Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

04 серпня 2023 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява ТОВ "Євро-Реконструкція" до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що у зв`язку із несплатою відповідачами коштів по наданню послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою їх місця проживання: [ADDRESS] , у них виникла заборгованість, яка із врахуванням інфляційної складової боргу та 3% річних від суми боргу складає 90584,83 грн, яку позивач просить стягнути на свою користь у судовому порядку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 серпня 2023 року позовну заяву було передано для розгляду судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 08 серпня 2023 року. Згідно відомостей, які містяться у Єдиному державному демографічному реєстрі, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до відомостей, які надійшли до суду 14 серпня 2023 року з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА, відповідач [PERSON] також значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 18 серпня 2023 року було відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 17 жовтня 2023 року до суду від представника відповідача [PERSON] - адвоката Прус О.О. надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача зазначив, що позивачем не надсилалося відповідачу жодних досудових вимог стосовно погашення заборгованості, а тому відповідач не знала про розмір заборгованості, оскільки в інакшому випадку нею б було погоджено звірку показників лічильника, після чого в добровільному порядку вирішено питання щодо погашення заборгованості. Представник відповідача зазначає, що жодних договорів із позивачем відповідачка не укладала, заяв про приєднання до публічного договору не писала, а тому за відсутності договору, у позивача немає підстав для нарахування заборгованості. У відзиві також зазначено, що розрахунок заборгованості не відповідає реально спожитим послугам, з 2006 року у квартирі встановлено лічильники холодної та гарячої води, а нарахування заборгованості має бути здійснено на підставі показників лічильника, однак в розрахунках заборгованості, наданих позивачем, відсутні дані щодо показів лічильника. Зазначено, що у квартирі довгий час ніхто не проживав, тобто споживання гарячої води не відбувалося, однак позивачем все ж здійснювалося нарахування. Оскільки про наявність та обсяг заборгованості відповідач дізналася лише після отримання позовної заяви, нею було подано заяву про перерахунок заборгованості та звірку лічильників. Загалом представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не надано належних доказів укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а розрахунки проведені без зазначення обсягів спожитих послуг та методики розрахунків. 23 жовтня 2023 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначає наступне. Надсилання вимог про погашення боргу за комунальні послуги не передбачене чинним законодавством та не позбавляє позивача права на звернення із позовом до суду. ТОВ «Євро-Реконструкція» щомісячно направляє на адреси споживачів квитанції, у яких окрім відомостей про надані послуги та нараховані за надані послуги кошти, зазначається, зокрема, і порядок нарахування коштів по лічильнику чи по нормі споживання на кількість проживаючих осіб, а також існуючий розмір боргу. Позивач зазначає, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Факт приєднання споживача до умов індивідуального договору є також і факт отримання послуг. Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води є публічними договорами та укладаються із урахуванням положень Цивільного кодексу України. Також позивач зазначає, що споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (окрім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні споживача понад 30 календарних днів, але за умови документального підтвердження, відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Позивач зазначає, що за адресою: [ADDRESS] , з 09 березня 2021 року обліковується індивідуальний засіб обліку гарячої води, показання за яким щомісячно споживачами не подавалися, а тому нарахування за послуги здійснювалися позивачем відповідно до норми споживання за кількістю зареєстрованих осіб. Ухвалою суду від 27 грудня 2023 року було призначено судове засідання у даній справі на 30 січня 2024 року на 10:30 год. Ухвалою суду від 30 січня 2024 року було визнано обов`язковою явку представника позивача в судове засідання призначене на 05 березня 2024 року на 11:30 год. Судове засідання призначене на 05 березня 2024 року було відкладено за клопотанням представника позивача, у якому зазначено, що позивачу необхідний додатковий час для надання пояснень у справі, із врахуванням здійснених позивачем перерахунків за послугу з постачання гарячої води. 11 березня 2024 року до суду від відповідача [PERSON] надійшла заява про застосування позовної давності, у якій відповідач просить суд застосувати позовну давність в частині стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з січня 2016 року по червень 2023 року у розмірі 38 333,40 грн, що виходить за межі позовної давності, а також за послугу з постачання гарячої води за період з серпня 2017 року по червень 2023 року у розмірі 52 250, 43 грн, що також виходить поза межі позовної давності. Відповідач зазначає, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено, є підставою для відмови у позові. Окрім того, просить суд застосувати позовну давність щодо стягнення 3% річних від суми боргу та інфляційних втрат. Також відповідач зазначає, що на період дії карантину забороняється нарахування та стягнення неустойки, штрафів, пені за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Окрім того, відповідачем було подано до суду заяву про залишення позову без розгляду, оскільки на думку відповідача позов до суду було подано не уповноваженою особою, так як з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду через свого представника - Гречан М.В. , яка діє на підставі довіреності, в той же час у довіреності зазначено, що Гречан М.В. має свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, однак у матеріалах справи відсутні докази того, що Гречан М.В. здійснює адвокатську діяльність, зокрема, не надано свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордера та договору про надання правничої допомоги, що позбавляє можливості пересвідчитися у належних повноваженнях представника. 15 березня 2024 року до суду від представника позивача надійшли письмові пояснення, у яких він зазначив, що нарахування за послугу з постачання гарячої води здійснюються відповідно до ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 № 630 Правил надання послуг з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182. Так, враховуючи те, що квартира за вказаною адресою за спірний період обліковувалася як така, що не обладнана індивідуальним засобом обліку гарячої води, за відсутності будинкового засобу обліку гарячої води нарахування за послугу з постачання гарячої води за вказаною адресою здійснювалися за нормою споживання на кількість зареєстрованих осіб. Споживачі взагалі не подавали ніяких документи для актуалізації індивідуального засобу обліку гарячої води (акт монтажу/демонтажу (у разі заміни), опломбування/розпломбування, свідоцтво про повірку), тільки у жовтні 2023 року споживач надав документ про повірку індивідуального лічильника (повірка від 09.03.2021) та останню квитанцію від 2015 року з фактичним показником 520,0 м куб, після чого ТОВ «Євро-Реконструкція» виконало перерахунок за фактичними показниками за період з 01 січня 2021 року - 01 жовтня 2023 року. За період 01 серпня 2017 року - 01 січня 2021 року підстави для перерахунку відсутні, оскільки станом на 01 січня 2021 року останній фактичний показник 864,48 м. куб. (до цього показника і було фактично нараховано)). За період 01 січня 2021 року - 01 жовтня 2023 року знята нарахована норма на суму 18 745,88 грн і донараховано за цей період за фактичним показником (від показника 864,48 м куб (станом на 01.01.2021) до 1008,5 м куб (станом на 01.10.2023), тобто донараховано 144,02 м куб на суму 10 875,80 грн). А тому загальна сума перерахунку за спірний період за фактичними показниками індивідуального засобу обліку становить: 18,745,88 грн - 10 875,80 грн = 7 870,08 грн. З урахуванням зазначеного перерахунку сума боргу споживачів за спірний період становить: 41 276,17 грн - 7 870,08 грн = 33 406,09 грн. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідачів 28 876,54 грн -за послуги з централізованого опалення за період з 01 січня 2016 року по 01 липня 2023 року, 33 406,09 грн - за послуги з постачання гарячої води за період з 01 серпня 2017 року по 01 липня 2023 року, що разом становить 62 282, 63 грн, а також інфляційну складову боргу - 15 821, 44 грн та 3% річних у розмірі 4 610, 68 грн. У судове засідання призначене на 18 березня 2024 року учасники справ не з`явилися, враховуючи подані ними по суті справи заяви, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, дослідивши письмові доводи представника позивача, відзив відповідача [PERSON] , заяву про застосування позовної давності та письмові пояснення представника позивача, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.04.2014 № 1198-VII виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності з 1 липня 2014 року є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку [ADDRESS] здійснюється Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» на підставі ліцензії від 01.06.2012 № 198. [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у квартирі № 26 даного будинку та є споживачами зазначених послуг. Звертаючись із позовом до суду позивач вказує, що відповідачі у період з січня 2016 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення, та з серпня 2017 року не вносили плату за отримані послуги з постачання гарячої води, внаслідок чого у відповідачів станом на 01 липня 2023 року утворилась заборгованість за надані послуги в розмірі 70 152, 71 грн, з яких 28 876,54 грн заборгованість за послуги з централізованого опалення та 41 276, 17 грн - заборгованість за послуги з постачання гарячої води. Позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів вказану суму заборгованості, а також 3% річних від суми боргу та інфляційні втрати, через порушення умов та строків внесення оплати за отримання відповідачами послуги. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2015 року № 630, врегульовані відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-ІУ (діяв до 1 травня 2019 року), ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (введено в дію з 1 травня 2019 року відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень), п.п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - «Правил»), п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. 23 липня 2014 року у газеті Хрещатик (№103 (4503)) позивачем розміщено відповідне повідомлення, із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської Ради - газеті «Хрещатик» 6 серпня 2014 року (№ 111 (4511)). Згідно із пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 за №630 (далі - Правила) регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. За змістом пунктів 18, 30 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Згідно із статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦКУ порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до письмових пояснень позивача, ним було здійснено перерахунок заборгованості за постачання гарячої води, та наразі позивач просить стягнути з відповідачів 33 406,09 грн - за послуги з постачання гарячої води за період з 01 серпня 2017 року по 01 липня 2023 року та 28 876,54 грн -за послуги з централізованого опалення за період з 01 січня 2016 року по 01 липня 2023 року, що разом становить 62 282, 63 грн, а також інфляційну складову боргу - 15 821, 44 грн та 3% річних у розмірі 4 610, 68 грн. Відповідачами не надано суду належних заперечень щодо відсутності обов`язку щодо сплати коштів за надані послуги, відсутність заборгованості з оплати комунальних послуг. Суд відхиляє доводи відповідача [PERSON] стосовно того, що оскільки в квартирі тривалий час ніхто не проживав, вона не має сплачувати за послуги з постачання гарячої води, оскільки відповідачка не повідомляла позивача, у встановленому Законом порядку про тривалу відсутність (понад 30 днів) споживачів за місцем проживання/реєстрації. Крім того, позивачем заявлено пероід до стягнення заборгованості з серня 2017 року по червень 2023 року, поряд з цим відповідачкою до відзиву надано довідку, що відповідачка [PERSON] лише у період з 2015 по березень 2021 року проживала за іншою адресою у с. Макіївка, а сама відповідачка [PERSON] , відповідно до довідки ВПО від 21 березня 2022 року станом на 4 квітня 2022 року проживала в с. Локниця Рівненської області, отже належних доказів того, що у період з серпня 2017 року по червнь 2023 року відповідачі не користувались послугами, наданими позивачем, матеріали справи не містять. Крім того, як зазначила відповідачка [PERSON] 9 березня 2021 року нею було здійснено повірку лічильника гарячого водопостачання, який був встановлений у квартирі та за її твердженням був наявний і до березня 2021 року, а отже відповідачі були зобов`язані передавати щомісячно показники лічильника для коректного нарахування плати за надані послуги. В той же час, відповідачами суду не надано доказів щомісячного передання показників лічильників позивачу та відповідачка [PERSON] у своїх письмових заявах по суті не заперечувала того факту, що показники лічильників не передавались позивачу. Як було зазначено позивачем, нарахування за послуги з постачання гарячої води здійснювалися відповідно до норми споживання за кількістю зареєстрованих осіб, оскільки дані щодо показників лічильника позивачу на надавалися. Відповідачкою [PERSON] до відзиву не надано доказів наявності у квартирі лічильника гарячої води до березня 2021 року та доказів проходження (до березня 2021 року) повірки та опломбування такого лічильника. Вбачається, що відповідачі від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством не відмовлялися, не відключалися, доказів протилежного суду не надавалось. Суд відхиляє доводи відповідачки у справі щодо відсуності укладеного між нею та позивачем договору, як підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки факт відсутності договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг (правова позиція Верховного суду України, викладена у постанові від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15). Судом встановлено, що відповідачі дійсно несвоєчасно вносили плату за користування послугами централізованого опалення та постачання гарячої води внаслідок чого у них виникла заборгованість за вказаними послугами. Щодо суми заборгованості за послуги з гарячого водопостачання, яка після здійснення позивачем перерахунку суми боргу складає 33 406, 09 грн, то судом було перевірено вірність нарахування, встановлено, що позивачем було вірно зазначено періоди та суми нарахованої щомісячної заборгованості, враховані фактичні показники лічильника, які надані відповідачкою після повірки лічильника та разом із заявою про здійснення перерахунку, а тому суд зазначає, що вимога щодо стягнення заборгованості за постачання гарячої води підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо розрахунку заборгованості за постачання теплової енергії, суд зазначає наступне. Встановлено, що відповідачі несвоєчасно вносили плату за користування послугами централізованого опалення у період з січня 2016 по червень 2023 року, внаслідок чого у них виникла заборгованість. Разом з тим, відповідачем [PERSON] було подано до суду заяву про застосування позовної давності, відповідно до якої вона просять суд здійснити перерахунок заборгованості та не стягувати заборгованість, розмір інфляційних втрат та 3% річних. Відповідно до положень статей 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які відбулися у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No.2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року). Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин. За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. Вказаний висновок щодо позовної давності наведено в постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 457/462/16-ц, провадження № 61-21807св19. Згідно пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 2 квітня 2020 року. Постановами КМУ від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року. Враховуючи постанову КМУ від 22 липня 2020 року № 641, постанову КМУ від 9 грудня 2020 року № 1236, карантин на території України, установлений 12 березня 2020 року, неодноразово продовжувався. Статтею 58 Конституції України, статтею 3 ЦПК України закріплено принцип права, згідно з яким закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Таким чином, з 2 квітня 2020 року визначена статтею 257 ЦК України позовна давність продовжена, а вимоги позивача підлягають задоволенню у період з квітня 2017 року. Отже, суд застосовує позовну давність до заборгованості відповідачів, яка виникла за послуги з централізованого опалення, до квітня 2017 року. Таким чином, з огляду на встановлення судом порушення відповідачами прав позивача щодо своєчасного та належного отримання коштів за надані послуги, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню борг за централізоване опалення (з урахуванням застосованої позовної давності), у розмірі 26 330,95 грн (28 876, 54 грн - 2545, 59 грн (сума, до якої застосовано позовну давність). Також позивач просив суд стягнути з відповідачів 3% річних та інфляційні втрати, у зв`язку із несплатою коштів за отримані послуги. За приписом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Враховуючи те, що до суми основної заборгованості зі сплати коштів за централізоване опалення судом застосовується позовна давність, аналогічна формула щодо позовної давності застосовується судом і до вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих відповідачам на підставі статті 625 ЦК України. Отже, за підрахунком суду (враховуючи позовну давність, яка застосовується судом до вимоги про стягнення боргу за постачання теплової енергії) з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 3% річних 4227,85 грн та інфляційні втрати - 14 296,12 грн. Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, зважаючи на встановлені обставини та наведені положення Закону, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість і доведеність позовних вимог ТОВ «Євро-Реконструкція» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 59 737,04 з урахуванням інфляційної складової боргу - 14296,12 грн та трьох процентів річних - 4227,85 грн, що в загальному розмірі складає 78 261,01 грн, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд відхиляє доводи відповідачки [PERSON] щодо наявності підстав для залишення позову без розгляду, оскільки позов поданий неуповноваженою особою, враховуючи таке. Позовна заява, подана до суду 4 серпня 2023 року та підписана представником позивача М. Гречан. На підтвердження наявності повноважень щодо подання та підписання позовних заяв від імені ТОВ «Євро-Реконструкція» представником до позову долучено довіреність від 16 серпня 2022 року строком до 16 серпня 2023 року. Ціна позову була зазначена - 90584,83 грн. Відповідно до частини другої статті 60 ЦПК України під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу. Як вбачається з ухвали суду про відкриття провадження у справі, вказаний позов судом було визначено як малозначний, з урахуванням суми позову та приписів норм статті 19 ЦПК України, а отже таку заяву до суду має право від імені ТОВ «Євро-Реконструкція» подати не лише адвокат. З огляду на викладене, враховуючи долучення до позову довіреності від ТОВ «Євро-Реконструкція» на ім`я Гречан М. , відсутність при цьому свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю не свідчить про те, що позовна заява подана та підписана не уповноваженим представником, а тому підстави для залишення позовної заяви без розгляду - відсутні. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі положень статті 141 ЦПК України суд покладає на відповідачів сплачений позивачем судовий збір, який прямопропорційно до розміру обсягу задоволених позовних вимог складає 2318,84 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial