Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

У листопаді 2022 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом у якому просить визнати спільною сумісною власністю подружжя, житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; автомобіль марки ГАЗ, реєстраційний номер [NUMBER] . та визнати за нею право власності на 1/2 частину зазначеного житлового будинку з господарськими будівлями, на земельну ділянку з кадастровим номером 1824081000:02:001:0106 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та автомобіль марки ГАЗ, реєстраційний номер [NUMBER] В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що з 2008 року по 2014 рік проживала разом з [PERSON] , без реєстрації шлюбу. За період спільного проживання у них народився син, [PERSON] , [INFO] , батьком якого в свідоцтві про народження вказаний відповідач. 07.11.2014 між ними був зареєстрований шлюб. 11.04.2011 вони придбали земельну ділянку в [ADDRESS] , для ведення особистого селянського господарства, в рівних частках. В 2014 році земельна ділянка була поділена на дві рівні частини. Згодом, на земельні ділянки було виготовлено технічну документацію по зміні цільового використання земельних ділянок, внаслідок цього земельній ділянці на якій розпочато будівництво присвоєно кадастровий номер 1824081000:02:001:0106, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 11.08.2015 для будівництва житлового будинку був виданий Будівельний паспорт. З 2015 року по 2018 рік будівництво житлового будинку з надвірними та господарськими будівлями, було фактично завершено. Всі інші облаштування, внутрішнє та зовнішнє оздоблення, облаштування подвір`я було завершено повністю на кінець 2019 року. Новоград-Волинським міжміським бюро технічної інвентаризації Житомирської обласної ради був виготовлений технічний паспорт та в 2021 році даний будинок був зданий в експлуатацію та подано декларацію про готовність об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта. 24.12.2021 було проведено реєстрацію права власності на будинок на [PERSON] 27 травня 2020 року Новоград-Волинським міськрайонним судом шлюб між мною та відповідачем було розірвано. До моменту розлучення відповідач відносно будинку жодних претензій не мав, згодом своєю поведінкою вказував на те, що не планує дотримуватися, домовленостей з приводу спільно нажитого майна та став створювати нестерпні умови для проживання її і дитини в спільно побудованому будинку, став вимагати від неї, щоб вона залишила будинок, так як він вважає, що будинок належить йому особисто, з підстав наявності оформлених на Відповідача документів на будинок. Також, за період шлюбу, ними було придбано автомобіль марки ГАЗ, державний номер [NUMBER] , що належить нам на праві спільної сумісної власності. Даний автомобіль був придбаний у занедбаному стані, ремонт та відновлення автомобіля вони проводили на спільні кошти. Тому була змушена звернутись до суду із зазначеним позовом. Відповідачем подано відзив в якому зазначив, що будинок, який позивач просить визнати спільною сумісною власністю подружжя, був збудований не за спільні кошти, а за кошти які передали їм його батьки. Кошти які позивач отримала в кредит, були використані на навчання дочки від попереднього шлюбу. Зокрема будівництво будинку та здача його в експлуатацію відбулась після припинення шлюбу. Що стосується автомобіля, то вони ним користувались, але вони його не купували. Автомобіль САЗ3507 був виданий його батьками, як майновий пай після розподілу радгоспу. Тому просить у задоволенні позову відмовити за недоведеністю обставин спільної сумісної власності подружжя. Позивачем подано відповідь на відзив в якій вона зазначила, що твердження відповідача є безпідставними, щодо коштів які вона отримала у кредит, вони були витрачені на будівельні матеріали. А не навчання дочки, оскільки дочка навчалась на безкоштовній формі навчання, а з 2013 року працювала та самостійно оплачувала свої потреби. Твердження відповідача щодо безкоштовного набуття автомобіля САЗ 3507 в користування його батьків, спростовуються договором купівлі-продажу транспортного засобу № 000851 від 22.09.2018, відповідно до якого за спільні кошти було сплачено вартість автомобілю. Щодо введення в експлуатацію будинку після розлучення, даний факт вона не заперечує, але в будинку почали проживати з 2017 року, на момент переїзду будинок був фактично завершений та придатний для проживання. Станом на 2019 рік всі роботи по обладнанню будинку були завершені. У судовому засідання позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, зазначених у відзиві. