Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), третя особа - [PERSON] , в якому просить стягнути аліменти на користь її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 листопада 2023 року та до дня досягнення ним повноліття. В обґрунтування позову позивач зазначив, що позивач, народився [INFO] в м. Києві. Його батьками є [PERSON] , 1956 р.н. та [PERSON] 1975 р.н., що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] . Зазначає, що його батьки в шлюбі ніколи не перебували. До 5 років позивач проживав в м. Києві разом з відповідачем і бабусею. А в 2013 році тато купив їм квартиру в м. Буча, біля Києва. Починаючі із 2014 року позивач, разом з бабусею та відповідачем переїхали до міста Буча, де й фактично проживають разом до теперішнього часу. А мати залишилася жити і працювати в м. Києві. В 2016 році позивач пішов навчатися до ліцею [ADDRESS] де й навчається дотепер. На початку, відповідач і його тато періодично навідували його у бабусі та брали участь у його вихованні, допомагали фінансово. Згодом, така допомога та візити почали рідшати, а потім й зовсім припинилися. Фактично починаючи десь з 2020 року позивач, проживаючи у бабусі, перебуває на її повному матеріальному утриманні. За період з 2020 року і до початку повномасштабної війни від батька не було отримано жодної допомоги (та й взагалі невідомо де він є), а відповідач лише декілька разів приїжджала до них привозячи продукти та речі для позивача. З початком повномасштабної війни, відповідач приїхала до них у Бучу та вони разом пережили окупацію. Проте, відношення так і не налагодилося, лише погіршилися. В підсумку, після деокупації м. Буча, десь у квітні 2022 року, відповідач поїхала у м. Київ на роботу і з тих пір не поверталася. Все спілкування з нею відбувається лише телефоном (як правило, смс). При цьому, в більшості випадків, все закінчується лише образами з боку відповідача. І якщо після деокупації з бабусею отримували благодійну допомогу та згодом її перестали надавати. І позивач знову перейшов на повне матеріальне утримання бабусі (яка вже у похилому віці, має другу групу інвалідності та значні проблеми із здоров`ям). Контакти батька, у зв`язку із військовими діями в Україні, поки що не знайдені, тому позовна заява пред`являється тільки до матері. Позивач вважає, що відповідач зобов`язана брати хоча б фінансову участь у розвитку її дитини, а, отже сплачувати частину своїх доходів на користь дитини. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 листопада 2023 року головуючим суддею у справі визначено [PERSON] . Ухвалою від 24 листопада 2023 року вищевказану позовну заяву залишено без руху, надано строк на усунення недоліків. Ухвалою від 05 грудня 2023 року відкрито провадження у справі за позовом, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву, а позивачу відповіді на відзив. Відповідачем поданий відзив на позов, в обґрунтування якого зазначає, що твердження позивача про те, що він проживає з бабусею не відповідає дійсності, оскільки, квартира на праві власності належить відповідачу. По-друге, позовна заява не містить доказів невиконання своїх батьківських обов`язків відповідачем. По-третє, зазначає, що бабуся має вплив на онука, тому позивач звернувся з вказаною позовною заявою до суду. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав викладених у позові, просив його задовольнити. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, просила відмовити у його задоволенні. Судом встановлено, що позивач, народився [INFO] в м. Києві, батьками є [PERSON] , 1956 р.н. та [PERSON] 1975 р.н., що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] (а.с. 5). Також, встановлено, що позивач навчається у ліцеї № 4 у м. Буча, що підтверджується довідкою директора ліцею № 504 від 08.11.2023 року (а.с. 7). Позивач проживає разом із бабусею, матір`ю та [PERSON] , що підтверджується актом депутата Бучанської міської ради про встановлення факту проживання/без реєстрації/ під час окупації російськими віськами від 19.04.2022 року (а.с. 10). У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) З огляду на наведене, проаналізувавши встановлені вище обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення із відповідача аліментів на користь позивача на утримання неповнолітнього сина. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч. 3 ст. 179 СК України неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Вирішуючи питання розміру аліментів, суд у відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15. 05. 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», а також ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння. При цьому, судом приймаються до уваги також положення ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, згідно з якими розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також судом беруться до уваги положення ч. 5 ст. 183 ст. 182 Сімейного кодексу України, якими передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Зважаючи на встановлений ст. 180 Сімейного кодексу України спільний обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд доходить висновку, що позов належить задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову. Згідно із ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн., а саме за ставками судового збору, що діяли на момент звернення позивача із даним позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved