Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

21.11.2013 у місті Дніпропетровську народився [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №1415 від 17.12.2013 Індустріальним ВРАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції. Матір`ю дитини є громадянка України [PERSON] , а батьком громадянин України [PERSON] . Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» №2402-ІІІ від 26.04.2001р. встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з принципом шостим Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959р., дитина повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З копії свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 06.07.2013 та рішення суду про розірвання шлюбу від 07.03.2017 (справа №202/595/17) судом встановлено, що подружжя [PERSON] перебувало у зареєстрованому шлюбі з 06.07.2013 по 20.03.2017. Крім того, вказаним рішенням встановлено, та не підлягає доказуванню у відповідності до ч.2 ст.82 ЦПК України, що шлюбні відносини між Агеєвими фактично припинені з серпня 2016 року. З копії довідки про місце проживання особи судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , де, як встановлено у судовому засіданні, фактично проживає з матір`ю [PERSON] (позивачем). Вказана квартира є спільною сумісною власністю [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та належить їм на підставі свідоцтва про право власності від 29.08.2019. Відповідач [PERSON] за вказаною адресою не проживає, що підтверджується актом ОСББ «МИР-12» від 03.07.2023. За даними ЄДДР [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно даних Державної податкової служби України позивач [PERSON] офіційно працевлаштована та отримує стабільний дохід у виді заробітної плати за основним місцем роботи ТОВ «Новомиколаївський елеватор», де займає посаду головного бухгалтера. З інформації КЗО «Середня ЗОШ №135» ДМР судом встановлено, що малолітній [PERSON] навчається в школі з першого класу. За час навчання навчанням та вихованням дитини займається мати. Мати приводила та забирала [PERSON] зі школи, відвідувала шкільні заходи, сплачувала необхідні внески, відвідувала батьківські збори. [PERSON] отримує допомогу у навчанні, у виконанні домашніх завдань від мами. Батько [PERSON] жодного разу в школі не був, успіхами сина в навчанні та вихованні не цікавився, заходи, які організовувала школа, батьківські збори, не відвідував. Також судом встановлено, що за місцем навчання [PERSON] характеризується позитивно (характеристика від 25.05.2023 №246). З показань допитаних у судовому засіданні свідків судом встановлено, що [PERSON] , після припинення стосунків з [PERSON] у 2016 році, життям сина не цікавиться взагалі, не дбає про його виховання, здоров`я, навчання, розвиток моральних якостей. Також з показань свідків судом встановлено, що [PERSON] не пам`ятає відповідача, оскільки їх спілкування припинилося коли [PERSON] було приблизно 3 роки. Відтак, суд приходить до висновку, що між сином та батьком фактично відсутній емоційний та психологічний зв`язок протягом восьми років. Відповідно до Рішення Вищої ради правосуддя від 19 квітня 2018 року №1200/0/15-18 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень» та п.5 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень» - судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Реєстру, в тому числі до інформації, визначеної статтею 7 цього Закону. Доступ суддів до державної таємниці, що міститься в судових рішеннях, забезпечується відповідно до Закону України "Про державну таємницю" Тому, судом було перевірено судові рішення щодо [PERSON] , та встановлено, що судовим наказом Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2019 (справа №202/7705/19) з [PERSON] стягнуті на користь [PERSON] , аліменти на утримання спільної дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 13 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. З розрахунку від 22.05.2023 №45261 Новомосковського ВДВС у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заборгованості по аліментам [PERSON] судом встановлено, що станом на 01.05.2023 він має заборгованість по аліментам перед [PERSON] , яка складає 109\~982,40 грн. Крім того, з даних Єдиного державного\~реєстру судових\~рішень судом встановлено, що [PERSON] неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, а саме: ?11.12.2017 Дніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ст. 75 КК України, до 5 років позбавлення волі з випробуванням строком на 3 роки; ?21.01.2019 Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185, ч.1 ст.71, ч.3 ст.78 КК України до 5 років позбавлення волі; ?28.02.2019 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2, ч. 3 ст. 185, ч.1, ч.4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі; ?29.12.2020 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Початок строку відбування покарання 15.05.2018. 01.04.2021 звільнений по закінченню строку відбування покарання, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит ДУ «Софіївська виправна колонія (№55)» від 24.07.2023 №7/2-987. Отже, судом встановлено, що після припинення шлюбних відносин з [PERSON] у серпні 2016 року [PERSON] не перебував в місцях позбавлення волі до 15.05.2018, але життям сина не цікавився взагалі, хоча мав можливість відвідувати сина, виховувати його, опікуватися його здоров`ям. Також суд зазначає, що перебування відповідача у місцях позбавлення волі в період з 15.05.2018 по 01.04.2021 також не є підставою для не виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки відповідно до Кримінального виконавчого кодексу засуджені мають право на листування та побачення з рідними. Суду не надано доказів, що [PERSON] , під час відбування покарання, листувався з [PERSON] з приводу здоров`я, навчання, успіхів сина, тощо. Ініціював питання щодо організації побачення з сином. Також суд зазначає, що 24.01.2022 [PERSON] перетнув державний кордон України в пункті пропуску «Рава-Руська» та до України не повернувся, що підтверджується інформацією ДПС України, яка надана на вимогу суду. Крім того, [PERSON] звернулася до суду з даним позовом 24.07.2023, а [PERSON] звільнився з місць позбавлення волі 01.04.2021, тобто майже за два роки до звернення до суду, але його поведінка щодо сина після звільнення не змінилася, він життям сина не цікавився, хоча мав можливість відвідувати сина, виховувати його, опікуватися його здоров`ям, тощо. При цьому суд зазначає, що у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доказами доводи позивача про те, що відповідач перебуває на обліку у лікаря нарколога у зв`язку із зловживання наркотичними речовинами, а також твердження про те, що вона зверталася до суду з позовом про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без дозволу батька, як і твердження представника відповідача, що [PERSON] має бажання виховувати сина. Ухилення від виконання батьківських обов`язків передбачає систематичне невиконання обов`язку турбуватися про дитину та наявність вини батьків, що належить до обов`язкових умов позбавлення батьківських прав. Вирішуючи питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] суд повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, зокрема ставлення відповідача до дитини, приходить до висновку, що зазначені вище фактори поведінки, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як свідоме та систематичне ухилення відповідача від виховання сина і нехтування ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про його винну поведінку щодо дитини. Відповідно до висновку органу опіки та піклування від 14.12.2023 позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітнього сина [PERSON] є доцільним. Вказаний висновок є належним чином мотивованим. Суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , оскільки орган опіки та піклування взяв до уваги надані позивачем довідки, обстежив житлово-побутові умови малолітнього [PERSON] , вжив заходів щодо встановлення усіх обставин, які мають значення для вирішення питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Тобто, висновок є таким, що узгоджується з встановленими судом обставинами справи. Відтак, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність обґрунтованих підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його малолітнього сина, і такій захід буде відповідати найкращим інтересам дитини. Щодо позовних вимог в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів суд дійшов наступного висновку. Судовим наказом Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2019 (справа №202/7705/19) з [PERSON] стягнуті на користь [PERSON] , аліменти на утримання спільної дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 13 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ перебуває на виконанні Новомосковського ВДВС у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Виконавче провадження №65213937 відкрите 20.04.2021. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання щодо сплати аліментів за рішенням суду взагалі не виконував, у зв`язку з чим, станом на 01.05.2023 у нього виникла заборгованість за період з 13.11.2019 по 01.05.2023 у сумі 109 982 грн. 40 коп., що підтверджується даними розрахунку від 22.05.2023 №45261 Новомосковського ВДВС у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Приписами частин\~1-3\~статті 196\~СК України\~встановлено,\~що у\~разі виникнення\~заборгованості з\~вини особи,\~яка зобов`язана\~сплачувати аліменти\~за рішенням\~суду або\~за домовленістю\~між батьками,\~одержувач аліментів\~має право\~на стягнення\~неустойки (пені)\~у розмірі\~одного відсотка\~суми несплачених\~аліментів за\~кожен день\~прострочення від\~дня прострочення\~сплати аліментів\~до дня\~їх повного\~погашення або\~до дня\~ухвалення судом\~рішення про\~стягнення пені,\~але не\~більше 100\~відсотків заборгованості.\~Розмір неустойки\~може бути\~зменшений судом\~з урахуванням\~матеріального та\~сімейного стану\~платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. Наданий позивачем розрахунок пені за несвоєчасну сплату аліментів у період з 13.11.2019 по 01.05.2023 суд визнає вірним, оскільки сума пені розрахована за формулою, яка застосована Великою Палатою Верховного суду у справі №333/6020/16-ц. Так, у будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Визначаючи розмір пені за порушення строків сплати аліментів, суд застосовує саме таке правило. Наданий позивачем розрахунок неустойки, згідно якого розмір цієї неустойки за період з 13.11.2019 по 01.05.2023 становить 109 982 грн. 40 коп., є правильним та таким, що складений у відповідності до вимог статті 196 СК України, оскільки в цьому розрахунку вірно зазначені всі суми простроченої заборгованості та кількість днів цієї простроченої заборгованості, а також вона є такою, що не перевищує 100 відсотків заборгованості, тому суд вважає за необхідне покласти в основу свого рішення і стягнути на користь позивача пеню за прострочення відповідачем сплати аліментів за вищевказаний період саме в такому розмірі. При цьому суд не приймає до уваги квитанцію про сплату 16.08.2023, тобто після відкриття провадження по даній справі, [PERSON] 7\~400 грн. 00 коп. аліментів [PERSON] , оскільки вона не має правового значення для вирішення питання про стягнення пені за період з 13.11.2019 по 01.05.2023. Крім того, в призначенні платежу взагалі не зазначено за який період сплачені аліменти. Судом також не встановлено підстав для зменшення розміру неустойки. (ч.2 ст.196 СК України) Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1 073 грн. 60 коп., що підтверджується квитанцією, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073 грн. 60 коп.

Outcome: approved