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є матір`ю відповідача. Дійсно, її син та [PERSON] перебували в шлюбі, який було розірвано в 2020 році. Син будував будинок за власні кошти на своїй земельній ділянці. В експлуатацію будинок не здавав та не підписував жодних документів з цього приводу. Підтвердила, що будинок будувався за кошти сина, [PERSON] та кошти, які надавала вона. Не заперечувала факт проживання в спірному будинку сина та [PERSON] . Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 2008 року по 2014 рік проживала разом з [PERSON] , без реєстрації шлюбу. В період спільного проживання у них народився син, [PERSON] , [INFO] , батьком якого в свідоцтві про народження вказаний відповідач. 07.11.2014. між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 27.05.2020 року шлюб між сторонами - розірвано. 11.04.2011 згідно Договору купівлі-продажу сторони придбали земельну ділянку в [ADDRESS] площею 0,6821 га, кадастровий номер 1824081000:02:001:0029, для ведення особистого селянського господарства, в рівних частках. В 2014 році земельна ділянка була поділена на дві рівні частини: земельна ділянка з кадастровим номерам 1824081000:02:001:0107, з цільовим призначення для ведення особистого селянського господарства та земельна ділянка з кадастровим номерам 1824081000:02:001:0106, для ведення особистого селянського господарства. На вищезазначені земельні ділянки було виготовлено технічну документацію по зміні цільового використання земельних ділянок, внаслідок цього земельній ділянці на якій розпочато будівництво присвоєно кадастровий номер 1824081000:02:001:0106, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 11.08.2015 року для будівництва житлового будинку був виданий відділом містобудування, архітектури і будівництва Новоград-Волинської РДА будівельний паспорт. Новоград-Волинським міжміським бюро технічної інвентаризації Житомирської обласної ради був виготовлений технічний паспорт на будинок по [ADDRESS] . В 2021 році даний будинок був зданий в експлуатацію та подано декларацію про готовність об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності будинок по [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності. Із змісту нормативних положень глав 7 та 8 СК України власність у сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. З огляду на вище наведене суд приходить до висновку, що спірний житловий будинок споруджений сторонами під час шлюбу, за рахунок спільних коштів та спільної праці, зареєстрований за [PERSON] , а тому є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Даний факт підтверджується і тим, що в період спільного проживання [PERSON] від 09.08.2013 згідно договору позики отримала ДП Новоград-Волинський лісгосп АПК позику в розмірі 50 000,00 грн., яка була повернута в повному обсязі. [PERSON] працювала в ДП Новоград-Волинський лісгосп АПК в період з 2013 до 2016 роки та отримувала дохід. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В постанові Пленуму ВСУ № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року зазначено, що при поділі майна подружжя, яке належить їм на праві спільної сумісної власності вважається, що частки майна чоловіка та дружини є рівними, якщо інше не визначене шлюбним договором або домовленістю між ними. Відповідно до п.п. 23,24 даної постанови, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у ст. 69 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] був набутий у власність під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, на підставі ст. 61 СК України, він є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - сторін у справі, а тому вказане майно подружжя підлягає поділу. Що стосується позовних вимог в частині автомобілю марки ГАЗ, державний номер [NUMBER] , то суд відмовляє у задоволені позову в цій частині з наступних підстав. В позовній заяві [PERSON] просить визнати спільною сумісною власність подружжя автомобіль марки ГАЗ, реєстраційний номер [NUMBER] та визнати за нею право власності на 1/2 автомобіля. Як вбачається з матеріалів справи відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу від 22.09.2018 року [PERSON] на праві власності належить автомобіль САЗ. Автомобіля ГАЗ у власності [PERSON] та [PERSON] не має. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial