Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

В листопаді 2023 р. [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, в якому просив стягнути з відповідача шкоду, внаслідок ДТП, яка включає 2600,00 грн франшизу та 30500,00 грн моральну шкоду. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 03.06.2023 р. [PERSON] , керуючи автомобілем «KIA», д.н.з. [NUMBER] , не зупинив автомобіль на заборонений сигнал світлофору, що призвело до зіткнення з автомобілем «Mazda», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Між учасниками ДТП було складено Європротокол, вину у вчиненні ДТП визнав [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля KIA», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант», яке визначило розмір матеріального збитку в сумі 6042,00 грн та виплатило позивачу 3442,00 грн страхового відшкодування без врахування суми франшизи, яка складає 2600,00 грн. Вказану франшизу відповідач не відшкодував. Окрім матеріальної шкоди, позивачу заподіяну моральну шкоду, яка пов`язана з негативними емоціями внаслідок ДТП,зміною звичного способу життя, вчиненням дій щодо відновлення автомобіля, витраченим часом, розладом стосунків у родині, ухиленням відповідача від спілкування та вирішенні спору. Моральну шкоду оцінює в 30500,00 грн. Вказане стало підставою для звернення до суду. В судовому засіданні позивач позов підтримав за викладених у позовній заяві обставин, просив його задовольнити. Відповідач заперечив щодо задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди, вважає її необґрунтованою та не підтвердженою належними доказами. Згідно положень ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. від 21.12.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Суд, заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником автомобіля Mazda», д.н.з. [NUMBER] , 03.06.2023 р. [PERSON] , керуючи автомобілем «KIA», д.н.з. [NUMBER] , не зупинив автомобіль на заборонений сигнал світлофору, що призвело до зіткнення з автомобілем «Mazda», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Зазначене підтверджується письмовим доказом - копією електронного європротоколу від 03.06.2023 р. Згідно ст. 33 п. 33.2 абз. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання ДТП за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про ДТП («Європротокол»). Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля KIA», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант». Згідно з угодою про розмір страхового відшкодування від 28.08.2023 р. ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] досягли згоди про розмір матеріального збитку - 6042,00 грн та розмір страхового відшкодування 3442,00 грн за включенням франшизи, яка складає 2600,00 грн. За змістом ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Статтею 3 вказаного закону встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV). Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (пункт 9.1 статті 9 Закону № 1961-IV). Поняття «франшиза» міститься в статті 9 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 № 85/96-ВР, відповідно до якої франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. У ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV (далі Закон №1961-IV) зазначено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування має бути компенсована страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки (п. 36.6 ст. 36 Закону №1961-IV). Таким чином, в ідеальному значенні франшиза- це частина збитку, яка підлягає самостійному відшкодуванню (покриттю) страхувальником за свій рахунок при виникненні страхового випадку. Судом встановлено, що розмір франшизи становить 2600,00 грн. Станом на час розгляду справи відповідач франшизу позивачу не відшкодував, що підтвердив в судовому засіданні, а тому вказані кошти обґрунтовано підлягають стягненню з відповідача. Щодо вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 вказаної Постанови). Метою відшкодування моральної шкоди є компенсація у грошовому виразі потерпілій особі завданих їй фізичних чи душевних страждань, яких особа зазнала внаслідок порушення її прав, і що пошкодження майна прямо віднесено п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України до однієї з можливих причин душевних страждань його власника. У даному випадку ДТП сталася із вини відповідача. Позивачем доведено причинно-наслідковий зв`язок між завданою шкодою та діями з боку відповідача, які це спричинили. Безумовно, внаслідок ДТП, позивачу було завдано душевних страждань та переживань. Між тим, позивачем не в повній мірі обґрунтовано розмір моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. Обґрунтовуючи свої вимоги в частині заподіяння моральної шкоди позивач посилалався на наявність негативних емоцій внаслідок ДТП, зміною звичного способу життя, вчиненням дій щодо відновлення автомобіля, витраченим часом, розладом стосунків у родині, ухиленням відповідача від спілкування та вирішенні спору. На підтвердження вказаного було надано консультаційні висновки спеціалістів від 07.06.2023 р., 17.07.2023 р. з встановленими діагнозами. Так, згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже саме по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа «Науменко проти України»). Суд, враховуючи обставини справи, виходячи з засад розумності та справедливості, вважає, що участь у ДТП, пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до душевних страждань, що підтверджується в тому числі консультаційними висновками, а тому достатнім для відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, є стягнення з відповідача 4000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди. Судом враховано також поведінку відповідача, який не відшкодував позивачу франшизу, відмовився врегулювати спір в позасудовому порядку. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що даний позов слід задовольнити частково, потрібно чтягнути з [PERSON] на користь [PERSON] шкоду у вигляді франшизи в розмірі - 2600 грн., моральну шкоду у розмірі - 4000 грн. Щодо стягнення судового збору. Згідно ст.6 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється з урахуванням загальної суми позову також у разі об`єднання суддею в одне провадження кількох однорідних позовних вимог. Позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі (постанова Верховного Суду від 28 листопада 2018р. у справі № 761/11472/15-ц). Згідно ст. 4 ч.2 п.1 абз. 2 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, сплачується судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З матеріалів позову вбачається, що позивач звернувся до суду з двома вимогами майнового характеру: стягнення франшизи та моральної шкоди. Ціна позову складає 33100,00 грн. З огляду на викладене, позивачу необхідно було сплатити 1073,60 грн судового збору, виходячи з загальної суми позову, а фактично було сплачено 3757,60 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 213 грн. 65 коп. пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, позивач не позбавлений можливості звернутись суду в порядку, визначеному Законом України «Про судовий збір», для повернення частини судового збору, сплаченого в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Outcome: partial