Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

У грудні 2023 року [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяно. Позовна заява обґрунтована тим, що 09 жовтня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №244. Від шлюбу сторони мають спільних дітей, що на даний момент проживають разом зі позивачкою: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Після значного погіршення сімейних стосунків було досягнуто згоди про розірвання шлюбу. Святошинським районним судом м. Києва було ухвалено рішення від 06 травня 2020 року у справі №759/322/20, яким задоволено позов про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. [PERSON] навчається на 1-му курсі Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського", на факультеті біомедичної інженерії на денній формі навчання за держзамовленням, що підтверджується відповідною довідкою з навчального закладу. Термін навчання становить з 01 вересня 2023 року по 30 червня 2027 року. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.12.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що 09 жовтня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №244. Від шлюбу сторони мають спільних дітей, що на даний момент проживають разом з позивачкою: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Після значного погіршення сімейних стосунків було досягнуто згоди про розірвання шлюбу. Святошинським районним судом м. Києва було ухвалено рішення від 06 травня 2020 року у справі №759/322/20, яким задоволено позов про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. [PERSON] навчається на 1-му курсі Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського", на факультеті біомедичної інженерії на денній формі навчання за держзамовленням, що підтверджується відповідною довідкою з навчального закладу. Термін навчання становить з 01 вересня 2023 року по 30 червня 2027 року. Позивачка зазначає, що відповідач є працездатною особою, інших дітей чи непрацездатних членів сім`ї на утриманні немає. Місце роботи відповідача є служба у Військовій частині [NUMBER] та АТ "Укрзалізниця". Положеннями ч. 1, ч. 3 ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ч. 3 ст. 182 СК України). Аналіз ст. 199, ст. 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Стягнення аліментів на утримання дочки чи сина, які продовжують навчання, є одним із способів захисту інтересів останніх, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, а частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] - син відповідача на день звернення до суду не досяг 23 років, продовжує навчання на денній формі навчання, не працює, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Навчання на денній формі позбавляє [PERSON] можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги. Щодо матеріального стану відповідача, то слід зазначити, що ним не спростовано того факту, що він не може надавати таку матеріальну допомогу. В той же час, обов`язок утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків. Враховуючи викладене, виходячи з рівності обов`язку батьків утримувати дитину, оцінюючи в сукупності зібрані докази, з урахуванням матеріального становища сторін, зокрема суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, потребу в матеріальній допомозі повнолітнього сина, що продовжує навчання на денній формі, суд вважає за необхідним позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 07.12.2023 р. і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення [PERSON] 23 років, що буде належним захистом прав повнолітнього сина. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved