Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Мирноградської міської ради, третя особа: державний нотаріус Мирноградської державної нотаріальної контори Свиридова Алла Володимирівна, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування вимог вказала, що [INFO] померла її мати - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло № 4/4-73 від 20.05.1998, виданого Міністерством вугільної промисловості України Управління житлово-комунального господарства. Вона є єдиним спадкоємцем першої черги за законом. Рішенням Димитровського міського суду від 13.09.2023 за її заявою був встановлений факт її постійного проживання разом з матір`ю на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Звернувшись до нотаріуса з приводу оформлення спадщини, вона не змогла надати йому оригіналу документу, який би підтверджував право власності матері на спадкову квартиру, так як оригінал документу було втрачено. У зв`язку з цим у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено. Зазначаючи на вказану обставину як таку, що перешкоджає їй реалізувати право власності на спадкове майно, позивачка просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка залишилася після смерті матері [PERSON] . Сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач правом відзиву на позов не скористався, заперечень проти позову суду не надав. З`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та надавши правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її смерть, виданим Петропавлівським відділом ДРАЦС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (а.с.13). Родинні зв`язки між позивачкою [PERSON] (до шлюбу [PERSON] ) і померлою [PERSON] (до шлюбу [PERSON] ) підтверджуються свідоцтвами про народження і шлюб позивачки, а також свідоцтвом про шлюб її матері (а.с.13,14,17). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається з квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 58,2 кв.м, житловою 42,9 кв.м, яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 20.05.1998 року Міністерством вугільної промисловості України Управління житлово-комунального господарства, зареєстрованого в БТІ м.Димитров 08.06.1998 за реєстровим № 51 (а.с. 24, 30-32, 75 зв.). Єдиним спадкоємцем на вказане спадкове майно є її донька позивач [PERSON] , заповіти від імені спадкодавця [PERSON] не посвідчувалися (а.с.59-76). Рішенням Димитровського міського суду від 13.09.2023 за заявою позивачки встановлено факт її постійного проживання разом з матір`ю [PERSON] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , що надало їй право на звернення до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини (а.с.20-21). 29.11.2023 державним нотаріусом Мирноградської державної нотаріальної контори Свиридовою А.В. за заявою позивачки було заведено спадкову справу 71642106 (номер у Спадковому реєстрі №248/2023), що підтверджується Витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі (а.с.22). 06.12.2023 [PERSON] постановою державного нотаріуса Мирноградської нотаріальної контори Свиридовою А.В. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері було відмовлено у зв`язку з ненаданням нею оригіналу документу, який підтверджує право власності на квартиру (а.с.23). Як слідує з обгрунтувань позовної заяви, оригінал документу про право власності на квартиру втрачено, а отримати його дублікат не надається можливим, так як в секторі з архівної роботи Виконавчого комітету Мирноградської міської ради, куди зверталася позивачка, вищевказані документи не зберігаються (а.с.29). Відомості про право власності на спадкову квартиру до Державного реестру речових прав на нерухоме майно не внесені (а.с.49). Відповідно до\~ст.1216 Цивільного Кодексу спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). \~ \~ \~ \~Згідно ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину права на спадщину спадкоємця не позбавляє. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини ( ч.5 ст.1268 ЦК України). \~ \~ \~ \~Частиною першою статті 1297\~ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право спадщину на нерухоме майно. Отже, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, який має розглядатися судом у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. \~ \~ \~ \~Як встановлено судом, підставою для відмови позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом є ненадання нею нотаріусу документу, підтверджуючого право власності на спірну квартиру. Відповідно до\~ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За нормами\~ст.392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У зазначеній нормі передбачено, що особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальний відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права); 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачем у позові про визнання права власності є особа, яка вже є власником. Стаття 392 ЦК України не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки відповідно до ст.328 ЦК України\~набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав та у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст.392 цього Кодексу. Як встановлено судом, набуття позивачкою права власності на житло пов`язується з правом його спадкування, яке реалізувати позивачці не надається можливим через втрату оригіналу документу, підтверджуючого право власності на житло, яке є об`єктом спадкування. Зважаючи на викладене та приймаючи до уваги відсутність у позивача правовстановлюючого документу на квартиру, що позбавляє її можливості реалізувати своє право власності на спадкове майно, суд вважає за можливе її вимоги задовольнити та визнати за нею право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved