Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

28.11.2023 року позивачка звернулась до суду з позовом про визнання права власності у порядку набувальної давності, посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить 5/6 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Право власності позивач набула в процесі спадкування після смерті сина [PERSON] та чоловіка [PERSON] . Після смерті сина [PERSON] відкрилась спадщина у виді 1/2 частки житлового будинку. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.06.2006 року позивачка є спадкоємцем 1/3 частки майна [PERSON] таку ж саму частку було успадковано й [PERSON] . Але свідоцтво на ще 1/3 частку не було видано. Враховуючи, щ позивач проживає у будинку і добросовісно та відкрито володіє цим майном більше 10 років, просить суд визнати на нею право власності за набувальною давністю на 1/3 частку спадкового майна , що залишилось не оформленою після смерті сина [PERSON] , та яке складається з 1/2 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30 листопада 2023 року відкрито провадження у справі, та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Представник відповідача (Чернівецька міська рада) 28.12.2023 року подала до суду відзив на позовну заяву в якому зазначила, що даний позов є необґрунтованим з наступних підстав. Відповідачами за позовами про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. Позивач була обізнана про те, що власником майна є її померлий син. А тому позивачем обраний неналежний спосіб захисту. У задоволенні позову просить відмовити. Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30 січня 2024 року закрито підготовче провадження по справі. Представник позивача у судове засіданні не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач у судове засідання не направив свого представника, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~судове засідання проводилося без технічної фіксації. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини справи. Зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] є власником 4/6 часток житлового будинку за адресою [ADDRESS] ,\~ згідно\~свідоцтва про\~право на\~спадщину від\~14.06.2006\~року,\~також вона\~є власником\~1/6\~частки житлового будинку за адресою [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право на спадщину від 14.06.2007 року (а. с. 16, 17, 18, 19). Згідно заяви [PERSON] до Першої чернівецької державної нотаріальної контори від 17.02.2006 року на день смерті сина [PERSON] залишилась спадщина, що складається з 1/2 частки квартири [ADDRESS] . Крім заявника спадкоємцями є [PERSON] батько спадкодавця та малолітній [PERSON] син спадкодавця . (а. с. 53) Свідоцтво про право на спадщину малолітньому [PERSON] не видавалось, згідно матеріалів спадкової справи № 152/2006 р. (а. с. 44-79. ) Норми права, та мотиви їх застосування. Відповідно до\~статті 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Статтею 328 ЦК України\~визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 1\~статті 344 ЦК України\~встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Разом із цим добросовісність свідчить про те, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. Тобто, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Сам по собі факт користування позивачами даним майном не є підставою для виникнення у неї права власності за набувальною давністю. \~ \~ \~ \~ Враховуючи,\~що [PERSON] достовірно відомо про наявність інших спадкоємців, а саме малолітнього сина [PERSON] , то підстави для визнання права власності за нею на частку житлового будинку за набувальною давністю відсутні. Суд, відповідно до ст. 89 ЦПК України оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності приходить до висновку що заявлені вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed