Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. 13.12.2023 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] в якому просить: стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 12 882,70 грн. за період з лютого 2022 року по вересень 2023 року. Позовна заява обґрунтована тим, що судовим Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 04.08.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.07.2014 року і до повноліття дитини. На виконання вищевказаного рішення суду Білозерським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області відкрито виконавче провадження №52020380. Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду від 04.08.2014 року за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів на утримання сина за період з 01.02.2022 року по 30.09.2023 року в розмірі 42 654,49 грн. За період з 01.02.2022 року по 30.09.2023 року відповідачем було здійснено 5 платежів по аліментам (березень 2022 року 1 300,00 грн, травень 2022 року 1 300,00 грн., грудень 2022 року - 1 000,00 грн., січень 2023 року - 2 600,00 грн., та у вересні 2023 року у розмірі 1 348,38 грн.) Отже за період з 01.02.2022 року по 30.09.2023 року неустойка за несвоєчасну сплату аліментів [PERSON] становить 12 882,70 грн. Аргументи учасників справи. Відповідач відзиву на позов не надав, з будь-якими клопотаннями та заявами до суду не звертався. Рух справи. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.02.2023 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначив, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти стягнення з нього пені за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 12 882,70 грн.. крім того, надав суду довідку про стягнення з його заробітної плати аліментів починаючи з вересня 2023 року по лютий 2024 року на загальну суму 8 251,28 грн. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 04.08.2014 року у справі №666/4154/14-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.07.2014 року і до повноліття дитини (а.с.6). На виконання рішення суду видано виконавчий лист №666/4154/14-ц, виданий 15.08.2014 року Дніпровським районним судом м.Херсона. Постановою державного виконавця від 10.08.2016 року відкрито виконавче провадження №52020380 з примусового виконання виконавчого листа №666/4154/14-ц, виданого 15.08.2014 року Дніпровським районним судом м.Херсона (а.с.7). Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП №52020380 головного державного виконавця Пшенишнюк А.В., внаслідок невиконання відповідачем [PERSON] рішення суду від 04.08.2014 року за ним утворилась заборгованість по виплаті аліментів на утримання сина за період з 01.02.2022 року по 30.09.2023 року в розмірі 42 654,49 грн. (а.с. 8). З вказаного розрахунку вбачається, що [PERSON] було здійснено 5 платежів по аліментам (березень 2022 року - 1 300,00 грн, травень 2022 року -1 300,00 грн., грудень 2022 року - 1 000,00 грн., січень 2023 року - 2 600,00 грн., вересень 2023 року - 1 348,38 грн. З довідки про доходи № 49 від 25.03.2024 року, виданої ТДВ «Херсонський маслозавод» вбачається, що з заробітної плати [PERSON] з вересня 2023 року здійснюється відрахування аліментів (а.с.31). За змістом ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» закріплює, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку; батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У будь-якому випадку, чи то в разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи в твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно ч. 1 ст. 196 СК України, в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. За змістом ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У постанові Верховного Суду від 24 листопада 2021 року по справі № 278/725/20 сформульовано висновок, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України). Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. У Сімейному кодексі України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, який викладений у постанові від 14 грудня 2020 року по справі № 661/905/19. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, в який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується в разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, в який вони мали бути сплачені. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року по справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права в подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року по справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року по справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року по справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року по справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць, помножена на кількість днів заборгованості, помножена на 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, в якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений в рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не в повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p= (A1х1 % хQ1)+ (A2х1 % хQ2)+………. (Anх1 % xQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1- нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1- кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2- нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Обчислюючи розмір неустойки (пені), суд виходить з розміру заборгованості по аліментам, визначеного державним виконавцем у розрахунку заборгованості станом на 10.10.2023 року, починаючи з 01.02.2022 року, який становить 42 654,49 грн. Відповідно до наданого позивачем розрахунку розміру пені за несплату аліментів за період з 01.02.2022 року по 30.09.2023 року розмір неустойки (пені) по аліментах становить 12 882,70 грн. Доданий позивачем до позову розрахунок пені узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року по справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). Відповідачем не було подано суду жодного доказу неправильності проведеного державним виконавцем розрахунку заборгованості по аліментам, не подано доказів неправильності розрахунку пені за прострочення сплати аліментів, не подано й контррозрахунку. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, виходячи зі змісту ст. 196 СК України, оскільки факт заборгованості за аліментами підтверджується розрахунком заборгованості державного виконавця та виникла з вини відповідача, який з вересня 2022 року не сплачував аліменти в повному обсязі, визнання відповідачем позову, суд приходить висновку про необхідність стягнення з останнього неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Щодо судових витрат. За вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073, 60 грн.

Outcome: approved