Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеною заявою про ухвалення додаткового рішення, мотивуючи тим, що 29.02.2024 Липовецьким районним судом Вінницької області було ухвалено рішення у цивільній справі №136/1958/23 за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування, яким позов задоволено у повному обсязі, утім судом не було вирішено питання про судові витрати у справі, зокрема про стягнення судового збору в сумі 2 147,20 грн. та витрат на правничу допомогу в сумі 10\~000 грн., розрахунок вартості якої проведено відповідно до умов договору про надання правової допомоги після ухвалення рішення судом, які позивач просив вирішити. Представник відповідача [PERSON] подав до суду заяву про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, аргументуючи позицію відповідача тим, що відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що позов готував адвокат Гурба М.В., а не позивачі самостійно; не підтверджено необхідність витрачених адвокатом 10 годин на надання адвокатських послуг у даній справі у співставленні із її складністю, тоді як вартість участі його у двох судових засіданнях у співставленні до виконаної роботи у розмірі 10000 грн. є занадто завищеною та має бути зменшена судом, з урахуванням рівня складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсягу та обґрунтованість підготовленого та поданого до суду позову, заяв та матеріалів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), розумності до 5000 гривень. У судовому засіданні представник позивача адвокат Гурба М.А. заяву підтримав та просив її задовольнити в повному обсязі. Суду пояснив, що договір про надання правничої допомоги було укладено з обома позивачами на представництво їх інтересів у даній справі та узгоджувалась ціна договору та порядок її оплати, однак за усною домовленістю між позивачами оплату мав здійснювати [PERSON] , тому такі витрати підлягають стягненню на його користь. Інші учасники цивільного процесу в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомлені про день та час судового засідання. Позивачі [PERSON] та [PERSON] надали до суду заяви про розгляд питання про судові витрати у його відсутність. З огляду на викладене, суд не вбачає перешкод для ухвалення додаткового рішення у відсутність осіб, які не з`явились, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності учасників, які не з`явились. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи в рамках якої розглядається питання про судові витрати, встановив, що 29.02.2024 Липовецьким районним судом Вінницької області було ухвалено рішення, яким задоволено позов у повному обсязі [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/3 частку земельної ділянки, площею 2,7948 га., кадастровий номер 0522287000:05:000:0153, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Щасливської сільської ради Липовецького району Вінницької області, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . У судовому\~засіданні під\~час розгляду\~цивільної справи\~№136/1958/23\~представник позивачів\~повідомляв суд,\~що докази\~понесення позивачами\~витрат на\~правничу допомогу\~будуть подані\~протягом 5\~днів після\~ухвалення судом\~судового рішення. До того ж, звертаючись до суду з позовною заявою, в ній міститься орієнтований розрахунок суми судових витрат, який стороною позивачів буде понесено та визначений у розмірі 12 147,20 грн. (2147,20 грн. судовий збір + 10\~000 грн. вартість правничої допомоги адвоката). Отож з боку сторони позивача (їх представника) у відповідності до вимог\~ст. 141, 175 ЦПК України\~було наведено орієнтований розрахунок судових витрат у позові та зроблено відповідну заяву до закінчення судових дебатів про понесення позивачами судових витрат у даній справі. Позивачем [PERSON] в межах визначеного судом строку, 04.03.2024 було надано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на їх позивачів, [PERSON] , [PERSON] , користь судового збору та на його, [PERSON] , користь витрат на правничу допомогу в сумі 10\~000 грн. На підтвердження судових витрат у вигляді сплати судового збору до матеріалів цивільної справи №136/1958/23 (а.с.1,2) долучено платіжні документи щодо сплати судового збору [PERSON] та [PERSON] відповідно до яких кожним із позивачів сплачено по 1073, 60 грн., питання про які судом не вирішувалось у судовому рішенні, яким розгляд справи закінчено. На підтвердження витрат у вигляді правничої допомоги [PERSON] надав до заяви: Договір про надання правової допомоги №126 від 25.08.2023, який укладено між адвокатом Гурбою Михайлом Васильовичем та [PERSON] , відповідно до якого було досягнуто домовленості щодо надання правової допомоги у справі, визначено розмір гонорару в сумі 1\~000,00 грн. за одну годину; Акт про надану професійну правничу допомогу від 01.03.2024, відповідно до якого сума виконаних робіт становить 10\~000,00 грн., з якого слідує, що адвокатом було надано наступні послуги: вивчення наявних матеріалів та надання консультацій щодо можливих способів захисту і необхідності зібрання додаткових доказів, витрачений час 2 години, вартість 2000 грн.; написання позовної заяви, виготовлення копій доказів, надання допомоги у формуванні матеріалів позовної заяви, тривалість 5 годин, вартість 5000 грн.; участь у підготовчому засідання 1 година, вартість 1000 грн.; участь у судовому засіданні 2 години, вартість 2000 грн., загалом 10 годин та 10\~000 грн.; Розрахунок витрат на професійну допомогу надану [PERSON] згідно договору про надання професійної правничої допомоги за договором №126 від 25.08.2023, вартість у якому визначено за 10 годин роботи 10000 грн. Згідно з пунктом 3 частини першої\~статті 270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ст. 133 ЦПК України). Згідно з положенням пункту 2 частини другої\~статті 141 ЦПК України\~у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Приймаючи до уваги те, що позов задоволено у повному обсязі відтак судові витрати у вигляді судового збору, що сплачений кожним із позивачів підлягають до стягнення із відповідача в повному обсязі в сумі по 1073, 60 грн. кожному, а всього 2147,20 грн. Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Положеннями\~статті 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з пунктом 4 частини першої\~статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"\~(далі -\~Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей\~розподілу судових\~витрат: розмір\~витрат на\~правничу допомогу\~адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану\~зі справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.4 ст.141 ЦПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Відповідно до частини восьмої\~статті 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.1 ч.2 ст.142 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої\~статті 137 ЦПК України). Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у\~постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі N 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі N 925/1137/19, Верховним Судом у\~постановах: від 02 грудня 2020 року у справі N 317/1209/19 (провадження N 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року у справі N 648/1102/19 (провадження N 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі N 554/2586/16 (провадження N 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі N 753/1203/18 (провадження N 61-44217св18), від 15 червня 2021 року у справі N 159/5837/19 (провадження N 61-10459св20), від 01 вересня 2021 року у справі N 178/1522/18 (провадження N 61-3157св21). Указана судова практика є незмінною. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39\~постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі N 904/4507/18, провадження N 12-171гс19). Аналізуючи наведені у позові обґрунтування щодо орієнтованого розміру судових витрат, який стороною позивачів буде понесено, його визначено обома позивачами у розмірі 12 147,20 грн. (2147,20 грн. судовий збір + 10\~000 грн. вартість правничої допомоги адвоката). Разом з цим, заявлена до відшкодування у заяві про ухвалення додаткового рішення сума судових витрат на професійну правничу допомогу заявлена лише [PERSON] та визначена у розмірі 10000 грн., обґрунтованих доводів щодо її перевищення, наявності домовленостей, які могли бути доведені належними та допустимими доказами у заяві не наведено, судом іншого не встановлено. При цьому, суд дійшов висновку, що розмір витрат у 5000 грн. на оплату послуг адвоката позивачем [PERSON] є співмірним із складністю даної справи та виконаними адвокатом роботами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, сумнівів щодо виконання яких саме адвокатом, у тому числі готування позову, на що було звернуто увагу відповідачем у заяві про зменшення розміру витрат на правову допомогу, у суду не виникає, оскільки [PERSON] звернувся саме за отриманням кваліфікованої професійної правничої допомоги. За таких\~обставин, суд дійшов висновку про відмову в тій частині витрат, що перевищує заявлені у позовній заяві стосовно одного позивача, тому із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн., в решті суд відмовляє за недоведеності їх понесення [PERSON] , та ненадання доказів їх понесення іншим позивачем [PERSON] у порядку та строки визначені ст..141 ЦПК України.

Outcome: partial