Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. У позовній заяві позивачем викладено наступну позицію. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 14.08.2012. Від даного шлюбу у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 12.11.2012 у справі №203/5256/12 стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/5 частини його заробітку (доходу), але не менше 350% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти стягуються з 25.09.2012 щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. На даний час позивач одружився із [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] та [INFO] у них народилася дочка [PERSON] .. Наразі, у позивача змінився сімейний стан, оскільки забезпечує матеріальне утримання дружини, дочки [PERSON] та 83-річного батька дружини [PERSON] , який є інвалідом 3 групи. Всі члени родини проживають разом із позивачем в [ADDRESS] . Отже, у зв`язку зі зміною сімейного стану існують підстави для зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на користь відповідачки у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного, просить зменшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 12.11.2012 по справі 203/5256/12 та стягувати з нього аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Також просив стягнути із відповідачки понесені ним судові витрати у вигляді сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. \~ \~ \~ \~Відповідачкою [PERSON] подано відзив на позовну заяву (а.с. 43а-46), у якому викладено наступну позицію. \~ \~ \~ \~Відповідачка вважає, що викладені позивачем підстави для зменшення розміру аліментів, як то зміна сімейного стану, не підтверджені відповідними доказами. Разом із тим, відповідачка вважає, що народження у позивача другої дитини не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів за умови відсутності доказів погіршення його майнового стану. Щодо перебування на утриманні позивача дружини та її 83-річного батька, то позивачем також не надано доказів того, що дружина є непрацездатною, потребує утримання та таке утримання їй надається позивачем. Окрім того, СК України не передбачено обов`язку утримувати свою працездатну дружину. Так саме, СК України не містить обов`язку утримувати батька дружини, навіть і непрацездатного. Щодо змін майнового стану відповідачки та збільшення її витрат, то відповідачка регулярно несе додаткові витрати пов`язані з проходження дочкою лікування у стоматолога. Окрім того, у відповідачки на утриманні перебуває її мати [PERSON] , яка є пенсіонером, відтак вважається непрацездатною. З огляду на викладене, просить в задоволенні позову відмовити, а також стягнути із позивача понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн.. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 15.08.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] , розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (а.с. 26). Ухвалою суду від 20.12.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 68). В судове засідання сторони та їх представники не з`явилися, представниками сторін подано до суду заяви, в яких вони просили провести розгляд справи по суті у їх відсутність, підтримали позиції, що викладені у позовній заяві та відзиві на позовну заяву (а.с. 37, 74). Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається, неявки сторін не перешкоджає вирішенню спору, а відтак судом ухвалено проводити судове засідання у відсутність сторін. Відповідно до частини другої\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього\~Кодексу\~проводиться судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі\~ст. 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши наявні у матеріалах справи заяви по суті, докази, оцінивши їх в сукупності, судом установлені такі фактичні обставини та відповідні їм спірні правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, позивач як на підставу своїх позовних вимог вказав, що після ухвалення рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання їх спільної із відповідачкою неповнолітньої дитини у нього змінився сімейний стан, зокрема від другого шлюбу 19.03.2013 народилася друга дитини, яка перебуває на його утриманні, а також на його утриманні перебуває дружина [PERSON] та її 83-річний батько [PERSON] , який є інвалідом 3 групи, а тому просить зменшити розмір аліментів, які з нього стягуються з 1/5 частини його доходу на 1/6 частину його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про зменшення розміру аліментів, що стягуються за рішенням суду. Відповідно до копії рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 12.11.2012 у справі №203/5256 стягнуто з [PERSON] , [INFO] , і/н [NUMBER] , жителя [ADDRESS] , працюючого директором Рівненського представництва приватного підприємства «Ітера», на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/5 частини від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.09.2012 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6, https://reestr.court.gov.ua/Review/27631892). На підставі вказаного рішення суду 27.11.2012 Вінницьким районним судом Вінницької області було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/5 частини від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.09.2012 до досягнення дитиною повноліття (а.с. 15). Постановою старшого державного виконавця Відділу ДВС Вінницького РУЮ Киричук В.Ф. від 09.06.2016 відкрито виконавче провадження №51354279 про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/5 частини від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.09.2012 до досягнення дитиною повноліття (а.с. 16). Відповідно до Розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, що виданий Вінницьким відділом Державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) станом на 26.07.2023 у боржника (позивача) [PERSON] відсутня заборгованість по сплаті аліментів (а.с. 17-19). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7) [PERSON] та [PERSON] 04.04.2013 зареєстрували шлюб, після реєстрації якого [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). З копії довідки серії МСЕ №001285 (а.с. 9) вбачається, що [PERSON] має третю групу інвалідності загального захворювання довічно. Згідно копії довідки Департаменту цифрової трансформації та забезпечення адміністративних послуг Рівненської міської ради №15981 від 17.07.2023 (а.с. 10) в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії довідки Центр ПМП «ПАВЛІН» дитині [PERSON] рекомендовано лікування ортодонтичне брекет-системою на обидві щелепи (а.с. 53). З копій актів виконаних робіт, квитанції про оплату та плану лікування (а.с. 47, 48, 49, 50, 51, 52, 54) вбачається, що відповідачкою [PERSON] оплачувалися для дитини [PERSON] медичні стоматологічні послуги на загальну суму 4600,00 грн. Відповідно до копії свідоцтва про народження відповідачки [PERSON] (а.с. 56) її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . З копії пенсійного посвідчення серії [NUMBER] (а.с. 55) вбачається, що [PERSON] є пенсіонеркою та отримує пенсію за віком. Згідно копії довідки Якушинецької сільської ради №2533/02-06 від 25.10.2023 до складу сім`ї [PERSON] входять [PERSON] дочка, [INFO] , та [PERSON] онука, [INFO] (а.с. 57). Відповідно до ч. 1 ст. 81\~ЦПК України кожна\~сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд враховує вимоги ст. 80\~ЦПК України,\~зокрема достатність\~доказів для вирішення справи, наданих до суду. Згідно частини другої статті 51\~Конституції України батьки\~Зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51\~Конституції України). Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7 та 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ(78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно з ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року N 3 відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.\~Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Наведена правова норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, а й низка інших норм, які стосуються обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 СК «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року №6-143цс13. За змістом ст.182 ЦПК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. В обґрунтування заявлених позовних вимог про зменшення розміру аліментів з 1/5 до 1/6 частки усіх доходів, [PERSON] зазначив, що в нього змінився сімейний стан, а саме на його утриманні з`явилась ще одна неповнолітня дитина. Окрім того, він забезпечує матеріальне утримання своїй дружини [PERSON] та її 83-річному батьку, який є інвалідом 3 групи. Проте, позивачем не доведено належними засобами доказування обставини, що його матеріальний стан у порівнянні з 25.09.2012 (дата початку стягнення аліментів) погіршився станом на 08.08.2023 (дата подання позову про зменшення розміру аліментів), та неможливості здійснення виплати аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у раніше визначеному судом розмірі. Окрім того, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що на його утриманні, чи то в силу закону, чи то в силу відповідного рішення суду, перебувають дружина [PERSON] , яка є особою працездатного віку, та її батько [PERSON] .. Згідно висновку, викладеного в Постанові Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі №565/2071/19, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншими. Отже, суд констатує, що зміна сімейного стану позивача, а саме поява на утриманні ще однієї неповнолітньої дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21). Крім цього, з матеріалів справи, зокрема розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, вбачається, що загальна сума доходу [PERSON] з грудня 2022 року значно підвищилася, у позивача відсутня заборгованість по сплаті аліментів. Також суд вважає необхідним зазначити, що визначений рішенням суду від 12.11.2012 розмір аліментів (1/5 частка доходу платника аліментів) є меншою від визначеного нормами СК України (1/4 частка доходу платника аліментів) розміру аліментів, що стягуються на одну неповнолітню дитину. Отже, позивачем не доведено, що сплата аліментів у визначеному судовим наказом розмірі ставить його у складне матеріальне становище, а його дохід після сплати аліментів є недостатнім для власного утримання, та утримання його сім`ї у новому шлюбі. Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що виходячи з закріплених частиною 9 статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, визначений раніше рішенням суду розмір аліментів в розмірі 1/5 частки від доходу, сприятиме гармонійному фізичному та духовному розвитку дитини, а платник аліментів, враховуючи встановлені судом обставини, має можливість нести відповідні витрати. Аліменти у вказаному розмірі є помірною сумою, не завищеною у нинішніх умовах з урахуванням віку та потреб дитини, також не будуть створювати відповідачу додаткові труднощі матеріального характеру та не позбавлять позивача, його дружину та дитину [PERSON] , [INFO] , належного матеріального забезпечення. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 133\~ЦПК України судові\~витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Так, згідно ст. 141\~ЦПК України судовий\~збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову на відповідача, а у разі відмови в позові - на позивача. Отже, враховуючи, що судом відмовлено в задоволенні заявленого позову, судові витрати необхідно залишити за позивачем. Щодо вимоги відповідачки [PERSON] про стягнення із позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн., то суд зазначає, що відповідачкою не надано жодного належного та допустимого доказу понесення нею таких витрат, а тому дана вимога відповідачки задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed