Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

До Малиновського районного суду м.Одеси надійшла справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання фраудаторнго договорору недійсним, скасування рішення державного реєстратора, припинення та поновлення речових прав, в якому позивач зазначав наступні обставини. В провадженні Овідіопольського районного суду Одеської області знаходиться справа №509/2987/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Обслуговуючий кооператив «Арт Вілль» про поділ майна подружжя та стягнення грошових коштів. 12.04.2023р. відповідач за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А., придбала у власність двокімнатну квартиру загальною площею 45,1кв.м., житловою площею 30,2кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] . 29.05.2023р. представником позивача у присутності відповідача [PERSON] заявлено клопотання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS] , яка зареєстрована за відповідачем. Підставою для забезпечення позову були позовні вимоги про стягнення з відповідача 3\~268 064,70грн. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 30.05.2023р. зокрема накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , яка зареєстрована за відповідачем. Однак, 31.05.2023р. відповідач уклала зі своїм батьком [PERSON] договір дарування вказаної квартири, який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А., а отже державна реєстрація обтяження арешту на спірну квартиру є неможливою, оскільки арешту підлягає квартира, яка не належить [PERSON] . Позивач зазначає, що укладений між відповідачами договір дарування є фіктивним, оскільки був направлений на уникнення звернення на вказану квартиру у разі задоволення його позову про стягнення з відповідача грошових коштів. Посилаючись на викладене, просив визнати недійним договір дарування, посвідчений 31.05.2023р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. серія та номер 1785, згідно якому [PERSON] подарувала [PERSON] двокімнатну квартиру загальною площею 45,1кв.м., житловою площею 30,2кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 67833729 від 31.05.2023р. 18:08:57, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Іллічова Наталія Артемівна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 276037651101; скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Іллічової Наталії Артемівни, Одеський міський нотаріальний округ, Одеська область про реєстрацію речових прав [PERSON] на квартиру загальною площею 45,1кв.м., житловою площею 30,2кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; припинити речові права [PERSON] на квартиру загальною площею 45,1кв.м., житловою площею 30,2кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 67833729 від 31.05.2023р. 18:08:57, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Іллічова Наталія Артемівна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 276037651101 та поновити речові права [PERSON] на квартиру загальною площею 45,1кв.м., житловою площею 30,2кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , які виникли на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер:1318, виданий 12.04.2023р., видавник Іллічова Н.А., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 67186054 від 12.04.2023р. 18:15:00, приватний нотаріус Іллічова Наталія Артемівна, Одеський міський нотаріальний округ, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 276037651101. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимог в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідачів проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що квартира загальною площею 45,1кв.м., житловою площею 30,2кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , не є предметом поділу майна колишнього подружжя і до того ж позивачем помилково обраний спосіб захисту своїх прав, оскільки фраудаторні правочини зазвичай укладаються після відкриття провадження і до першого судового засідання у справі про стягнення коштів, а відповідач немає будь-яких боргових зобов`язань перед позивачем. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд прийшов до наступних висновків. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Судом встановлено,\~що заочним рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 06.12.2021р., яке набрало законної сили 13.01.2022р., шлюб, зареєстрований 18.07.2009р. Третім Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №202, між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с.112-113) 31.07.2022р. до Овідіопольського районного суду Одеської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа Обслуговуючий кооператив «Арт Вілль» про поділ майна подружжя та стягнення грошових коштів, в якому серед інших вимог просив стягнути з [PERSON] на свою користь грошові кошти у розмірі 335,40дол.США та 1\~097 497,50грн., які є його особистою приватною власністю.(а.с.7-13) Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 28.05.2023р. [PERSON] 12.04.2023р. за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. серія та номер: 1318, придбала у власність двокімнатну квартиру загальною площею 45,1кв.м., житловою площею 30,2кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 67186054 від 12.04.2023р. 18:15:00, приватний нотаріус Іллічова Наталія Артемівна, Одеський міський нотаріальний округ, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 276037651101.(а.с.14,86) Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 30.05.2023р. зокрема накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , право власності на яку зареєстровано за [PERSON] .(а.с.15-16) 31.05.2023р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. посвідчено договір дарування від 31.05.2023р. серія та номер 1785, згідно якому [PERSON] подарувала [PERSON] двокімнатну квартиру загальною площею 45,1кв.м., житловою площею 30,2кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 67833729 від 31.05.2023р. 18:08:57, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Іллічова Наталія Артемівна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 276037651101. (а.с.17,84) Відповідно до\~статті 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. За змістом частини п`ятої\~статті 203 ЦК України\~правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6\~статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно із частинами другою та третьою\~статті 13 ЦК України\~при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку). Боржник (дарувальник), який відчужує майно на підставі безвідплатного договору на користь іншої особи після пред`явлення до нього позову про стягнення грошових коштів, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора, оскільки уклав договір дарування, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6\~статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя\~статті 13 ЦК України). У постанові Верховного Суду від 24.07.2019р. (справа №405/1820/17) зазначено, що вирішуючи питання про наявність підстав для визнання недійсним правочину внаслідок укладення договору, зміст якого суперечить\~ЦК України, Верховний Суд врахував, що: 1) відповідач відчужив майно після пред`явлення до нього позову про стягнення заборгованості; 2) майно відчужене на підставі безвідплатного договору; 3) майно відчужене на користь близького родича; 4) після відчуження спірного майна у відповідача відсутнє інше майно, за рахунок якого він може відповідати за своїми зобов`язаннями перед кредитором. Водночас, за висновками Верховного Суду, будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину.При цьому, та обставина, що правочин із третьою особою, за яким боржник відчужив майно, реально виконаний, не виключає тієї обставини, що він направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника та, відповідно, може бути визнаний недійсним на підставі загальних засад цивільного законодавства. Фраудаторні правочини (правочини, що вчинені боржником на шкоду кредиторам) в законодавстві України регулюються тільки в певних сферах (зокрема: у банкрутстві (стаття 20 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкротом»); при неплатоспроможності банків (стаття 38 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; у виконавчому провадженні (частина четверта\~статті 9 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження»). Відповідно до змісту\~статті 234 ЦК України\~фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої\~статті 203 ЦК України, що за правилами\~статті 215 цього Кодексу\~є підставою для визнання його недійсним відповідно до\~статті 234 ЦК України. Згідно з частиною першою\~статті 717 ЦК України\~за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі (частина перша\~статті 718 ЦК України). Відповідно до частини другої\~статті 719 ЦК України\~договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття (частина перша\~статті 722 ЦК України). Суд зазначає, що договір дарування квартири [ADDRESS] був виконаний. При фіктивному правочинові має бути відсутнім намір створити правові наслідки на момент його вчинення, і як наслідок неможливе виникнення будь-яких майнових наслідків (передача майна), оскільки такий правочин не може їх породжувати. Матеріали справи не містять наданих позивачем доказів вчинення фіктивного правочину з обох сторін та на підтвердження умислу відповідачів на укладення договору дарування без наміру створення правових наслідків, які ними обумовлювалися, оскільки реєстрація права власності на спірну квартиру за [PERSON] свідчить про реальність настання правових наслідків правочину. На час укладення правочинів нерухоме майно під будь-якою забороною не перебувало, виконавче провадження з приводу виконання рішення суду про стягнення з [PERSON] грошових коштів не відкривалося і взагалі будь-яких договірних або боргових зобов`язань, в яких би [PERSON] була б боржником, в матеріалах справи немає. Наявність в провадженні Овідіопольського районного суду Одеської області справи про поділ майна подружжя не є підставою для висновку про фіктивність правочинів у розумінні положень\~статті 234 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про безпідставність заявлених позовних вимог та у зв`язку з цим відмову в задоволенні позову [PERSON] .

Outcome: dismissed