Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

у вересні 2023 року адвокат Лазарєва Ольга Володимирівна звернулась до Дарницького районного суду міста Києва в інтересах [PERSON] (далі - [PERSON] , позивач) з позовом до Київської міської ради (далі - КМР, відповідач), третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Байдик Тамара Михайлівна (далі - ПН КМНО Байдик Т.М. , третя особа), про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. На обґрунтування своїх вимог зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме 1/4 частину квартири [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі договору купівлі-продажу квартири. У встановлений законом строк позивач звернулась до ПН КМНО Байдик Т.М. із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] . 25 жовтня 2022 року ПН КМНО Байдик Т.М. було відкрито спадкову справу № 03/2022. Оскільки інших спадкоємців крім позивача немає, 17 липня 2023 року ПН КМНО Байдик Т.М. було видано свідоцтво про право на спадщину, яка складається з 1/4 частки квартири [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] , на підставі якого було проведено державну реєстрацію права власності. Крім того, позивач у своїй заяві про видачу свідоцтва про прийняття спадщини просили також видати свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частину квартири [ADDRESS] після померлої [PERSON] , яка відповідно до договору купівлі-продажу квартири була одним з чотирьох співвласників зазначеного об`єкту нерухомого майна. Проте, 26 липня 2023 року ПН КМНО Байдик Т.М. було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропущенням строку подачі заяви для прийняття спадщини. [PERSON] , яка померла [INFO] , була рідною тіткою діда позивачки з боку батька - [PERSON] . Після її смерті [PERSON] (племінник [PERSON] ) виявився єдиним прямим спадкоємцем. Його батько - рідний брат померлої [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] . Вказує, що [PERSON] , як племінник померлої [PERSON] отримав право спадкування за правом представлення, тобто мав спадкувати все те майно, яке залишилось після померлої і право на спадкування якого мав би його батько [PERSON] як би на момент відкриття спадщини був би живий. Звертає увагу суду, що окрім 1/4 частини квартири [ADDRESS] , померла [PERSON] також була власницею квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в якій спадкодавиця була зареєстрована. Протягом більше 20 років спадкодавиця [PERSON] була громадянкою рф та постійно проживала в зазначеній вище квартирі. Батьком позивача на виконання вимог законодавства було підготовлено заяву про прийняття спадщини, яка була направлена до органів нотаріату рф. На підставі зазначеної заяви нотаріусом м. москва було відкрито спадкову справу № 558/2021. Таким чином, [PERSON] в межах встановленого законом строку прийняв спадщину шляхом подання відповідної заяви до органів нотаріату рф, а отже вважається таким, що прийняв спадщину. Позивач була впевнена, що батько прийняв спадкове майно після померлої [PERSON] у зв`язку з поданням останнім заяви про прийняття спадщини за місцем проживання спадкодавця, але не отримав свідоцтво про право на спадщину, і саме тому звернулась до приватного нотаріуса КМНО Байдик Т,М, за отриманням свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] . Проте виявилось, що до нотаріуса на території України [PERSON] не звертався і спадкова справа щодо померлої [PERSON] на території України не відкривалась. Просить визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 1/4 частину квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] та встановити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями позов передано судді Гусак О.С. Ухвалою від 13 вересня 2023 року позов залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків п`ять днів з вручення вказаної ухвали. 11 жовтня 2023 року від представника позивача - адвоката Лазарєвої О.В. надійшла заява на усунення недоліків. Ухвалою від 11 жовтня 2023 року позов прийнято до розгляду за правилами загального провадження та призначено підготовче засідання на 28 листопада 2023 року. 28 листопада 2023 року справу знято з розгляду в зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Гусак О.С. Наступною датою підготовчого засідання визначено 18 січня 2024 року. 18 січня 2024 року представник позивача адвокат Лазарєва О.В. просила витребувати у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Байдик Т.М. матеріали спадкової справи № 03/2023 відкритої після померлої [PERSON] , оскільки предметом позову є встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. Представник відповідача та третя особа до суду не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. Ухвалою від 18 січня 2024 року клопотання задоволено. Відкладено розгляд справи на 28 березня 2023 року. 5 березня 2024 року від ПН КМНО Байдик Т.М. надійшли витребувані матеріали. 28 березня 2023 року протокольною ухвалою закрито підготовче засідання та продовжено розгляд справи по суті. Представник позивача - адвокат Лазарєва О.В. вимоги позовної заяви підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача та третя особа до суду не з`явились, про розгляд справи повідомлялись у встановлено законодавством порядку, причини неявки не повідомили. Суд вважає за можливе провести розгляд справи за їх відсутності. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, встановив наступні обставини. В судовому засіданні встановлено, що батьками [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 27, 29, 30), отже вони є рідними братом та сестрою. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири, зареєстрованому на товарній біржі «Українська біржа Десятинна» 28 січня 2000 року, реєстраційний № 0168-127 та зареєстрованому Київським міським БТІ 10 лютого 2000 року, реєстровий № 3590 співвласниками зазначеного об`єкту нерухомого майна вказані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 37-39). 11 грудня 1970 року [PERSON] було присвоєно прізвище « [PERSON] » у зв`язку з укладенням шлюбу з [PERSON] (а.с. 32). [PERSON] помер [INFO] згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 28). [PERSON] народився [INFO] , про що видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] , в графі батько вказано « [PERSON] » (а.с. 26). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 33). Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Байдик Т.М. заведено спадкову справу 03/2023 після померлої [INFO] гр. [PERSON] (а.с. 16-18). Її єдиним прямим спадкоємцем став племінник [PERSON] , який виявив бажання прийняти спадщину після неї. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прилуцькою Н.М. посвідчено заяву [PERSON] про прийняття спадщини після смерті гр. [PERSON] , яку зареєстровано в реєстрі за № 1236, 1237 (а.с. 43-44). Вказана заява була направлена до органів нотаріату рф. [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 17 березня 1990 року (а.с. 23). 12 серпня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1141, дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 24). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с. 25). Позивач звернулась до приватного нотаріусам Київського міського нотаріального округу Байдик Т.М. із заявою про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] 25 жовтня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Байдик Т.М. було відкрито спадкову справу № 03/2022, номер у Спадковому реєстрі № 69837541 (а.с. 42). 17 липня 2023 року приватним нотаріусом Байдик Т.М. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з 1/4 частки квартири [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] , зареєстроване в реєстрі за № 262 (а.с. 40). На підставі виданого свідоцтва було проведено державну реєстрацію права власності на 1/4 частину зазначеної вище квартири на ім`я [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав від 17 липня 2023 року (а.с. 41). Одночасно [PERSON] звернулась до приватного нотаріусам Київського міського нотаріального округу Байдик Т.М. із заявою про прийняття спадщини після померлої двоюрідної баби [PERSON] , а саме: частки квартири [ADDRESS] (а.с. 137). Однак, 26 липня 2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Байдик Т.М. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з пропущенням строку подачі заяви для прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України встановлено, що у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. [PERSON] також була власницею квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в якій спадкодавиця була зареєстрована. Протягом більше 20 років спадкодавиця [PERSON] була громадянкою рф та постійно проживала в зазначеній вище квартирі. Іноземний елемент у спадкуванні може виражатися в одній з таких трьох ознак: 1) спадкодавець або спадкоємець є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; 2) спадщина знаходиться на території іноземної держави; 3) юридичний факт, який створює, змінює чи припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави. За наявності хоча б однієї із перелічених вище ознак, до відносин спадкування будуть застосовуватися положення ЗУ «Про міжнародне приватне право». За загальним правилом, спадкові відносини регулюються правом держави, у якій спадкодавець мав останнє місце проживання, якщо спадкодавцем не обрано в заповіті право держави, громадянином якої він був. Згідно ст. 71 цього Закону, спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України. Окрім ЗУ «Про міжнародне приватне право», спадкування з іноземним елементом може регулюватися низкою міжнародних документів, присвячених питанням іноземного спадкування. 22 січня 1993 року у рамках країн СНД, з метою забезпечення належного захисту прав і законних інтересів громадян та осіб, що проживають на їхніх територіях, була підписана Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах (далі - Конвенція). 10 листопада 1994 року Верховною Радою України ратифіковано цю Конвенцію та 14 липня 1995 року вона набула чинності для України. Конвенція застосовується у відносинах України з Республікою Білорусь, Азербайджанською Республікою, Республікою Узбекистан, російською федерацією, Республікою Казахстан, Республікою Таджикистан, Республікою Вірменія, Киргизькою Республікою, Республікою Молдова, Грузією та Туркменістаном. Громадяни кожної із держав-учасниць цієї Конвенції (далі - Договірні Сторони), а також особи, що проживають на їхніх територіях, користуються на території всіх інших Договірних Сторін по відношенню до своїх особистих і майнових прав таким самим правовим захистом, як і власні громадяни даної Договірної Сторони. Згідно зі ст. 44 Конвенції громадяни кожної із Договірних сторін можуть спадкувати на територіях інших Договірних сторін майно чи права за законом чи за заповітом на рівних умовах і в тому ж об`ємі, як і громадяни даної Договірної сторони. Відповідно до ст. 45 цієї Конвенції право спадкування майна, крім випадків, передбачених пунктом 2 вказаної статті, визначається по законодавству тієї Договірної Сторони, на території якої спадкодавець мав останнє місце проживання. Пунктом 2 ст. 45 Конвенції визначено, що право спадкування нерухомого майна визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої знаходиться це майно. Статтею 48 Конвенції передбачено, що провадження в справах про спадкування рухомого майна компетентні вести установи Договірних Сторін, на території яких спадкодавець мав останнє місце проживання на час своєї смерті. Провадження в справах про спадкування нерухомого майна компетентні вести установи Договірних Сторін, на території яких знаходиться нерухоме майно. Для видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус України перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Для оформлення спадкових прав після померлого необхідно звернутися до державної нотаріальної контори за місцем його проживання (реєстрації), оскільки місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Отже, [PERSON] було направлено заяву про прийняття спадщини після смерті гр. [PERSON] до органів нотаріату рф. В обґрунтування поважності причин, які слугували підставою пропуску строку для прийняття спадщини після смерті двоюрідної баби позивачпосилалась на те, що її батьком було подано заяву до відповідних органів рф, та він вважав себе таким, що прийняв спадщину. 24 лютого 2022 року Указом Президента України 64/2022 на території України введено воєнний стан по всій території України у зв`язку з воєнною агресією росії. 1 грудня 2022 року Верховною Радою України прийнятий Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», який набрав чинності 23 грудня того ж року. Зупинена дія Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у місті Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року№ 240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у місті Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року № 140/98- ВР, у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь. Відповідно до статті 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Спадкова трансмісія - це перехід права на прийняття спадщини від померлого спадкоємця, який не встиг реалізувати своє право на прийняття спадщини до його спадкоємців, тобто - перехід права, а не виникнення права на спадкування після смерті першого спадкодавця. Право на прийняття спадщини за трансмісією у разі його виникнення реалізується на загальних підставах, із урахуванням строків, встановлених статтею 1270 ЦК України. Спадщина може бути прийнята в порядку спадкової трансмісії після спливу строку для прийняття спадщини за письмовою згодою спадкоємців або в судовому порядку, якщо суд визнає причини пропуску цього строку поважними (частини друга, третя статті 1272 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України). Враховуючи ті, обставини, що батько позивача [PERSON] вживав дії щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] , внаслідок військової агресії рф йому за життя не було видано свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] , то суд вважає що причини пропуску позивачем строку є поважними та обґрунтованою є вимога про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню, суд вирішив визначити [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] тривалістю три місяці. Щодо вимог [PERSON] про визнання права власності на 1/4 частину квартиру, яка належала [PERSON] суд вирішив відмовити, оскільки заявлені позивачем вимоги є взаємовиключними.

Outcome: partial