Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

До Острозького районного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позов обґрунтовано тим, що з 28 жовтня 2011 року позивачка перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований виконавчим комітетом Межиріцької сільської ради Острозького району Рівненської області (актовий запис № 7). Від спільного подружнього життя у них народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] ,\~в свідоцтві\~про народження\~яких позивачка\~записана матір`ю,\~а відповідач\~-\~батьком. У встановленому законом порядку відповідач своє батьківство не оспорював та на даний час не оспорює. Вказує, що шлюбне життя між ними не склалося, а тому вона звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Зазначає, що вона, відповідач та їхні неповнолітні діти проживають разом в одному помешканні за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що відповідач матеріальної допомоги в добровільному порядку та в достатньому розмірі на утримання дітей не надає, вона самостійно не має можливості надати для дітей належне матеріальне утримання, достатнє для їхнього віку, оскільки вона не працює, отримує допомогу як багатодітна сім`я, інших доходів не має. Інші джерела та грошові заощадження у неї відсутні, власного нерухомого, рухомого майна немає, вкладів на банківських рахунках вона не має. Стан здоров`я у неї та у неповнолітніх дітей добрий. Діти власних доходів не отримують, у власності рухомого чи нерухомого майна, дивідендів, вкладів на банківських рахунках не мають. Навчаються в Межиріцькому ліцеї Острозької міської ради Рівненської області. Діти проживають разом з нею, вона займається їх вихованням та утриманням самостійно. Зазначає, що відповідач самоусунувся від матеріального утримання дітей, будь-яку матеріальну участь в їх утриманні не приймає, хоча має всі можливості брати достатню, належну та регулярну участь в матеріальному утриманні дітей, оскільки працює вантажником в Острозькій міській раді Рівненської області та отримує регулярний дохід, однак свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по матеріальному утриманню дітей. Стан здоров`я відповідача добрий, хронічних захворювань та інвалідності він не має, інших утриманців не має, про наявність у відповідача на праві власності нерухомого та рухомого майна, банківських вкладів чи дивідендів їй не відомо. Вказує, що домовленість між ними щодо утримання їхніх спільних неповнолітніх дітей відсутня, та відповідач свій обов`язок утримувати дітей до досягнення повноліття належним не виконує. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, в добровільному порядку кошти на утримання дітей в достатньому розмірі не надає, хоча зобов`язаний це робити, що й спонукало її звернутися до суду з відповідним позовом. Ухвалою суду від 19.01.2024 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, визначено учасникам справи строки для подання відповідних заяв по суті спору, роз`яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та право подати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Задоволено клопотання позивачки та витребувано з\~ Острозької міської\~ради Рівненської\~області відомості про перебування відповідача на посаді вантажника та розмір отриманого ним доходу за період з 01.01.2023 року по даний час (з наданням підтверджуючих документів). В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, в силу положень ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, та фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши справу відповідно до ст.ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та надані сторонами докази, з`ясувавши всі обставини справи у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст.4 ЦПК України та ст.184 СК України право звернення до суду про стягнення аліментів має той із батьків, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Позивачка, звертаючись до суду, на власний розсуд обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинна переконливими, належними та допустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених нею вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 28.10.2011 року виконавчим комітетом Межиріцької сільської ради Острозького району Рівненської області (актовий запис № 7), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 28.10.2011 року (а.с.11). З доводів позивачки судом встановлено, що вона має намір розірвати шлюб з відповідачем та з даного приводу вона звернулася до суду з відповідним позовом. Під час спільного подружнього життя у позивачки та відповідача народилися діти: [PERSON] , [INFO] (актовий запис № 17 від 19.09.2012), що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.09.2012 року, донька [PERSON] , [INFO] (актовий запис № 4 від 16.03.2015), що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.03.2015 року, та син [PERSON] , [INFO] (актовий запис № 60 від 30.05.2017), що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.05.2017 року (а.с.12-14). З довідки\~про реєстрацію\~місця проживання\~№ 40\~від 07.06.2017\~року, витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 04.01.2024 року, позивачка [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою : [ADDRESS] разом з неповнолітніми дітьми (а.с.15-16). Згідно адресної довідки Плужненської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області від 18.01.2024 року відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою : [ADDRESS] (а.с.23). Відповідно до\~довідки №\~01-27/03\~від 05.01.2024\~року неповнолітні\~діти:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] , навчаються в Межиріцькому ліцеї Острозької міської ради Рівненської області (а.с.17). Із записів у трудовій книжці [PERSON] серії [NUMBER] від 12.07.2011 року вбачається, що вона з 01.11.2021 року по на даний час не працевлаштована (а.с.18). Згідно відповіді Острозької міської ради Рівненської області від 15.02.2024 року №897/01-17-24 відповідач [PERSON] в Острозькій міській раді не працює, посада "вантажника" у штатному розписі Острозької міської ради відсутня (а.с.29). Згідно посвідчення, виданого Управлінням соціального захисту населення Острозької РДА серії БС № 294975 від 27.05.2019 року, позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] мають право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей (а.с.10). З матеріалів справи та доводів позивачки судом встановлено, що неповнолітні діти проживають разом з нею в [ADDRESS] , та перебувають на її утриманні та повному матеріальному забезпеченні, відповідач регулярної участі в утриманні дітей не приймає, та наведені обставини відповідачем не заперечуються, належними і допустимими доказами не спростовано. Отже, з доводів позивачки та досліджених у судовому засіданні доказів встановлено, що між батьками дітей не було досягнуто домовленості щодо порядку, способу, форми та розміру участі відповідача в їх утриманні. Відповідно до ст.8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини (надалі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.51 Конституції України, ст.180\~СК України обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках. У відповідності до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст.181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до Закону України №2475-VIII від 03.07.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» внесені зміни до ст.182 СК України, та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з вимогами ст.141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини та розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено у 2024 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років у розмірі 2563\~гривні,дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , будучи батьком неповнолітніх дітей, належним чином участі в їх утриманні не приймає, доводів які б спростовували зазначені обставини суду не навів та відповідні докази відсутні і в матеріалах справи, що свідчить про неналежну участь відповідача у матеріальному забезпеченні. При цьому суд виходить з того, що відповідач не надав доказів, які б спростовували доводи позивачки, якими вона обґрунтовує заявлені позовні вимоги, та які б водночас підтверджували, що він належним чином приймає участь в утриманні своїх дітей, а відтак існують фактичні та правові підстави для стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання дітей. При вирішенні спору суд приймає до уваги, що відповідач не заперечує доводів, наведених позивачкою та не надав доказів на спростування позовних вимог у заявленому позивачкою розмірі. Згідно з ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.5, 6 ст.81\~ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3 ст.181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей суд виходить з того, що розмір коштів на утримання дітей має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум для дитини відповідного віку і встановлюється законом про бюджет кожного року. Враховуючи наведене,\~а також\~виходячи з\~того,\~що сторони\~повинні забезпечити\~дітям рівень\~життя,\~необхідний і\~достатній для\~їх нормального\~фізичного,\~розумового,\~духовного,\~морального і\~соціального розвитку,\~виходячи з\~рівності прав\~та обов`язків\~батьків щодо\~дітей,\~встановленого прожиткового\~мінімуму,\~та враховуючи\~зростаючі потреби\~дітей,\~суд приходить\~до висновку\~про необхідність\~стягнення аліментів\~із відповідача\~на утриманнянеповнолітніх дітей : сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.01.2024 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Суд вважає, що такий розмір аліментів відповідатиме фінансовим можливостям та обов`язку батька забезпечити умови життя та розвитку його неповнолітніх дітей, а також визначеному законодавцем способу, який обрала позивачка. В той же час, при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання дітей, суд виходить з того, що відповідач є фізично\~здоровим та\~працездатним,\~інших осіб\~на утриманні\~не має,\~та доказів,\~які б\~спростовували вищевказані\~обставини суду\~не надав,\~а тому\~суд приходить\~до переконання\~про те,\~що відповідач\~може сплачувати\~аліменти у\~вищевказаному розмірі. В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження перебування на утриманні відповідача інших осіб та відповідач таких доказів суду не надав. Позов про стягнення аліментів був поданий 15.01.2024 року, а відтак за правилами ст.191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, відтак відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а тому з [PERSON] слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20\~грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved