Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просить встановити факт проживання однією сім`єю із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , в квартирі [ADDRESS] , починаючи з вересня 2016 року і до часу відкриття спадщини [INFO] ; визнати за нею право власності на квартири [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої входить квартира [ADDRESS] . Зазначену квартиру [PERSON] одержав у спадщину після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Вона є падчеркою [PERSON] , який з 10.07.1992 року перебував в зареєстрованому шлюбі з її матір`ю [PERSON] . Після смерті матері вона продовжувала спілкуватись з вітчимом, підтримувала родині стосунки. З вересня 2016 року, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я вітчима, стали з ним проживати разом однією сім`єю у квартирі [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] з метою прийняття спадщини звернулась до приватного нотаріуса Кременчуцького нотаріального округу Полтавської області Прокопа Д.О. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак постановою від 11.01.2023 року нотаріусом відмовлено у видачі зазначеного свідоцтва на підставі того, що відсутні докази спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю протягом не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. У зв`язку із чим, звернулась до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді від 26.06.2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі. 31.08.2023 року представником виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області подано відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що позивачем не подано належних та допустимих доказів на підтвердження проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. Позивач не додала доказів на підтвердження догляду за вітчимом та те, що вона займалась його похованням. Ухвалою суду від 28.09.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] - адвокат Стаханов М.В. просить розглянути справу без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області - Коробов Д.В. просить розгляд справи провести без участі представника, у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у відзиві. Третя особа приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Прокоп Д.О, просить справу розглянути без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 10.07.1992 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 10.07.1992 року серії [NUMBER] . Позивач [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.03.1968 року, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 01.02.2022 року про зміну прізвища з [PERSON] на [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 03.04.2009 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 25.02.2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема на квартиру [ADDRESS] . Вказана квартира належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , видане 19.01.2010 року Четвертою кременчуцькою державної нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі за № 2-33. Постановою приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Прокопа Д.О. від 11.01.2023 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлого [INFO] [PERSON] , оскільки не встановлено факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Роз`яснено право на звернення до суду. Згідно довідки приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Прокопа Д.О. від 07.02.2023 р. № 34/01-16, 18.08.2022 року за фактом подачі заяви [PERSON] заведено спадкову справу після померлого [INFO] [PERSON] за № 24/2022. Інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини не зверталися. У відповідності до положення ч.1 та ч.2 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст.1261 та ст.1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За змістом ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ст. 270 СК України повнолітні падчерка, пасинок зобов`язані утримувати непрацездатних мачуху, вітчима, якщо вони потребують матеріальної допомоги і якщо вони надавали падчерці, пасинкові систематичну матеріальну допомогу не менш як п`ять років, за умови, що падчерка, пасинок можуть надавати матеріальну допомогу. Обов`язок падчерки, пасинка по утриманню мачухи, вітчима виникає, якщо у мачухи, вітчима немає чоловіка, дружини, повнолітніх дочки, сина, братів та сестер або якщо ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.21 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності ЦК України. Відповідно до акту від 01.02.2023 року № 1, складеного головою ОСББ «квартал 278/22» та засвідченого підписами сусідів, встановлено, що [PERSON] з вересня 2016 року до дати його смерті [INFO] проживав за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] . Вказані обставини підтвердили допитані в судовому засіданні 30.10.2023 року свідки [PERSON] , [PERSON] . Згідно довідки № 10 лікаря сімейної медицини КНМП «ЦПМСД№3» [PERSON] перебував на обліку у сімейного лікаря, надання медичних послуг та нагляд лікарем хворого [PERSON] здійснювався за адресою його постійного проживання: [ADDRESS] . Як вбачається з лікарського свідоцтва про смерть № 47 від 25.02.2022 року смерть [PERSON] настала в квартирі [ADDRESS] . Аналізуючи наведене, надані суду письмові докази у їх сукупності, враховуючи фактичні дані, які в них містяться, а також обставини, встановлені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позивач дійсно проживала більш, ніж п`ять років однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , вони були пов`язані сімейними відносинами, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, тобто мали взаємні права та обов`язки більш, ніж п`ять років, у тому числі, - станом на момент смерті спадкодавця, оскільки цей факт підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, що містяться в матеріалах справи, а також підтверджується поясненнями допитаних у судовому засіданні свідків; усі досліджені судом докази узгоджуються між собою і підтверджують встановлений судом вказаний факт. Звертаючись до суду з цим позовом, [PERSON] вказала, що встановлення факту її проживання зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю більше ніж п`ять років до часу відкриття спадщини, необхідне для успадкування квартири, що належить спадкодавцю [PERSON] . У зв`язку з запереченнями Кременчуцької міської ради виник спір про право, який підлягає вирішенню в судовому порядку. Так, ухвалою Автозаводського районного суду від 11.05.2023 року заяву [PERSON] про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю із спадкодавцем залишено без розгляду, оскільки під час розгляду справи судом встановлено наявність спору про право між заявником таКременчуцькою міською радою Кременчуцького району Полтавської області та роз`яснено право звернення з позовом в загальному порядку. У постанові від 23.01.2024 року у справа № 523/14489/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла наступного висновку: «У справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК). Велика Палата Верховного Суду також зазначає, що вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справі позовного провадження про поділ майна подружжя є помилковими, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Обґрунтування позиції суду щодо підтвердження чи спростування факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справах позовного провадження має бути наведено у мотивувальній частині рішення. У ній, зокрема, мають бути зазначені фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. В резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про поділ майна подружжя, а лише підставою для вирішення такої справи.» Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року в справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року в справі № 905/1926/16 (пункт 38), від 30 січня 2019 року в справі № 569/17272/15-ц, від 4 червня 2019 року в справі № 916/3156/17 (пункт 72), від 16 червня 2020 року в справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 13 жовтня 2020 року в справі № 369/10789/14-ц (пункт 7.37), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58), від 2 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (пункт 42), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (пункт 9.1), від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (пункт 68), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункт 19), від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19 (пункт 61), від 11 січня 2022 року у справі № 904/1448/20 (пункт 5.31), від 22 лютого 2022 року у справі № 761/36873/18 (пункт 9.21). Метою заявленого позивачем позову є успадкування квартири після смерті спадкодавця. У відповідності до частини першої статті 316, частин першої та другої статті 317 Цивільного кодексу України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За частинами першою та другою статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтями 321, 328 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частини першої статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Зважаючи на процесуальну поведінку відповідача яким ініційовано спір про право, доводи викладені у відзиви щодо відсутності доказів постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, довідку приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Прокопа Д.О. згідно якої спадкову справу після померлого [INFO] [PERSON] заведено за фактом подачі заяви [PERSON] та інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини не зверталися, постановою приватного нотаріуса відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не встановлено факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, суд вважає, що ефективним способом захисту позивача є визнання права власності за позивачем в порядку спадкування на квартиру [ADDRESS] . Виходячи з вищезазначеного, суд, з урахуванням встановлених фактичних обставин, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог. На підставі вищезазначеного,

Outcome: partial