Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

Позивач 01.08.2023 року звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він проживав в зареєстрованому шлюбу з Відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають двох доньок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішення суду про розірвання шлюбу від 21.10.2020 р., набрало законної сили 21.11.2020 р. Спільне життя з відповідачем не склалося. 20 квітня 2020 року [PERSON] покинула позивача з дітьми. Рішенням від 21.10.2020 року №482/1244/20, шлюб було розірвано. З цього ж часу відповідач втратила інтерес до сімейного життя, вихованням та лікуванням дітей не займалася, матеріально дітей не забезпечувала, допомоги на утримання дітей не надавала і ненадає по цей час, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, не спілкується з доньками взагалі. Відповідач не виконує своїх обов`язків, які вона має виконувати згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» та норм Сімейного кодексу України. Доньки від Відповідача [PERSON] не отримують жодного подарунку на День народження. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньок. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку Відповідача. Діти знаходиться на повному утриманні позивача. Де наразі перебуває Відповідач позивачу невідомо. У зв`язку з цим, позивач звернулася до органу опіки та піклування з проханням позбавити Відповідача батьківських прав, на що було надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] по відношенню до її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , також було рекомендовано звернутися до суду. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення Відповідача до своїх батьківських обов`язків. Посилаючись на вищевикладене позивач просив суд позбавити Відповідача її батьківських прав щодо її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач у судове засідання не з`явився, натомість надав до суду заяву в якій просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ч.ч. 5, 6, п.2 ч.7, ч.11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, заяв та клопотань від неї не надходило. Від представника третьої особи - Сухоєланецької сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, як органу опіки та піклування надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, крім того органом опіки та піклування надано висновки щодо предмету спору. У зв`язку з неявкою Відповідача та не надання відзиву, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.06.2016 року (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане 24.06.2016 року Новоодеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №31), який було розірвано за рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області, справа № 482/1244/20 від 21.10.2016 року, яке набрало законної сили 21.11.2020 року. Від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 16.08.2016 року Новоодеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №08) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 10.08.2016 року виконком Сухоєланецької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, актовий запис №06). Малолітні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають разом зі своїм батьком за адресою: [ADDRESS] , який створив належні умови проживання для доньок, що підтверджується актом обстеження умов проживання, складеного комісією служби у справах дітей Сухоєланецької сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 15.02.2023. Позивачем надано характеристику на [PERSON] , ученицю 4 класу, складену Сухоєланецьким ліцеєм Сухоєланецької сільської ради Миколаївської області, в якій зазначено, що дівчинку виховує батько, [PERSON] , який приділяє належну увагу вихованню доньки. Постійно піклується про неї, допомагає та підтримує під час дистанційного навчання, особистим прикладом виховує відповідальність та наполеглевість. Багато часу проводить з дитиною, разом читають, відпочивають, граються на спортивному майданчику, готують смаколики. [PERSON] систематично відвідує батьківські збори, шкільні свята, приймає активну участь у житті ліцею. Серед батьків класу має авторитет. Ініціативний, не байдужий до усього, що стосується навчання та виховання [PERSON] . Також надано характеристику на [PERSON] , ученицю 1 класу, складену Сухоєланецьким ліцеєм Сухоєланецької сільської ради Миколаївської області від 04.04.2023 року, в якій зазначено, що дівчинка проживає в неповній родині з татом і старшою сестрою, але незважаючи на це, дитина завжди має охайний зовнішній вигляд та акуратну зачіску. Маму [PERSON] за весь період навчання класний керівник бачила один раз, зацікавленності в житті та навчанні дитини вона не виявляє. Дитина про маму майже не згадує, якщо згадує то її спогади мають негативний характер. Натомість тато постійно цікавиться навчанням дитини, часто телефонує, отримує консультайії для батьків. Інших доказів позивачем до суду не подано. Згідно висновкупро доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] по відношенню до її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Сухоєланецької сільської ради Миколаївського району Миколаївської області №26 від 11.04.2023 року, орган опіки вважає, що доцільно позбавити громадянку [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , посилаючись на наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.06.2016 року. В сім`ї зростало двоє малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя між сторонами не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та окремого проживання. Рішенням Новоодеського районного суду від 21 жовтня 2020 року шлюб між подружжям розірвано. Діти залишилися проживати з батьком. У матері з`явилися нові відносини, в результаті чого жінка народила третю дитину. Спочатку [PERSON] проживала в селі Сухий Єланець, на даний час проживає в місті Миколаєві. З моменту фактичного припинення спільного проживання, мати перестала цікавитися старшими дітьми, не виявляє бажання займатися їхнім вихованням, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, не забезпечує необхідного харчування та медичного догляду, не цікавиться станом їх здоров`я, не бачиться з ними та не надає жодної матеріальної допомоги. Дівчатка не отримують від матері жодних подарунків вподовж декількох років, ні на Дні народження, ні на інші свята. Мати самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, хоча їй жодних перешкод у побаченні з дітьми ніхто не чинив і не чинить. Батько дівчаток один займається вихованням доньок та їхнім матеріальним забезпеченням. Вони проживають у власному будинку. Умови проживання задовільні, діти забезпечені всім необхідним для комфортного проживання, навчання та проведення дозвілля. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ч.2,3 ст.150, 180 Сімейного кодексу України, передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріально забезпечувати та утримувати її. Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позавлені батьківських прав по відношенню до своїх дітей за ухилення від виконання батьківських обов`язків. Згідно ст.165 Сімейного кодексу України громадянин має право звернутися з позовом до суду про позбавлення батьківських прав, так як є батьком з яким проживають діти. Враховуючи наведене, орган опіки вважає за доцільне позбавити громадянку [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч.2, ч.3 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 4 ст.155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» наголосив, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За вищевказаних обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] , свідомо, без будь-яких поважних причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя своїх доньок [PERSON] та [PERSON] , не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, в наслідок чого останні були позбавлені батьківської уваги і піклування, порушено їхні права на належне батьківське виховання, спілкування, життя і розвиток в сім`ї, внаслідок чого Відповідачем завдано шкоди правам та інтересам дітей, які захищаються Декларацією прав дитини, Конвенцією про права та чинним законодавством України, зокрема ст.ст.150, 152-153, 155 СК України. Зважаючи на вищевикладене, виражаючи турботу про долю дітей,

Outcome: approved