Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

10.01.2024 року позивач звернувся в суд з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів, посилаючись на те, що від спільного проживання з відповідачем у них народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що на даний час не проживає з відповідачем по справі, а донька проживає разом із ним. Відповідач матеріальної допомоги йому на утримання дитини не надає, у зв`язку з чим просить винести рішення про стягнення аліментів з відповідача на його користь, щомісячно на утримання дитини в твердій грошовій сумі від 15000, 00 грн., щомісячно з 01.11.2023 року та до повноліття дитини. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.01.2024 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 23.02.2024 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив, в якому остання просить задовольнити частково та стягнути з неї на користь позивача аліменти на утримання спільної доньки у розмірі 3000, 00 грн., з підстав зазначених у відзиві. Судом встановлено, що у зареєстрованому шлюбі у сторін по справі народились донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.08.2021 року. Як встановлено в ході розгляду справи, спільна донбка [PERSON] , [INFO] проживає разом з батьком [PERSON] , що не заперечує і сама відповідач. Відповідно до характеристики виданої Спеціалізованою школою №40 Святошинського району м. Києва від 01.04.2024 року №68, [PERSON] навчається у спеціалізованій школі №40 м. Києва з першого класу. Ч.3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом, чим декларується принцип "змагальності сторін у цивільному процесі". Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" також передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Згідно із ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини. При цьому, статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. ч. 1-3 зазначеної статті СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, нормою статті 184 СК України не передбачено повноважень суду, під час розгляду справи в порядку позовного провадження та ухвалення рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, вказувати у його резолютивній частині положення про те, що визначений у твердій грошовій сумі розмір аліментів повинен бути не меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначена вимога покладається на суд лише в порядку наказного провадження (ч. 3 ст. 184 СК України). Відповідно до висновку Верховного Суду, висловленого в постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17, який підлягає врахуванню судом першої інстанції відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суперечить вимогам сімейного законодавства. Отже, аналізуючи положення статті 182 та 184 СК України слід дійти висновку, що, під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України. Разом з тим, нормою статті 184 СК України не передбачено повноважень суду, під час розгляду справи в порядку позовного провадження та ухвалення рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, вказувати у його резолютивній частині положення про те, що визначений у твердій грошовій сумі розмір аліментів повинен бути не меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Обов`язок утримувати батьками своїх дітей, передбачений ст.180 СК України, однак даний обов`язок відповідач не виконує та матеріальної допомоги позивачу з приводу утримання неповнолітньої дитини як її мати не надає. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши докази, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісячно. Окрім того, статтею 79 СК України визначено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо позивач вживав заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не міг їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати, суд, залежно від обставин справи, може постановити рішення про стягнення аліментів за минулий час, але не більш як за один рік. Оскільки, як встановлено судом, позивачем не надано належних доказів вжиття ним заходів щодо утримання аліментів на утримання дитини та ухилення відвідача від їх сплати, в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню також. На підставі вищезазначеного суд рахує за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 1211,20 грн. судового збору.

Outcome: partial