Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

22.01.2024 року [PERSON] звернулась до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її [PERSON] , [INFO] , користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 5000 гривень, щомісячно. Позивачка свої вимоги мотивувала тим, що 03.06.2017 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від спільного подружнього життя [INFO] у них народилась донька [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося та 17.07.2023 року шлюб між ними було розірвано. Весь час донька проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач кошти на утримання доньки не надає. Інших утриманців відповідач не має, є працездатною особою, а тому вважає, що він може сплачувати аліменти на утримання їхньої доньки. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2024 року справу розподілено головуючому судді Вжещ С.І. Ухвалою судді від 23.01.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено розгляд справи по суті о 09:00 годині 14.02.2024 року, який було відкладено до 11:00 год. 06.03.2024 року. Ухвалою суду від 06.03.2024 року на підставі п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України відкладено судовий розгляд по справі на 20.03.2024 року о 11:30 год. \~В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, належним чином повідомлялась про час і місце його проведення, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність. У заяві також зазначила про надання згоди на заочний порядок розгляду справи у разі повторної неявки відповідача. Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 14.02.2024 року, 06.03.2024 року, 20.03.2024 року не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав заяви про відкладення судового розгляду у зв`язку з тим, що він проходить медико-соціальну експертну комісію, при цьому доказів такого проходження та поважності причин неявки в судові засідання не надав, відзив на позов не подав, тому суд відповідно до\~ст. 280 ЦПК України\~розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у ній доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку\~ст. 247 ЦПК України\~за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, дав оцінку зібраним доказам, вважає, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити повністю, ухваливши заочне рішення. Згідно з ч. 1 ст.\~4, ч. 1 ст.\~5 ЦПК України\~кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю, позивачкою [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого Новобузьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (а.с.7). Як вбачається з копії рішення Новобузького районного суду Миколаївської області № 481/1032/23 від 17.07.2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 03.06.2017 року Новобузьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 35, розірвано (а.с.8). Відповідно до ч.2 ст.141 СК України\~розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Сімейним кодексом України\~визначено, що обов`язок по утриманню дітей покладено рівною мірою на батьків. Відповідно до ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов`язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до частин 1, 2\~ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів згідно до ст. 182 СК України\~суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України\~визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХП (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.3 ст. 77, ч.1 ст. 79 СК України\~аліменти сплачуються щомісячно та присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Судом встановлено, що сторони не можуть дійти згоди щодо порядку утримання дитини. Позивачка вважає, що розмір аліментів має сплачуватись батьком в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень на місяць. Проте суд не погоджується з розміром аліментів, визначеним позивачкою, а також з тим, що аліменти мають сплачуватись у твердій грошовій сумі, з таких підстав. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, як то визначено ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства». При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, визначенні ст. 182 СК України. Суд враховує, що платник аліментів є повнолітньою особою, не має інших утриманців, інвалідності тощо. Позивачка не надала доказів обгрунтування розміру аліментів, які вона просить стягувати шомісячно з відповідача, а також не надано доказів матеріального утримання, яке позивач забезпечує своїй дитині. Враховуючи вище зазначене, суд вважає за необхідне присудити стягнення аліментів саме у частці від доходу відповідача в розмірі 1/4 частини, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На думку суду такий порядок і розмір аліментів забезпечить баланс інтересів, як батька, так і дитини і буде справедливим. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Враховуючі матеріальне становище батьків, дитини, з метою забезпечення умов життя, достатніх для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою як матері, так і батька, з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду з даним позовом і до досягнення дитиною повноліття. Необхідно зазначити, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць. Крім того, на підставі\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір». На підставі \~ст.ст. 180-183, 191 СК України та

Outcome: partial