Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив суд стягнути з відповідача на його користь безпідставно набуті грошові кошти, за фактичне користування земельною ділянкою в сумі 83 427 грн. 11 коп. відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] (а), знаходиться «адміністративна будівля» (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 89448514138, площа 2745,3 м2), власником якого в частці 1/1 з 21.11.2013 року є [PERSON] . Рішенням Селидівської міської ради від 23.03.2020 року №7/54-1669, надано громадянину [PERSON] дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,2032 га, за адресою: [ADDRESS] . Відповідач з заявою щодо вирішення питання про передачу йому в оренду земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , для обслуговування нежилого приміщення адміністративного приміщення без зміни її цільового призначення не звертався. Право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , належить Селидівській міській раді. Договір на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, та договір оренди земельної ділянки не були укладені, а тому земельна ділянка використовувалась відповідачем без укладання договору оренди, що позбавляє Селидівську міську раду одержати дохід у виді орендної плати, який вона могла би отримати в разі своєчасного укладання договору оренди. До теперішнього часу [PERSON] використовує земельну ділянку без правовстановлюючих документів, тим самим порушуючи вимоги земельного законодавства. З огляду на викладене міська рада приходить до висновку про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин приписів чинного законодавства про повернення безпідставно збережених коштів, оскільки до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Рішенням виконавчого комітету Селидівської міської ради №158/3 від 28.07.2021 затверджено акт комісії про визначення збитків заподіяних гр. [PERSON] Селидівській міській раді використанням земельної ділянки без укладення договору оренди землі за період з 01.05.2018 до 01.07.2021 в розмірі 83 427 грн. 11 коп. 29.07.2021 року Селидівською міською радою на адресу відповідача направлялось повідомлення, щодо необхідності сплати відповідної заборгованості (залишена без задоволення та без відповіді). Враховуючи викладене просить стягнути з відповідача на свою користь безпідставно збережені кошти за фактичне користування земельною ділянкою у розмірі орендної плати, що становить 83 427 грн. 77 коп. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 4 грудня 2023 року було прийнято до свого провадження цивільну справу від Красноармійського міськрайонного суду Донецької області та відкрито спрощене провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 04.12.2023 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. У встановлений судом строк відповідач не надав відзиву на позовну заяву, у зв`язку з чим, суд розглядає справу за наявними матеріалами. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №252579622 від 14.04.2021 року об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер:2655, виданий 21.11.2013 року, видавник: ПН ДМНО Бадахов Ю.Н., належить [PERSON] (а.с. 12-13). Вказаний об`єкт нерухомого майна розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 1413800000:03:004:0098, власником якої є територіальна громада міста Селидове в особі Селидівській міській раді. Рішенням Селидівської міської ради від 23.03.2020 року №7/54-1669, надано громадянину [PERSON] дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,2032 га, за адресою: [ADDRESS] (а) (а.с. 15). Відповідач з заявою щодо вирішення питання про передачу йому в оренду земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , для обслуговування нежилого приміщення адміністративного приміщення без зміни її цільового призначення не звертався. А отже, відповідач користується земельною ділянкою з кадастровим номером 1413800000:03:004:0098 без будь-яких правовстановлюючих документів, не сплачуючи відповідну плату та фактично збільшуючи свої доходи. При цьому, використання означеної земельної ділянки відповідачем без належного правового оформлення позбавило Селидівську міську раду, як власника землі, права отримувати від цієї ділянки дохід у розмірі орендної плати. Таким чином, відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки, з кадастровим номером 1413800000:03:004:0098, який без достатньої правової підстави за рахунок Селидівської міської ради зберігав у себе кошти, які мав заплатити за користування нею на рівні орендної плати за період з 01.05.2018 по 01.07.2021, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки. Згідно зі\~ст. 206 Земельного кодексу України,\~використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (підпункт\~14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України). Земельним податком є обов`язків платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти\~14.1.72,\~14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України). З наведеного вбачається, що чинним законодавством чітко розмежовано поняття «земельний податок» і «орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності». За змістом\~глави 15 Земельного кодексу України,\~право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується, зокрема, через право оренди. Частина перша\~ст. 93 Земельного кодексу України,\~встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої\~статті 96 Земельного кодексу України). Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (ст. 125 Земельного кодексу України). Земельна ділянка кадастровим номером 1413800000:03:004:0098, на якій розміщено нерухоме майно, власником якого в період з 21.11.2013 року по теперішній час включно є відповідач, перебуває у власності територіальної громади міста Селидове в особі Селидівській міській раді. На виконання\~постанови Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 року №284 «Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам», 09.07.2021\~року відбулось засідання комісії з питань визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та користувачам. До участі в засіданні комісії також було запрошено [PERSON] , про що свідчить лист міської ради від 05.07.2021 №02-21в/2-1150, про запрошення на засідання комісії про розгляд питань земельного законодавства, яке відбудеться 09.07.2021 року о 14.00 год. (а.с. 5). 09.07.2021 року комісією був складений акт визначення розміру збитків, заподіяних міській раді, внаслідок використання земельної ділянки кадастровим номером 1413800000:03:004:0098 за адресою: [ADDRESS] (а) за період 01.05.2018 по 01.07.2021, відповідно до якого [PERSON] завдано збитки у сумі 83 427 грн. 11 коп.(а.с. 7-10). Статтею 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~визначено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, землю та інше. Відповідно до\~статті 80 Земельного кодексу України, територіальні громади як суб`єкти права на землі комунальної власності реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. За змістом\~статтей 142-145 Конституції України, до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших об`єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування, в межах їх повноважень, шляхом прийняття рішень. Згідно з ч.1\~ст.181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Статтею 206 Земельного кодексу України\~встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Пунктом «в» частини першої\~статті 96 цього кодексу\~передбачено, що землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Відповідно до ст. ст.\~122,\~123,\~124 ЗК України, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. За положеннями\~статті 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. За змістом частини 3\~статті 7 Закону України «Про оренду землі»\~до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда. Відповідно до частин першої та другої\~статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої\~статті 1212 Цивільного кодексу України. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України. За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Обов`язок набувача повернути безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Отже, до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України). Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі №922/3412/17, від 23 травня 2018 року у справі 629/4628/16-ц, а також у постановах Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі №922/1008/15, від 07 грудня 2016 року у справі №922/1009/15, від 12 квітня 2017 року у справах №922/207/15 і №922/5468/14. Виходячи з викладеного, встановлено, що відповідач, як користувач належної позивачу земельної ділянки, сплату коштів за користування земельною ділянкою, на якій розташований належний відповідачу на праві власності об`єкт нерухомого майна, тобто без достатньої правової підстави за рахунок власника земельної ділянки зберіг у себе кошти, які мав виплатити власнику. Належних та допустимих доказів спростування викладених вище фактів відповідачем не надано. При цьому, суд враховує позицію Верховного Суду, сформовану у справі №175/833/19 від 13.10.2021 року, за змістом якої з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку. Таким чином, саме власник нерухомого майна зобов`язаний ініціювати процес оформлення прав на земельну ділянку, невід`ємною складовою якого є розроблення землевпорядної документації та формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Відтак, суд вважає доведеним факт користування відповідачем спірною земельною ділянкою, а тому як фактичний користувач, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберігав у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір спплачений за подачу позову у розмірі 2\~270 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved