із\~вимогами пропозбавлення\~батьківських прав відповідачки відносно її неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 01.11.2023 вищевказану заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено провести у порядку загального позовного провадження. Також даним судовим рішенням відповідачу було запропоновано, зокрема, надати суду відзив на позовну заяву і докази по справі; роз`яснено наслідки ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин. Крім того, залучено до участі у справі орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Вінницької міської ради, яку зобов`язано надати суду висновок щодо розв`язання спору. З матеріалів справи вбачається, що поштові відправлення із ухвалою суду від 01.11.2023 та копією позовної заяви із доданими до неї документами, направлені відповідачці неодноразово за адресою її останнього відомого місця проживання (перебування), повернулися до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». У зв`язку із чим, судом було повідомлено відповідачку про розгляд справи також через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Таким чином, суд вжив усіх можливих заходів для повідомлення відповідачки про розгляд справи. Отже, враховуючи положення ст. 128 ЦПК України, вважається, що відповідачка була належним чином повідомлена про розгляд справи. У строк, визначений вищевказаним судовим рішенням від відповідачки відзив на позов, не надійшов. Будь-які докази по справі чи клопотання від відповідачки, також на адресу суду не надійшли. На виконання вимог ухвали суду від 01.11.2023 органом опіки\~та піклування\~в особі\~Служби у\~справах дітей\~Вінницької міської\~радисуду 01.02.2024 надано висновок щодо розв`язання спору. Ухвалою суду від 06.02.2024 задоволено клопотання позивача про виклик в судове засідання в якості свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] і вирішено питання про вислухання думки дитини в судовому засіданні. Також вказаним судовим рішенням закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України, належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідачкою суду не повідомлено. Таким чином, відповідачка не з`явилась в судове засідання без поважних причин. Позивач та представник органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Вінницької міської ради не заперечували щодо розгляду справи у відсутність відповідачки та проведення заочного розгляду справи. Враховуючи вищевикладене, думку позивача та представника органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Вінницької міської ради, а також положення ст.ст. 223 і 280 ЦПК України, суд ухвалив провести судове засідання у відсутність відповідачки та провести заочний розгляд справи (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання). У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві. Представник органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Вінницької міської ради підтримала наданий висновок про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 14.11.2019, 94000007 відділом запису актів цивільного стану адміністрації муніципального району «Жуковський район» Калузької області, батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 294. (а.с. 15-16) Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 08.04.2005, Відділом ЗАГС Жуковського району Управління ЗАГС Калузької області, батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 107. (а.с. 17-18) Як вбачається із довідок про реєстрацію особи громадянином України № 5268 та № 5039, виданих начальником УДМС України в Миколаївській області 01.04.2020 та 27.11.2019, відповідно, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , набули громадянство України. (а.с. 20-21) Відповідно до довідки, виданої 04.08.2023 головою правління ОСББ «Вінниця Київська 31» позивач та його доньки - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 33) З акта обстеження житлових умов проживання, за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що соціально-житлові умови в квартирі відповідають вимогам виховання та розвитку неповнолітньої дитини [PERSON] . (а.с. 34) Відповідно до характеристик [PERSON] та довідок із навчальних закладів, які містяться в матеріалах справи, вбачається, що вихованням дитини займаються тато, бабуся та дідусь, які регулярно відвідують батьківські збори та беруть активну участь у житті класу та школи; цікавляться шкільними справами Анни; матір [PERSON] відповідачку по справі в навчальних закладах жодного разу не бачили, батьківські збори відповідачка не відвідувала та з класними керівниками щодо навчання та виховання [PERSON] не спілкувалась. (а.с. 24, 27, 29-30, 35) Згідно довідки № 81-18-23 від 10.08.2023, виданої начальником служби у справах дітей Радсадівської сільської ради, [PERSON] , [INFO] , знаходиться на утриманні батька [PERSON] , мати [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає. (а.с. 31) Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до\~п.\~2\~ч.\~1 ст.\~164\~СК України,\~мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно зі ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні, відповідно до ч. 1 ст. 157 СК України. Відповідно до\~ч.\~1-\~ч.\~4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Повноліття за українським законодавством настає з вісімнадцяти років, згідно ч. 1 ст. 34 ЦК України. Отже до досягнення 18 років фізична особа має правовий статус дитини. Наявність у особи правового статусу дитини означає, що така особа має відповідні права та обов`язки дитини. Спеціальні норми, які конкретизують обсяг прав та обов`язків дитини, містяться як у Сімейному кодексі України, так і у Цивільному кодексі України. Крім того, права дитини підлягають спеціальному захисту на підставі положень Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року. Згідно з законодавством України позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який застосовується лише тоді, коли усі інші не дають позитивних результатів. Відповідно до Декларації прав дитини, прийнятій [PERSON] [INFO] , яка знайшла своє відображення і в Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ) дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і морального та матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Враховуючи вищезазначене, а також те, що дитина у віці п`ятнадцяти років може висловити свою думку та сформулювати погляди, судом було прийнято рішення про необхідність вислухати думку дитини. У судовому засіданні неповнолітня [PERSON] зазначила, що востаннє бачила матір коли їй було 2 2, 5 роки та майже її не пам`ятає. Мати ніколи не цікавилась її життям, на зв`язок жодного разу не входила, з днем народження ніколи не вітала, жодної участі у її житті не приймала. В судовому засіданні в якості свідків було допитано [PERSON] та [PERSON] , які повідомили, що є батьками позивача та дідусем і бабусею неповнолітньої [PERSON] . Свідки зазначив, що життя у позивача та відповідачки не склалось, оскільки остання зловживала алкогольними напоями та вела аморальний спосіб життя. З 2011 року вони проживають разом із онучками; відповідачка виходила на зв`язок лише один раз у 2011 році, після чого й до тепер із сім`єю не контактує; діти перебувають на утриманні батька, який займається їх вихованням; мати життям доньок взагалі не цікавиться. В судовому засіданні в якості свідка також було допитано [PERSON] , яка є старшою донькою сторін по справі. Свідок повідомила, що матір зловживала алкогольними напоями, їй було все одно щодо неї та [PERSON] , вона не цікавилась сім`єю. Після розлучення батьків «біологічна мати» (дослівно) жодного разу не виходила на зв`язок, не цікавилась життям своїх доньок. Згідно із ч. 1 ст. 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Тому, при оцінці показань свідків судом проаналізовано процес формування, збереження і передачі відомостей свідками. Судом прийнято до уваги, що свідки надали покази, посилаючись на інформацію, якою володіють особисто, а не з чужих слів. Покази свідків узгоджуються з поясненнями учасників справи і не суперечать матеріалам справи. Тому, судом прийнято до уваги покази свідків. Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст.\~83\~ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили. Будь-які клопотання про витребування доказів по справі в зв`язку з неможливістю їх самостійного надання та заяви про забезпечення доказів до суду сторонами по справі не подавалися. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Згідно із ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 і п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, заслухавши позивача та представника органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Вінницької міської ради, думку дитини, покази свідків, дослідивши докази, письмові пояснення, викладені в позовній заяві, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. В ході розгляду справи судом встановлено, що сторони мають спільну неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , життям якої відповідачка взагалі не цікавиться з часу припинення спільного проживання з позивачем з 2011 року, не піклується про неї, не бере участі у вихованні та утриманні дитини, не прагне зустрічей і спілкування із донькою, хоча не була позбавлена такої можливості. Відповідно до положень ст. 19 СК України органом опіки та піклування подано до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] встановлена висновком виконавчого комітету Вінницької міської ради № 01/00/011/6076 від 22.01.2024. (а.с. 80-81) Судом прийнято до уваги, що висновок органу опіки та піклування ВМР має рекомендаційний характер для суду і не є обов`язковими та повинен оцінюватись судом за правилами, встановленими ст. 89 ЦПК України. Однак, враховуючи вищевказане суд погоджується з вищезазначеним висновком, оскільки він є достатньо обґрунтованим та не суперечить інтересам дитини. Судом встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умови для отриманню нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, судом розцінюються як ухилення від виховання дитини матір`ю, внаслідок її поведінки та свідомого нехтування нею своїми обов`язками. Водночас, батьки дитини несуть відповідальність за виховання дитини та її розвиток. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Ухилення [PERSON] від виконання обов`язку щодо утримання дитини не передбачене ст. 164 СК України як підстава для позбавлення батьківських прав. Однак, суд звертає увагу, що виконання цього обов`язку матір`ю тісно пов`язане із реалізацією права і водночас виконання обов`язку матір`ю щодо виховання дитини, що є важливою умовою забезпечення належних умов для повноцінного розвитку дитини. За час перебування на розгляді даної справи в суді, судом не встановлено наявність будь-яких дій з боку [PERSON] , спрямованих на хоч якесь піклування відносно дитини. Тому, підстав вважати, що [PERSON] забезпечить своїй дитині належне виховання відсутні. Таким чином,\~суд вважає,\~що в\~даній конкретній\~ситуації існують\~виключні обставини,\~за яких\~ [PERSON] можна позбавити батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини, статті 8 Конвенції (див. рішення ЄСПЛ у справі «Ньяоре проти Франції» Gnahore v. France), N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). В даному випадку судом на перше місце поставлено «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даних осіб (див. пункт 47 Зауважень загального порядку Комітету ООН з прав дитини № 14 (2013) про право дітей на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню їх інтересів (Пункт 1 статті 3). Отже, зазначені вище обставини переконують суд у наявності підстав для задоволення позову щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з наступного. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 1\~073, 60 гривень за подання позову, що підтверджується квитанцією від 16.08.2023. (а.с. 7) Судові витрати понесені позивачем суд вважає за можливе залишити за ним, враховуючи його клопотання. Доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано. У відповідності до ч. 6 ст. 164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили підлягає направленню до державного органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Суд вважає за необхідне роз`яснити [PERSON] , що у відповідності до ст. 169 СК України, особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Відповідно до\~положень ст.166\~СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved