Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (надалі за текстом - відповідач), третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна (надалі за текстом - приватний нотаріус Хара Н.С.), приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна (надалі за текстом - приватний виконавець Юхименко О.Л.), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10 вересня 2019 року приватним нотаріусом Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис № 20655, про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором, на підставі якого приватним виконавцем Юхименко О.Л. 26.09.2019 року відкрито виконавче провадження № [NUMBER]. Не погоджуючись з підставами для вчинення виконавчого напису, зокрема, в частині безспірності заборгованості перед кредитором, позивач звернувся до суду з даним позовом, просив визнати виконавчий напис № 20655 від 10 вересня 2019 року таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 02 лютого 2024 року справу передано за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва. 22 лютого 2024 року на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Гребенюку В.В. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 26 лютого 2024 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 02.02.2024 року подана заява відповідача про визнання позову в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. При розподілі судових витрат, суд керується ч. 1 ст. 141 та ч.1 ст. 142 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved