Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Тернопільської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: держаний нотаріус Першої тернопільської державної нотаріальної контори Утинська З. З. про визнання права власності у порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після смерті спадкодавця залишилось спадкове майно, до числа якого входить 5/6 житлового будинок з відповідно часткою господарських будівель та споруд по [ADDRESS] . Згідно заповіту № 2-161 від 11 лютого 1988 року, [PERSON] заповіла належні їй на праві особистої власності частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою [ADDRESS] - [PERSON] . Позивачка прийняла спадщину у встановлений законом строк, у порядку ст. 1268 ЦК України. Після відкриття спадщини [PERSON] звернулась до нотаріуса Першої тернопільської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за адресою [ADDRESS] . 13 травня 2022 року державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори Утинською 3. 3. винесено постанову № 595/02-31, якою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Постанова мотивована відсутністю у спадкоємця належних правовстановлюючих документів на житловий будинок за адресою [ADDRESS] . Окрім цього, відповідно до Інформаційної довідки № 301301255 та Інформаційної довідки № 301301256 від 12 травня 2022 року, інформація щодо реєстрації права власності за суб`єктом [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - відсутня. Позивачка зазначає, що 5/6 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель за адресою [ADDRESS] , набула у власність її матір, [PERSON] . Однак, у [PERSON] відсутні відповідні правовстановлюючі документи. Натомість позивачка отримала довідку № 2457 від 24 вересня 2021 року, видану ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» (м. Тернопіль) про те, що власником будинковолодіння, що розташоване по [ADDRESS] є гр. [PERSON] 5/6 частин, та [PERSON] 1/6 частин. Рішенням Тернопільської міської ради від 11 липня 2022 року № 8/п16/04 перейменовано [ADDRESS] . Таким чином, [PERSON] була власником 5/6 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . З огляду на зазначене, позивачка просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] на 5/6 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель згідно з інвентаризаційними даними Технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 06 жовтня 2023 року, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , з моменту відкриття спадщини - [INFO] . Ухвалою судді від 20 листопада 2023 року позовну заяву [PERSON] до Тернопільської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування - залишено без руху. 07 грудня 2023 року судом зареєстрована заява про усунення недоліків представника позивача [PERSON] , адвоката Моленя Р. Б. із доданими документами. Ухвалою судді від 07 грудня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі № 607/22531/23. Постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Ухвалою, постановленою судом без виходу до нарадчої кімнати у судовому засіданні 03 січня 2024 року, витребувано від Першої тернопільської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи № 733/2024, після померлої [INFO] [PERSON] 30 січня 2024 року на адресу суду надійшли матеріали спадкової справи № 733/2021 після смерті [PERSON] . Протокольною ухвалою суду, постановленою 04 березня 2024 року у судовому засіданні без видалення до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивачки [PERSON] , адвокат Молень Р. Б. в судове засідання не з`явився, ним була подана заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, однак також подав заяву про розгляд справи за його відсутності, щодо задоволення позовних вимог покладався на думку суду. Представник третьої особи Першої тернопільської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, надіслав суду лист про розгляд справи без його участі, по наявних в справі документах. При прийнятті рішення покладається на думку суду. За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини. Згідно довідки № 2457 від 24 вересня 2021 року, виданої ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації», станом на 29 грудня 2012 року власником будинковолодіння, що розташоване по [ADDRESS] є [PERSON] 5/6 частин і [PERSON] 1/6 частин. Право власності належить на підставі: свідоцтва про право власності, посвідченого 11 лютого 1988 року за реєстром № 2-157, право власності зареєстровано Тернопільським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації 18 лютого 1988 року № 3014; свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 11 лютого 1988 року за реєстром № 2-159, право власності зареєстровано Тернопільським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації 18 лютого 1988 року № 3014; договору дарування посвідченого 04 лютого 1998 року за реєстром № 5-570, право власності зареєстровано Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 18 лютого 1998 року № 3014. Рішенням Тернопільської міської ради від 11 липня 2022 року № 8/п16/04 перейменовано [ADDRESS] . З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, оформленого товариством з обмеженою відповідальністю «Технічна інвентаризація об`єктів нерухомості» вбачається, що будинок по [ADDRESS] складається з: житлового будинку «А», літня кухня, хліву «Б, Г», вбиральня «В», гаражу «Д», огорожа «1». Крім цього, зазначено, що замовником технічної інвентаризації є [PERSON] , паспорт виготовлено станом на 06 жовтня 2023 року. Відповідно до Інформаційної довідки № 301301255 та Інформаційної довідки № 301301256 від 12 травня 2022 року, інформація щодо реєстрації права власності за суб`єктом [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - відсутня. 11 лютого 1988 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла належну їй на праві особистої власності частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS] під номером сім, [PERSON] . Зазначений заповіт зареєстрований в реєстрі за номером 2-161 та посвідчений старшим державним нотаріусом С. Василишин. Як вбачається з витягу про реєстрації в Спадковому реєстрі № 66453652, виданого 16 вересня 2021 року Першою тернопільською державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON] 15 червня 2019 року заведена спадкова справа № 733/2021. Постановою державного нотаріуса Першої тернопільської державної нотаріальної контори Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Утинської З. З. від 13 травня 2022 року № 595/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. Згідно Висновку про вартість майна від 11 листопада 2022 року вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , становить 286 500 грн, вартість 5/6 частини вказаного будинку становить 238 750 грн. На запит суду Першою тернопільською державною нотаріальною конторою належним чином завірену копію спадкової справи № 733/2024, після померлої [INFO] [PERSON] [INFO] у віці 89 років померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 18 червня 2019 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. З матеріалів спадкової справи № 733/2021 вбачається, що 16 вересня 2021 року тільки [PERSON] звернулася до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. У матеріалах спадкової справи відсутні відомості про наявність будь яких інших спадкоємців. З довідки ДП «Фаворит-3» ПП № 1669 від грудня 2019 року, яка наявна в матеріалах справи, вбачається, що [PERSON] , 1966 року народження, була зареєстрована за адресою [ADDRESS] , з лютого 1984 року, разом із померлою [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про право власності від 11 лютого 1988 року, виданого старшим державним нотаріусом С. Василишин, [PERSON] дружині померлого [INFO] [PERSON] належить право власності на частку в спільному майні, а саме: житлового будинку з прибудовою і підвалом з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS] , під номером сім, розташованого на земельній ділянці розміром 600 кв. метрів та належало померлому [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку, посвідченого Тернопільською державною нотаріальною конторою 10 липня 1957 року, по реєстру №-9238, зареєстрованого в Тернопільському обласному об`єднанню бюро технічної інвентаризації 28 січня 1988 року за № 3014. Як вбачається із копії свідоцтва про право на спадщину за законом виданим старшим державним нотаріусом С. Василишин, 11 лютого 1988 року у спадковій справі №47, зареєстрованого в реєстрі за №2-159, після смерті [PERSON] померлого [INFO] спадкоємцями в рівних долях є його дружина [PERSON] , син - [PERSON] , дочка [PERSON] на спадкове майно, а саме житлового будинку з прибудовою і підвалом з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS] , під номером сім, розташованого на земельній ділянці розміром 600 кв. метрів та належало померлому [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку, посвідченого Тернопільською державною нотаріальною конторою 10 липня 1957 року, по реєстру №-9238, зареєстрованого в Тернопільському обласному об`єднанню бюро технічної інвентаризації 28 січня 1988 року за № 3014. На другу половину вищезгаданого будинку громадянці [PERSON] видано свідоцтво про право власності. Згідно копії реєстраційного посвідчення частина житлового будинку з надвірними побудовами [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на праві особистої власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого Першою Тернопільською держнотконторою 11 лютого 1988 року за реєстром № 2-157 та записано в реєстрову книгу за № 3014 від 18 лютого 1988 року. Відповідно до копії договору дарування 1/6 частини будинку, 04 жовтня 1998 року [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] по довіреності, подарувала, а [PERSON] прийняла належну на праві особистої власності [PERSON] 1/6 частину житлового будинку в [ADDRESS] , під номером 7. Договір посвідчений державним нотаріусом Г. В. Стадник та зареєстровано в реєстрі за № 5-570. Згідно реєстраційного посвідчення Тернопільського міського бюро технічної інвентаризації посвідчено, що 1/6 частина житлового будинку [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на праві особистої власності на підставі договору дарування посвідченого Першою Тернопільською держнотконторою 04 лютого 1998 року за реєстром № 5-570 та записане в реєстрову книгу за № 3014. Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд дійшов висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). 11 лютого 1988 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла належну їй на праві особистої власності частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS] під номером сім, [PERSON] . Зазначений заповіт зареєстрований в реєстрі за номером 2-161 та посвідчений старшим державним нотаріусом С. Василишин. Частинами 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Отже, спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є власником із часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] та в подальшому звернулася до нотаріуса із відповідною заявою, однак у вчиненні нотаріальної дії та оформленні спадкових прав їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу. З матеріалів справи вбачається, що спадкове майно існувало як об`єкт нерухомості ще у 1987 - 1988 роках. Спадкодавець [PERSON] набула 5/6 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд за адресою [ADDRESS] , у встановлений законом спосіб - частина (набута з час перебування у шлюбі), 1//6 частина (успадкована за законом після смерті чоловіка); 1/6 частина (подарована сином матері). Чинне законодавство не встановлює обов`язку вводити в експлуатацію індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року. Так, Верховний Суд у складі у своїй постанові від 15 січня 2021 року по справі №1540/3952/18 прийшов до висновків, що індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі № 623/214/17. Вперше на законодавчому рівні встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення». До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1). Реєстрація (оформлення) права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року регулюється Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Порядок). Згідно п. 42 Порядку, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, подаються: технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. За змістом ст. 3 Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Отож, за встановлених обставин, суд дійшов висновку, що спадкодавець [PERSON] , на день своєї смерті [INFO] , була власником майна - 5/6 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд за адресою [ADDRESS] . Втрата оригіналів правовстановлюючих документів про які йдеться у довідці № 2457 від 24 вересня 2021 року, виданої ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» та відсутність державної реєстрації права власності на частку успадкованого позивачкою будинковолодіння, не може бути перешкодою спадкоємцю в оформленні його прав на спадкове майно. Зі змісту ст. 328 ЦК України слідує, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведене, суд доходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Тернопільської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: держаний нотаріус Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Утинська З. З. про визнання права власності у порядку спадкування підлягають до задоволення шляхом визнання за позивачкою права власності на 5/6 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . У зв`язку з тим, що позивачка не заявили вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується. На підставі наведеного,

Outcome: approved