Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Ярошенко С.М., звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обгрунтування якого зазначив, що за адресою [ADDRESS] розташоване нерухоме майно, а саме: телятник на [ADDRESS] , яке перебуває у його володінні. В серпні 2009 року позивач виявив бажання придбати вказаний об`єкт нерухомості, який тоді перебував у володінні ФОП [PERSON] . Таким чином, з серпня 2009 року позивач відкрито та безперервно володіє та користується вказаним об`єктом нерухомості, використовуючи його як склад для зберігання сільськогосподарської продукції, а відповідач по справі не заперечує проти цього, оскільки між ними була домовленість про укладення договору купівлі-продажу зазначеного об`єкту у майбутньому і обидві сторони були в цьому зацікавлені. Довідкою № 1147 від 12.09.2023 року ТОВ «Експертне бюро «Рідний дім» повідомило, що за даними КП Лубенського МБТІ право власності на даний об`єкт нерухомості не зареєстроване, а тому ФОП [PERSON] не мав ніяких майнових прав на спірний об`єкт нерухомості, оскільки право власності за даним підприємством не реєструвалося. Будь-яких правовстановлюючих документів відповідачем позивачу не надано. ТОВ «Експертне бюро «Рідний дім» на замовлення [PERSON] було виготовлено технічний паспорт об`єкту нерухомості, розташованого за адресою [ADDRESS] , а саме- складу А-1 площею 1928,9 кв.м., реєстраційний номер ТІ01:4803-2096-8412-4880 інвентаризаційна справа №1147/23. Враховуючи вищенаведене, просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на вказаний телятник. Ухвалою судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 05.12.2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. (а.с. 35). Ухвалою суду від 07.02.2024 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду (а.с. 55). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Ярошенко С.М. позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з викладених підстав. Представник відповідача- ФОП [PERSON] - адвокат Мартинюк О.С. на електронну адресу суду надіслав заву про розгляд справи у відсутність сторони відповідача. Проти задоволення позовних вимог не заперечують (а.с. 51). Вислухавши думку сторони позивача, дослідивши обставини справи, письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно до ч. 1 ст. 16, п. 1 ч. 2 ст. 16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до статті 328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з положеннями ч. 1, ч. 4 ст.\~344\~ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Судом встановлено, довідкою № 1147 від 12.09.2023 року ТОВ «Експертне бюро «Рідний дім» повідомило, що за даними КП Лубенського МБТІ право власності на склад, розташований за адресою: [ADDRESS] , не зареєстроване (а.с. 7). На замовлення [PERSON] на вказаний об`єкт нерухомого майна був виготовлений технічний паспорт (а.с. 10-13). Як зазначає позивач, в серпні 2009 року він виявив бажання придбати вказаний об`єкт нерухомості, який тоді перебував у володінні ФОП [PERSON] , і з того ж року відкрито та безперервно ним володіє та користується для зберігання сільськогосподарської продукції, а відповідач по справі не заперечує проти цього. Аналізуючи поняття добросовісності володіння, як підстави для набуття права власності за набувальною давністю за статтею 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Норми цієї статті не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалося на підставі договірних зобов`язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), чи у будь-який інший передбачений законом спосіб, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. У пункті 9 постанови пленуму Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Отже, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Зокрема, виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: майно може бути об`єктом набувальної давності; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність; відсутність інших осіб, які претендують на це майно; відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Стороною позивача зазначено, що ФОП [PERSON] був володільцем спірного нерухомого майна. Сам ФОП [PERSON] в особі свого представника- адвоката Мартинюк О.С. у заяві зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Позов про визнання права власності на майно за набувальною давністю не може заявляти особа, яка володіє ним за волею власника і завжди знала, хто є власником цього майна. За набувальною власністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. До аналогічних\~висновків дійшов\~Верховний Суд\~у постанові\~від 15\~листопада 2022\~року у\~справі №\~293/1061/21\~(провадження\~№ 61-4347\~св 22).Аналогічна правова позиція міститься у Постанові ВС Касаційного цивільного суду від 28.04.2020 р. у справі № 552\\1354\\18. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є не обгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відкритість і безперервність володіння нерухомим майном в даному випадку не є достатніми підставами для набуття права власності на нього за правилами статті 344 ЦК України. Суд не приймає до уваги визнання відповідачем позовних вимог, оскільки законодавством чітко визначені підстави набуття відповідними особами права власності за набувальною давністю і суди повинні неухильно дотримуватися вказаних вимог законодавства, у випадку ж задоволення позову це суперечитиме вимогам закону. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed