Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

02 листопада 2023 року надійшла позовна заява [PERSON] про\~припинення стягнення аліментів з батька, звільнення від сплати заборгованості за аліментами та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з матері, відповідно до якої просить суд: припинити з 07 серпня 2023 року стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] , у розмірі частини від заробітку (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця, на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , починаючи з 06.05.2016 року і до досягненням дитиною повноліття, що стягуються на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.06.2016 року у справі №333/2313/16-ц, згідно виконавчого листа №333/2313/16- ц. виданого 01.07.2016 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя. Звільнити [PERSON] з 07 серпня 2023 року від сплати заборгованості по аліментам, які стягуються на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.06.2016 року у справі №333/2313/16-ц, згідно виконавчого листа №333/2313/16-ц, виданого 01.07.2016 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя. Стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] , на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 серпня 2023 року і до досягненням повноліття дитини.\~Судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 3 27.01.2007 року по 19.12.2017 року сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.06.2016 року по справі N?333/2313/16-ц, призначено стягнення з [PERSON] , [INFO] (РНОКП [NUMBER] ), який проживає за адресою: [ADDRESS] аліменти на користь [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , щомісяця, у розмірі частини від заробітку (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку починаючи з 06.05.2016 року і до досягненням дитиною повноліття. Після розірвання шлюбу за спільною домовленністю сторін син [PERSON] залишився проживати з матір?ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де й зареєстрований по теперішній час. У зв?язку зі збройною агресією проти України та введенням в Україні воєнного стану, наприкінці травня - початку березня 2022 року [PERSON] разом з сином [PERSON] виїхали за кордон до Польщі, а у червні 2022 року повернулись додому в м. Запоріжжя, Україну. Наприкінці вересня 2022 відповідач разом з сином [PERSON] знову виїхали за кордон до Німеччини, а в ніч з, 06.08.2023 року на 07.08.2023 року повернулись додому в м. Запоріжжя, Україну. [INFO] дитині [PERSON] , [INFO] , виповнилось повні 14 років. 3 07 серпня 2023 року син [PERSON] , [INFO] , перестав проживати з матір?ю [PERSON] , через сварку між ними. Наступного дня син [PERSON] забрав з квартири [ADDRESS] декілька особистих речей, одяг та свій ноутбук, напослідок мати виштовхнула його за двері квартири. 3 07 серпня 2023 року син [PERSON] , [INFO] , находиться на його повному утриманні та проживає разом і позивачем у квартирі [ADDRESS] . Позивач самостійно піклується про спільного сина сторін та забезпечує його усім необхідним. Відповідач з 07 серпня 2023 року не бере ніякої участі у вихованні та утриманні дитини, відмовляється утримувати сина та добровільно не сплачує аліменти на його утримання. З 07 серпня 2023 року син [PERSON] не проживає з матір?ю, а фактично проживає з батьком (позивачем по справі) та повністю знаходиться на його утриманні. Тобто змінився сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення стягнення на користь матері аліментів на утримання дитини, звільнення батька від сплати заборгованості за аліментами (з часу проживання дитини з батьком, знаходження дитини на утриманні батьком) та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини із матері, бо сімейний стан платника аліментів та особи, що їх одержує змінився, а саме син [PERSON] , [INFO] проживає з 07 серпня 2023 року з батьком. Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 03 листопада 2023 року відкрито та прийнято до свого провадження. Вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників судового процесу. 20 листопада 2023 року від відповідача надійшла заява про невизнання позовних вимог. Вважає відсутні підстави для їх задоволення, оскільки син перебував на її утримані. Не заперечу, щодо того факту, що на даний момент син проживає з батьком, однак вважає, що батько примушує його та силоміць утримує, немає належних умов. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити на підставі доводів зазначених у ньому. У судове засідання відповідач не з`явилась, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, заперечує, щодо задоволення позовних вимог. Суд дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, вислухавши пояснення позивача, взявши до уваги заяву відповідача, приходить до наступного висновку. За правилами статті 12\~ЦПК України цивільне\~судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною восьмою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13\~ЦПК України суд\~розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей\~150,\~180 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Статтею 181 СК України\~встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частин першої та другої\~статті 179 СК України\~аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Отже,\~статтею 179 СК України\~врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини. Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей. За змістом\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до частини третьої\~статті 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із положеннями\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно з частиною другою\~статті 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (наприклад, у зв`язку із перебуванням платника аліментів у лавах Збройних Сил України, тяжким матеріальним становищем тощо). Як зазначено у Постанові Верховного Суду від 21.07.2021 року у справі № 477/1165/20 - дана норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Лише за наявності обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Судом встановлено, що\~з 27.01.2007 року по 19.12.2017 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, що підтверджується рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.12.2017 року по справі N?333/5990/17.. Рішення суду набуло законної сили 19.12.2017 року. [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 06.09.2023 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис N?215, де у графі батько зроблено запис [PERSON] та у графі мати зроблено запис [PERSON] . Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.06.2016 року по справі N?333/2313/16-ц, призначено стягнення з [PERSON] , [INFO] аліменти на користь [PERSON] , [INFO] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , щомісяця, у розмірі частини від заробітку (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку починаючи з 06.05.2016 року і до досягненням дитиною повноліття. Згідно зі ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Рішення суду набуло законної сили 21.06.2016 року. Відповідно до відповіді головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі управління міністерства юстиції (м. Одеса) Ружанської М.М. № 83925 від 25 жовтня 2023 року, встановлено, що у відділі перебуває на виконанні виконавче провадження № 51898467 з примусового виконання виконавчого листа № 333/2313/15-ц виданого 01.07.2016 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти. 01.08.2016 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. За змістом частини першої\~статті 18 ЦПК України\~судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. У частині першій\~статті 10 СК України\~зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього\~Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Відповідно до частини четвертої\~статті 273 ЦПК України\~якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. Як зазначено у Постанові Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 520/21069/18, процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності є достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У підпункті 1 пункту 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно із частиною четвертою\~статті 273 ЦПК України\~якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Верховний Суд наголошує на тому, що відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Такі висновки викладені у Постанові Верховного Суду від 04.09.2019 у справі № 711/8561/16-ц. Відповідно до акту про фактичне місце проживання особи без реєстрації від 18 вересня 2023 року складеного [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] встановлено, що [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адрсою: [ADDRESS] . Та фактично проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] з 07 серпня 2023 року син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки від 16 жовтня 2023 року виданого головою правління ОСББ «Чумаченка 14 А» Білою Н., встановлено, що [PERSON] проживає разом з [PERSON] , 2009 року народження, за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження умов проживання від 22 вересня 2023 року за адресою: [ADDRESS] , умови проживання задовільні. Кімнату облаштовано меблями. У хлопця є окреме спальне місце, наявний одяг за сезонами, є ноутбук, канцприладдя. За цієї адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: [PERSON] , батько мешкає, зареєстрований за іншою адресою. [PERSON] , 2009 року народження, мешкає без реєстрації. Стосунки в сім`ї добрі. Хлопець мешкає разом із батьком з серпня 2023 року, коли повернувся з Німеччини. Батько влаштовував сина до 8 класу ЗГ № 90, забезпечив проходження сином медкомісії. Під час бесіди неповнолітній [PERSON] виявив бажання мешкати з батьком. Батько повністю утримує дитину. Як зазначено в Постанові Верховного Суду від 29.06.2022 у справі № 596/826/21-ц щодо звільнення від сплати аліментів, з урахуванням предмета цієї категорії спорів (припинення стягнення аліментів на утримання дитини, звільнення від сплати заборгованості), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина. Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої\~статті 197 СК України\~може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини. Висновки щодо застосування указаних норм матеріального права викладені у постановах Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 477/1165/20, від 03 лютого 2021 року у справі № 125/2525/18, від 26 грудня 2019 року у справі № 219/6287/17, від 26 вересня 2019 року у справі № 760/32225/18, від 27 лютого 2019 року у справі № 307/1186/17. Практика застосування\~статті 197 СК України\~залежить від обставин кожної конкретної справи, з огляду на те, що «обставина, яка має істотне значення» у розумінні частини другої\~статті 197 СК України, у кожному випадку має індивідуальний характер, а питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:\~1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;\~2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;\~3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;\~3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;\~3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;\~4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.\~Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки при подачі позову до суду в частині позовних вимог про стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору у даній категорії справ, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі\~2147 (дві тисячі сто сорок сім) гривень 20 (двадцять) копійок. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial