Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

12.12.2019 до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до ПАТ філія «Миколаївобленерго», в якій позивач просить: визнати дії відповідача по відключенню 11 квітня 2019 р. позивача від електропостачання за адресою: [ADDRESS] , незаконними; зобов`язати відповідача повернути йому понесені грошові витрати по відновленню електропостачання в сумі 1189,39 грн. Позовна заява мотивована тим, що 11 квітня 2019 відповідач відключив від електропостачання будинок позивача по [ADDRESS] . Він в цей час був за межами України. За електроенергію він платив стабільно по фактичним показам лічильника, а у виставленому рахунку від 21.03.2019 вказана сума боргу 330,24 грн. без розшифровки або розрахунку. 12 квітня 2019 він змушений був сплатити відповідачу по його рахункам 1189,39 грн. 17.04.2019 відповідач поновив електропостачання. На його заяву про розрахунок боргу, відповідач відповів, що борг утворився з 2015 року. Позивач вважає, що вказаний борг поза межами строку позовної давності. 17 липня 2019 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення коштів за підключення електропостачання, однак це не дало позитивного результату, тому позивач звернувся до суду. Ухвалою суду від 18.12.2019 зазначену позовну заяву залишено без руху. 23 січня 2020 р. на виконання ухвали позивачем надано уточнену позовну заяву, в якій відповідачем вказано публічне акціонерне товариство «Миколаївобленерго» філія м. Миколаєва Центрального округу і вимоги пред`явлені до цього відповідача. 24 січня 2020 року вказану позову заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 24 квітня 2020 року до суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову. Відзив мотивований тим, що АТ «Миколаївобленерго» здійснювало постачання електроенергії позивачу до 01.01.2019 року. Позивач споживав електроенергію, але сплачував її не своєчасно та не в повному обсязі, а саме раз у два місяці, а тому на кінець місяця залишалась несплачена частина спожитої електроенергії. Платежі, які вносились не перекривали нарахування. Таким чином позивач безпідставно стверджує, що заборгованість виникла у 2015 році, оскільки нарахування здійснювалось періодично, щомісяця, так як і оплата з періодичністю у 2 місяці. Відповідно до п.п. 6 п. 5.1.1 ПРРЕЕ, п. 7.5 ПРРЕЕ, п. 13 Договору про користування електричною енергією від 28.08.2013 № 3/033279, відповідач мав право відключити позивача від електропостачання. 25.03.2019 позивачу під особистий підпис було вручено рахунок на оплату та попередження про відключення електроенергії № 977108 від 21.03.2019 де було зазначено заборгованість станом на 01.02.2019 330,24 грн та строк сплати протягом 3-х днів. У зв`язку з тим, що оплату не було проведено, 09.04.2019 було припинено електроживлення. Позивачем лише 12.04.2019 була здійснена оплата заборгованості, внаслідок чого електроживлення за його адресою було відновлено. На підставі викладеного, дії відповідача щодо відключення та сплата позивачем витрат на відключення та підключення є законними та такими, що відповідають п.п. 7.5, 7.12 ПРРЕЕ. 02 листопада 2020 року надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог, в якому позивач викладає вимоги у такій редакції: визнати дії відповідача по відключенню 11 квітня 2019 р. позивача від електропостачання за адресою: [ADDRESS] , незаконними; стягнути з відповідача понесенні ним грошові кошти по поновленню електропостачання в сумі 1189,39 грн.; стягнути моральну шкоду в сумі 75000 грн. 02 листопада 2020 року надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач зазначає, що у своєму попередженні відповідач зазначає, що борг виник у період з листопада 2018 року по лютий 2019 року, а у відповіді від 07.06.2019 зазначає, що сума боргу станом на 01.01.2019 склала 330,24 грн, борг виник з 2015 року. В своєму повідомленні про відключення від 11.04.2019 відповідач вказує, що остання оплата в сумі 462,24 грн була 02.01.2019. З цього виникає питання, чому відповідач не включає у суму боргу період з 01.01.2019 по 01.04.2019. В дійсності за вказаний період було проведено оплату, тобто на дату відключення не було заборгованості. Тобто поточна оплата до самого відключення позивачем проводилась. Також зазначає, що вказана відповідачем сума 462,24 грн не є погашенням боргу, а поточною оплатою за електроенергію за листопад-грудень 2018. Ним проводилась оплата за спожиту електроенергію стабільно у повному обсязі раз на два місяці по фактичним показам приладу обліку електричної енергії по діючим тарифам. У розмір боргу відповідач включає заборгованість за 2015 рік 59,67 грн, про що сам вказував у відповідях. Ця сума не повинна враховуватися через позовну давність. Покази лічильника, зазначені в розрахунку окрім показів зазначених у квитанціях, відображається і середній обсяг, який не є фактичним. Вважає, що сума боргу вказана по середнім обсягам споживання, а не по фактичним показам, а тому відповідач не мав право виставляти цей рахунок на суму 330,24 грн. Виходячи з наведеного позивач вважає, що у відповідача не було законних підстав для відключення від електропостачання його будинку. 23 листопада 2020 року надійшов відзив на заяву про збільшення позовних вимог, в якому представник позивача зазначає, що електроживлення позивачу було припинено правомірно у зв`язку з наявністю заборгованості станом на 01.01.2019, тому відсутній обов`язок з відшкодування 1189,39 грн. Щодо стягнення моральної шкоди, зазначає, що відсутня протиправність дій відповідача та обов`язок її відшкодування. Окрім цього позивачем взагалі не зазначено у чому ця шкода полягає, не надано розрахунок. Враховуючи викладене, просив відмовити у задоволенні позову. 23 листопада 2020 року надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких представник відповідача зазначив, що позивач безпідставно зазначає, що заборгованість виникла у 2015 році. Листом від 07.06.2019 відповідач лише повідомив про нарахування та оплати за електричну енергію починаючи з березня 2015 року. Оплата позивачем здійснювалась раз у два місяці та не в повному обсязі, внаслідок чого на кінець кожного розрахункового місяця залишалась несплаченою частина спожитої електричної енергії. Платежі, які вносились позивачем, не перекривали нарахування на спожиту електричну енергію. Оплати за спожиту електричну енергію за січень-лютий в сумі 571,44 та березень 2019 в сумі 182,40 грн, про які йдеться у відзиві, здійснені на рахунок нового електропостачальника - ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія», що з 01.01.2019 здійснює постачання електроенергії. Відповідачем відключення було здійснено за заборгованість станом на 01.01.2019 та до неї не включено оплати за поточну спожиту електричну енергію, що здійснені на рахунок нового електропостачальника. У таблиці, яку навів позивач у відповіді на відзив, він зазначив не усі періоди та у деяких періодах неправильно зазначив кількість кіловат. У листі від 07.06.2019 позивачу лише роз`яснено порядок надання споживачем даних про обсяги споживання електричної енергії та не зазначено, що сума боргу у розмірі 330,24 грн розрахована за середньомісячними обсягами споживання. Вважає, що твердження позивача про недійсність суми заборгованості є безпідставними. 05 серпня 2021 року в підготовчому засіданні позивач подав письмові пояснення, відповідно до яких зазначає, що різниця в кіловатт, на яку у відповіді на відзив посилається відповідач, викликана тим, що відповідач зазначає не фактичні обсяги, а за середнім обсягом споживання. Відповідач зазначає, що остання оплата була 02.01.2019, але це не відповідає дійсності, оскільки позивачем проводились оплата за спожиті послуги після 02.01.2019 в ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія». Просить суд звернути особливу увагу на те, що в рахунку за 21.03.2019 відповідач виставив оплату 330,24 грн, коли вже не мав на це право, що сам підтвердив в своїх запереченнях від 19.11.2020. Далі, позивач ніколи не стверджував що борг виник в 2015 році. Позивач вказував, що борг тягнеться з 2015 року і сума боргу за 2015 в розмірі 59,67 грн є складовою частиною загального боргу 330,24 грн. Стосовно відшкодування моральної шкоди, оскільки це моральна, а не матеріальна шкода, то ніякого розрахунку не буде. Відповідач завдав моральної шкоди, яка виразилась у втраті життєвої рівноваги, пригніченості, моральних стражданнях, приниженні, роздратуванні, сорому перед сусідами, гніву, розпачу. Ухвалою суду від 05 серпня 2021 року прийнято до розгляду заяву про збільшення позовних вимоги, закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду. 16.09.2021 надійшли письмові пояснення представника відповідача, в яких він зазначає що пояснення позивача від 05.08.2021 не спростовують тверджень, викладених у запереченні на відповідь на відзив. Наведені позивачем покази збігаються із зазначеними в особовому рахунку позивача і розрахунку заборгованості. В місяцях, в яких позивач не надавав покази приладу обліку і в яких контролер не мав змоги їх зняти, обсяг спожитої електричної енергії був розрахований згідно з п. 21 ПКЕЕН, які діяли на момент зазначених правовідносин. Оплата в сумі 462,24 грн була проведена за заборгованість станом на 01.01.2019 на рахунок відповідача, оскільки згідно з п. 13 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про ринок елекричної енергії» він має право на стягнення заборгованості по договорам, яка виникла станом на 01.01.2019. Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди, то позивачем не наведено жодних доказів спричинення моральної шкоди та чинним ПРРЕЕ та Договором не передбачено відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивач підтримав позов, надав пояснення аналогічні змісту позову та його заяв по суті. Додаткового пояснив, що відповідач не надав доказів того, що заборгованість з 01.11.2018 по 01.03.2019, що свідчить про відсутність заборгованості. У поточних рахунках-повідомленнях взагалі не згадується про існування боргу у сумі 330,24 грн. Просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні надала пояснення, аналогічні змісту відзиву та інших заяв по суті. Просила в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17). 28.08.2013 між [PERSON] та АТ «Миколаївобленерго» було укладено договір про користування електричною енергією № 3/033279, за адресою: [ADDRESS] , умовами якого енергопостачальник бере на себе зобов`язання надійно постачати Споживачеві за вказаною адресою електричну енергію у необхідних йому обсягах, а споживач зобов`язується сплачувати одержану електричну енергію за діючими тарифами у терміни, передбачені цим договором. Отже, [PERSON] є споживачем електричної енергії, яку на момент виникнення спірних правовідносин, постачав відповідач на підставі договору про користування електричною енергією. За вказаною адресою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я позивача. З 01 січня 2019 року постачальником універсальних послуг на території Миколаївської області є TOB «Миколаївська електропостачальна компанія». Таким чином з 01 січня 2019 року TOB «Миколаївська електропостачальна компанія» здійснює постачання електричної енергії для населення (побутових споживачів) Миколаївської області. AT «Миколаївобленерго» здійснює діяльність з розподілу/передачі електричної енергії як оператор системи розподілу (ОСР). Разом з тим, відповідно до абзацу 16 п.13 р. XVII Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про ринок електричної енергії» АТ «Миколаївобленерго» є правонаступником в частині прав та обов`язків, пов`язаних із впровадженням діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом за договорами про користування електричною енергією, які діяли до 01.01.2019.Таким чином,АТ «Миколаївобленерго», як оператор системи розподілу, є правонаступником боргових зобов`язань споживачів за спожиту електричну енергію і відповідає за борговими зобов`язаннями перед споживачами за оплачену, але не спожиту електричну енергію, станом на 01.01.2019, має право стягувати заборгованість із споживачів за електричну енергію і обов`язок повернути споживачу кошти за оплачену, але не спожиту електричну енергію, які виникли до 01.01.2019 року 25.03.2019 позивачу було вручено та попередження про відключення електроенергії № 977108 від 21.03.2023, у якому зазначено розмір боргу станом на 01.02.2019 330,24 грн. Період виникнення боргу: з листопада 2018 по лютий 2019. Повідомлено, що у разі відсутності оплати заборгованості філія АТ «Миколаївобленерго» припинить електропостачання за адресою: [ADDRESS] (а.с.34, 37, 51). Відповідно до рахунку за електроенергію № 279492 від 21.03.2019, сальдо на 01.02.2019 - 330,24 грн, до сплати 330,24 грн, термін сплати до 31.03.2019 (а.с. 35). 09.04.2019 позивачу було відключено електропостачання (а.с. 37) та повідомлено про відключення електропостачання повідомленням про відключення № 381228 від 11.04.2019 (а.с. 51). 12 квітня 2019 року позивачем сплачено за відключення електропостачання 247,39 грн., за підключення - 504,77 грн, заборгованість 330,24 грн, за послуги згідно договору 31,80 грн та 75,19 грн, після чого відновлено електропостачання. На звернення позивача від 07.05.2019, філією м. Миколаєва Центрального округу АТ «Миколаївобленерго» листом від 07.06.2019 позивачу повідомлено, що по акту звіряння від 13.03.2015 на 01.03.2015 на показники 013810 кВт/год йому було нараховано борг у сумі 59,67 грн.На показники лічильника 024107 від 01.01.2019 сума боргу за особовим рахунком № [NUMBER] склала 330,24 грн. Позивач вважає, що сума боргу нарахована неправомірно та у відповідача не було законних підстав для відключення енергопостачання, відключенням електропостачання йому завдано моральної шкоди. Вирішуючи питання про відповідність дій відповідача по припиненню електропостачання порядку та процедурі, визначеної законодавством, суд виходить з наступного. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються ст.714 ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії» від 13 квітня 2017 року №2019-VIII (чинний з 11 червня 2017 року), Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357 (були чинні до 26 червня 2018 року), «Правилами роздрібного ринку електричної енергії», які затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14 березня 2018 року (набрали чинності з 11 червня 2018 року) (далі ПРРЕЕ), Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за №310 від 14 березня 2018 року. Пунктом 3.1.1 ПРРЕЕ (тут і далі у редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником «останньої надії». Ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника «останньої надії» визначаються у встановленому законодавством порядку. Відповідно до п.п. 6 п. 3.1.6 ПРРЕЕ, що постачання електричної енергії споживачу здійснюється, якщо відсутня прострочена заборгованість за договорами про постачання електричної енергії або про надання послуг системи розподілу/передачі. Відповідно до п. 5.5.5 ПРРЕЕ, споживач електричної енергії зобов`язаний, серед іншого: користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Відповідно до пункту 13 Договору про користування електричною енергією № 3/033279, електропостачальник має відключити Споживача у разі, зокрема, порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію. Відповідно до п.п. 6 п. 5.1.1 ПРРЕЕ, оператор системи має право: тимчасово припиняти розподіл (передачу) електричної енергії, обмежувати обсяг розподілу (передачі) електричної енергії або відключати споживача від мережі без його згоди у випадках та порядку, передбачених цими Правилами та Кодексом систем розподілу, зокрема у зв`язку із заборгованістю споживача за договором про користування електричною енергією та/або договором про постачання електричної енергії, які продовжують свою дію в частині регулювання відносин сторін щодо заборгованості (переплати) за цими договорами, нарахування пені, неустойки, обмеження та припинення постачання електричної енергії тощо. Пунктом 7.10. ПРРЕЕ передбачено, що припинення електроживлення електроустановок споживача здійснюється оператором системи у порядку, визначеному Кодексом системи передачі та Кодексом системи розподілу. Відповідно до підпункту 11.5.2 пункту 11.5 розділу ХІ Кодексу систем розподілу підставою припинення розподілу електричної енергії за ініціативою ОСР є, зокрема несплата та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору про надання послуг з розподілу електричної енергії. Відповідно до п.7.5 Розділу VII ПРРЕЕ, припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється: оператором системи за умови попередження споживача не пізніше ніж за 5 робочих днів до дня відключення, а електропостачальником за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення у разі заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником. Попередження про припинення повністю або частково постачання (розподілу або передачі) електричної енергії оформлюється після встановлення факту наявності підстав для вчинення вказаних дій та надається споживачу окремим письмовим повідомленням, у якому зазначаються підстава, дата і час, з якого електропостачання буде повністю або частково припинено, прізвище, ім`я, по батькові, підпис відповідальної особи, якою оформлено попередження. Датою отримання таких попереджень буде вважатися дата їх особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції, або третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення поштою рекомендованим листом). Попередження про припинення постачання електричної енергії може надаватись споживачу в інший спосіб, передбачений договором з електропостачальником та договором з оператором системи або додатками до нього. Як встановлено, і підтверджується матеріалами справи, відповідачем надані докази особистого вручення позивачу та його обізнаність щодо попередження про припинення електропостачання відповідачем. Разом з цим, позивач не погоджується з наявністю заборгованості. Відповідно до попередження про припинення електропостачання, для уточнення причин виникнення заборгованості, завчасно (до відключення) позивачу необхідно звернутись до будь-якого з центрів з обслуговування клієнтів. Проте, відповідно до матеріалів справи, позивач сплатив борг 12.04.2019 та звернувся до відповідача 07.05.2019, тобто після відключення та поновлення електропостачання. Суд не погоджується з твердженнями позивача про неправомірність нарахування йому заборгованості, виходячи з такого. Відповідно до п. 12 Договору про користування електричною енергією, укладеного з позивачем, оплата за електричну енергію здійснюється за діючим тарифом (ціною), які вказуються в розрахунковій книжці або платіжному рахунку з урахуванням пільги і призначених субсидій, за розрахунковими книжками відповідно до показників приладу обліку чи за платіжними рахунками, які виписуються Енергопостачальником. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду (календарного місяця) електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо розрахунки проводяться по розрахунковим книжкам. У разі оплати по виписаних платіжних рахунках, їх оплата здійснюється не пізніше дня, що вказано в рахунку. У разі затримки оплати Споживачу нараховується пеня, згідно діючого законодавства. Сплата заборгованості здійснюється за тарифами, що діяли на період утворення заборгованості. Відповідно до п.п. 2 п. 5.5.5 ПРРЕЕ, споживач електричної енергії зобов`язаний: сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. За змістом пункту 4.12 ПРРЕЕ, розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Відповідно до п. 4.19. ПРРЕЕ, розрахунки споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період, який, як правило, становить календарний місяць відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції). За взаємною згодою сторін виставлення платіжних документів та їх оплата можуть здійснюватися рідше ніж раз на місяць, якщо оплата виконується за довший розрахунковий період або споживання протягом конкретного розрахункового періоду нижче певного рівня або дорівнює нулю, або частіше ніж раз на місяць, якщо сторонам необхідно забезпечити рівномірне перерахування значних сум коштів протягом розрахункового періоду. Така згода, якщо вона не була передбачена під час укладення договору, оформлюється додатковою угодою до договору. Згідно з пунктами 6.1-6.3 глави 6 розділу XIII Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП № 311 від 14 березня 2018 року (далі - ККОЕЕ), (тут і далі в редакції що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), Обсяги спожитої електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить один місяць. Зчитування показів лічильника провадиться ППКО та/або ОМ, та/або споживачем щомісяця відповідно до умов договору. Покази лічильників мають фіксуватись з вказанням фактичної дати та, за необхідності, часу зчитування. У побутових споживачів покази лічильника мають зчитуватися на перше число календарного місяця, наступного за розрахунковим. Якщо побутовий споживач самостійно подає дані про обсяги споживання електричної енергії за розрахунковий період, такі дані надаються споживачем до ППКО не пізніше 4 числа місяця, наступного за розрахунковим, шляхом повідомлення по телефону чи іншими електронними засобами або через свій кабінет на сайті ППКО, або через особисте звернення до ППКО. Зчитані побутовим споживачем, чи отримані або зчитані ППКО/ОМ покази інтегрального лічильника в інший день вважаються вихідними даними для визначення показів лічильника на перше число календарного місяця шляхом додавання (віднімання) споживання, розрахованого відповідно до профіля споживання побутового споживача, помноженого на кількість днів (діб) між датою зчитування показів та першим числом календарного місяця. Відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357 (були чинні до 26 червня 2018 року), Розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Знімання показів засобів обліку провадиться електропостачальником (електророзподільним підприємством) та/або побутовим споживачем щомісяця відповідно до умов договору. Побутовий споживач, як правило, знімає покази засобу обліку на перше число місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем). Якщо знімання показів проводиться побутовим споживачем, електропостачальник (електророзподільне підприємство) має право контролювати правильність знімання показів засобів обліку побутовим споживачем. Передані побутовим споживачем та отримані у порядку, визначеному у договорі, та/або зняті електропостачальником (електророзподільним підприємством) дані про покази засобу обліку протягом періоду, що починається за два робочі дні до кінця розрахункового місяця та закінчується на третій робочий день наступного розрахункового періоду (календарного місяця), вважаються даними на перше число календарного місяця.(пункти 20,21) Таким чином, відповідач отримує дані щодо обсягу спожитої електричної енергії споживачем за розрахунковий період від споживачів, за даними контрольних оглядів приладів обліку або розрахунковим шляхом, а споживач повинен сплачувати за надані послуги щомісяця. З відомостей особового рахунку позивача (а.с. 33) слідує, що покази приладу обліку фіксувались як контролером (К) так і на підставі даних споживача (А) і розрахунковим шляхом (Р). Позивачем сплачувалась спожита електрична енергія один раз на два місяці, що також підтверджувалось ним в судовому засіданні. Однак, на 01.03.2015 у нього вже існувала заборгованість у сумі 59,67 грн та в подальшому спожита електрична енергія сплачувалась не у повному обсязі, внаслідок чого закономірною є збільшення заборгованості. Так, на 01.03.2015 наявний борг 59,67 грн та за березень 2015 р. нараховано 126,78 грн., проте сплачено у квітні 140,63 грн; за квітень та травень нараховано до сплати 414,66 грн., проте позивачем сплачено у травні 402,06 грн і так далі, на кінець 2015 року утворилась заборгованість 448,69 грн, яка у наступних роках збільшилась за рахунок сплати за спожиту електричну енергію не у повному обсязі. Твердження позивача про відсутність заборгованості у листопаді-грудні 2018 року спростовуються дослідженими судом доказами. Так, відповідно до наданої ним квитанції про оплату за листопад-грудень 2018 року ним зазначено покази приладу обліку попередні - 23685, поточні - 24107 і сплачено 462,24 грн, що відповідає даним особового рахунку. Проте, відповідно до встановлених тарифів до сплати належало 552,96 грн. Вказане свідчить, що і у листопаді-грудні 2018 позивачем не у повному обсязі сплачено за спожиту електричну енергію. Окрім цього, суд зауважує, що сплата позивачем за спожиті послуги один раз на два місяці не відповідає ані умовам договору, ані ПРРЕЕ. До того ж, відповідно до п. 4.24. ПРРЕЕ, у разі виникнення у споживача заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію сторони за взаємною згодою укладають договір щодо реструктуризації заборгованості та оформлюють графік погашення заборгованості, який є додатком до договору. У разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізиті призначення платежу посилань на період, за який здійснюється оплата або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані споживачем за електричну енергію, електропостачальник має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості цього споживача з найдавнішим терміном її виникнення. Відповідно до відомостей з особового рахунку, у відповідача були наявні переплати, які відповідач мав право зарахувати як погашення існуючої заборгованості цього споживача з найдавнішим терміном її виникнення. Отже, твердження позивача про врахування заборгованості, яка поза межами строку позовної давності, є неприйнятними. Позивач фактично сплачував борг за спожиту електричну енергію, що свідчить про визнання ним свого боргу, а тому перебіг позовної давності переривається відповідно до ст. 264 ЦК України. Суд також не погоджується з доводами позивача стосовно того, що рахунок-повідомлення за лютий 2019 року підтверджує відсутність у нього заборгованості, з огляду на таке. З 01.01.2019 АТ «Миколаївобленерго» не здійснює постачання електричної енергії усім побутовим споживачам на території Миколаївської області. Таким постачальником з 01.01.2019 є ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія». На підставі абзацу 6 п.13. р. XVII Прикінцевих та перехідних положень АТ «Миколаївобленерго» передав до ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія», як постачальнику універсальних послуг, персональні данні споживачів. При цьому ЗУ «Про ринок електричної енергії» не передбачає автоматичну передачу будь-якої заборгованості (переплати/недоплати) споживачів до ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія». Отже, рахунок-повідомлення за лютий 2019 року не може містити відомостей про заборгованість перед АТ «Миколаївобленерго». За такого твердження позивача про відсутність підстав для припинення постачання електричної енергії за його адресою є помилковими. Таким чином, дії відповідача щодо відключення від енергопостачання об`єкта позивача є законними та такими, що відповідають вимогам ПРРЕЕ. Відповідно до п. 7.12 ПРРЕЕ, відновлення електроживлення електроустановок споживача, електроживлення яких було припинено з підстав, зазначених у пунктах 7.5 та/або 7.6 цієї глави, здійснюється оператором системи у порядку, визначеному Кодексом системи передачі та Кодексом систем розподілу, протягом 3 робочих днів у містах та 5 робочих днів у сільській місцевості після отримання від ініціатора відключення інформації про усунення споживачем порушень, що підтверджується відповідним документом учасника ринку, на вимогу якого здійснювалося припинення електроживлення. Про усунення причин відключення ініціатор такого відключення повідомляє оператора системи в день отримання такої інформації. Витрати оператора системи на здійснення робіт з припинення та відновлення електроживлення електроустановки споживача (повторне підключення електроустановки) покриваються за рахунок коштів ініціатора здійснення цих робіт, які відшкодовуються йому споживачем, якщо припинення постачання (розподілу або передачі) електричної енергії споживачу здійснювалося у встановленому цими Правилами порядку. Оскільки суд дійшов висновку про відповідність дій відповідача про припиненню електропостачання вимогам ПРРЕЕ, тому відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку з відшкодування витрат з припинення та відновлення електропостачання. Враховуючи викладене, не підлягають задоволенню вимоги про визнання дій відповідача по відключенню електропостачання незаконними та зобов`язання відшкодувати витрати на припинення та відновлення електропостачання. Не підлягають також задоволенню позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, які заявлені як наслідки порушення прав споживача послуг, тобто є похідними від інших позовних вимог, оскільки така вимога пов`язувалася із фактом неправомірності дій відповідача, що не знайшло свого підтвердження в суді. Також позивач належним чином не довів сам факт заподіяння йому моральної шкоди та наявність будь-якого причинно-наслідкового зв`язку із діями відповідача. Таким чином, суд прийшов до висновку, що в позові слід відмовити.

Outcome: dismissed