Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

02.03.2018 року позивач звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на частину спадкового майна, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] через неможливість оформленні спадкових прав у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. В обгрунтування вимог позивач, посилаючись на право спадкування, просить визнати за ним право власності на частки в спадковому майні , а саме: -81/100 частину обєкту нерухомого майна з житлового будинку літ «І», загальною площею 124,5 кв.м, житловою площею 55,4 кв.м, гаражу літ «Д», сараїв літ «К» та літ «В», відображених в технічному паспорті від 02.02.2006 року, та який розташований на земельній ділянці площею 0,0562 га за адресою: [ADDRESS] ; - земельну ділянку площею 0, 0562 га за адресою: [ADDRESS] ; - 1/2частину нежилої будівлі лабораторного корпусу № [NUMBER] , в цілому загальною площею 1923,4 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - нежитлове приміщення пральні, що складається з: Літ «М»- нежитлова будівля пральні, загальною площею 508,3 кв.м, контрольно-пропускного пункту позначеного по плану під Літ «Н»,1-цистерна, 1-6- огорожа, 2- вимощення, розташованих за адресою: [ADDRESS] ; - частку у статутному капіталі ТОВ «Науково-виробнича фірма «Біоген», код ЄДРПОУ: 31309721 , яка належала померлому спадкодавцю [PERSON] , як одному з 4-х засновників і складала 20% вартістю 3300 грн.; - квартиру [ADDRESS] , яка складається з приміщень дачного будинку літ. «А»: 1-1 вітальні-23,9 кв.м, 1-2 кухні-3,9 кв.м, 1-3 санвузла-2-1 кв.м, 1-4 санвузла-1,5 кв.м, 1-5 житлової-16,6 кв.м, 1-6 житлової-15,4 кв.м, 1-7-санвузла-1,9 кв.м, 1-гаражу -33,4 кв.м, загальною площею - 98,7 кв.м, у тому числі житловою -55,9 кв.м.; - автомобіль Меrcedes-Benz, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] . Крім того, позивач просив стягнути з відповідачки грошові кошти у розмірі 50% орендної плати , інфляційні відрахування та 3 % річних за розміщення з 20 травня 2014 року по [ADDRESS] радіоелектронних засобів, які зареєстровані за ПАЬ «ВФ Україна», ПАТ «Київстар», ТОВ «Інтернаціональні комунікації». Відповідачка, в свою чергу ,звернулася до позивача з зустрічним позовом та просить визнати за нею право власності на частину як частку у спільному майні подружжя та на частину в спадковому майні після смерті чоловіка [PERSON] , а саме: - житлового будинку літ «И», загальною площею 124,5 кв.м, житловою площею 55,4 кв.м, гаражу літ «Д», сараїв літ «К» та літ «В», відображених в технічному паспорті від 02.02.2006 року, та який розташований на земельній ділянці площею 0,0562 га за адресою: [ADDRESS] ; - нежитлове приміщення пральні, що складається з: Літ «М»- нежитлова будівля пральні, загальною площею 508,3 кв.м, контрольно-пропускного пункту позначеного по плану під Літ «Н»,1-цистерна, 1-6- огорожа, 2- вимощення, розташованих за адресою: [ADDRESS] ; - квартиру [ADDRESS] , яка складається з приміщень дачного будинку літ. «А»: 1-1 вітальні-23,9 кв.м, 1-2 кухні-3,9 кв.м, 1-3 санвузла-2-1 кв.м, 1-4 санвузла-1,5 кв.м, 1-5 житлової-16,6 кв.м, 1-6 житлової-15,4 кв.м, 1-7-санвузла-1,9 кв.м, 1-гаражу -33,4 кв.м, загальною площею - 98,7 кв.м, у тому числі житловою -55,9 кв.м.; - автомобіль Меrcedes-Benz, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] . В порядку спадкування на частину нежилої будівлі лабораторного корпусу № [NUMBER] , в цілому загальною площею 1923,4 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; та на частини земельної ділянки площею 0, 0562 га за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування зустрічних вимог посилалася на своє право на частину в спільному майні подружжя та спадкування після чоловіка. 06.02.2015 року вона отримала постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право власності на частини майна набутого під час шлюбу з померлим та у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Окремо зазначила щодо права на 3/4частини земельної ділянки , посилалася на вимоги ст.1225 ЦК України та ст.120 ЗК України, у зв`язку з переходом у її власність частини будівлі і відповідної частки земельної ділянки під цією будівлею. Спадкоємець [PERSON] має право на спадкування лише тієї частини, яка не була обєктом права спільної часткової власності подружжя. У своєму відзиві на зустрічний позов [PERSON] зазначив про свою незгоду, вважає його надуманим і таким, що суперечить закону та дійсним фактичним обставинам даної справи. Наголосив на тому, що у іншій цивільній справі № 523/4174/15-ц Суворовським районним судом м. Одеси від 26 квітня 2018 року ухвалено рішення, яким [PERSON] було повністю відмовлено у визнанні права особистої приватної власності та визнанні права власності в порядку спадкування за законом, а також були встановлені певні обставини щодо спірного спадкового майна, зокрема стосовно того, яке саме майно входить до складу спадщини, а яке є спільно набутим майном подружжя. Також він зазначив, що вклад до статутного фонду господарського товариства не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Після надходження цивільної справи, суддю [PERSON] визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. 05.04.2018 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. У зв`язку відстороненням від здійснення правосуддя судді Суворовського районного суду м. Одеси Шепітка І.Г., у провадженні якого знаходилася вищевказана справа, 13.02.2020 р. здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи автоматизованою системою документообігу відповідно до ст.ст.14,33 ЦПК України, справу отримано з цивільної канцелярії, у зв`язку з вказаним її слід прийняти до свого провадження. 17 лютого 2020 р прийняти до провадження цивільну справу та призначено підготовче засідання. 13 листопада 2023 року судом прийнято до спільного розгляду зустрічний позов відповідачки. 01 червня 2021 року провадження у справі зупинено до розгляду справи №523/4174/15-ц. 11 жовтня 2023 р. провадження у справі поновлено та призначено підготовче засідання. 16 січня 2024 р. закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи по суті . В судовому засіданні позивач підтримав позов з підстав вказаних в позові та частково визнав зустрічний позов вказавши на те, що відповідачка з ним має право на частину у праві спадкування, та підтвердив, що квартира та автомобіль є спільним майном подружжя. Представник відповідачки підтримав зустрічний позов та погодився, що за наявності раніше ухваленого судового рішення має відбуватися розподіл спадкового майна. Від Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі надійшов лист про розгляд справи у її відсутності. Заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову [PERSON] та зустрічного позову [PERSON] .. Судом встановлено,що [INFO] помер [PERSON] . З матеріалів спадкової справи, відкритої щодо майна [PERSON] , вбачається, що з заявами про прийняття спадщини звернулися після його смерті, син [PERSON] та дружина [PERSON] .. 20.08.1988 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис №386, вчинений відділом ЗАГС Ленінського районного виконавчого комітету в м.Одесі, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] . Родинні стосунки [PERSON] з батьком [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 29.09.1977 р. [INFO] . 06.02.2015 року державний нотаріус Першої одеської державної нотаріальної контори Гуляєва Н.В. постановою відмовила спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю реєстрації права власності за спадкодавцем на 81/100 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право власності від 14.09.2006 року було посвідчено, що 81/100 частин об`єкту нерухомого майна, який складається з житлового будинку літ. «И», загальною площею 124,5 кв.м, житловою площею 55,4 кв.м, гаражу літ «Д», сараїв літ.«К» та літ.«В», відображених в технічному паспорті від 02.02.2006 року, та розташований за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] на праві спільної часткової власності. Дане свідоцтво видане на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 20.12.2005 р. №934, розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 30.05.2006 року №459р, замість свідоцтва про право власності, виданого управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів від 17.10.1997 року №9-3010, зареєстрованого ОМБТІ та РОН від 31.10.1997 р. під 661 стор.202 кн.224 пр. . Згідно з вказаним свідоцтвом про право власності на житло від 17.10.1997 року було посвідчено, що 3/5 частин домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дійсно належить на правах приватної спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] .. Зазначена частина домоволодіння приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Загальна площа домоволодіння 89,6 кв.м, приватизована частина 37,2 кв.м. Рішенням Одеської міської ради №1808-ХХІІІ від 31.10.2000 року передано у приватну власність земельні ділянки загальною площею 0,0694 га за адресою: [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, а саме: [PERSON] - земельні ділянки загальною площею 0,0562 га, а [PERSON] - земельні ділянки загальною площею 0,0132 га . Як видно зі свідоцтва про право власності на квартиру від 17.03.2009 року виконавчий комітет Іллічівської міської ради посвідчує, що об`єкт в цілому, який розташований за адресою: [ADDRESS] дійсно належить [PERSON] на праві приватної власності, яка складається з приміщень дачного будинку літ.«А»: 1-1 вітальні-23,9 кв.м, 1-2 кухні-3,9 кв.м, 1-3 санвузла-2-1 кв.м, 1-4 санвузла-1,5 кв.м, 1-5 житлової-16,6 кв.м, 1-6 житлової-15,4 кв.м, 1-7-санвузла-1,9 кв.м, 1-гаража-33,4 кв.м, загальною площею 98,7 кв.м, у тому числі житлова -55,9 кв.м.. Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Іллічівської міської ради від 29.01.2009 р. за №24 замість договору купівлі-продажу від 28.03.2007 року . Відповідно до договору дарування від 20.08.2010 р. [PERSON] прийняв у дар 1/2 частини нежилої будівлі лабораторного корпусу № [NUMBER] , в цілому загальною площею 1923,4 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності зареєстровано 17.09.2010 р. книга 100 неж,стр.15, р.№5918. За договором дарування від 31.10.2007 року [PERSON] став власником приміщення «Пральня» ( літ. «М») одноповерхова будівля, загальною площею 153 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , право власності зареєстровано 27.11.2007р. Як вбачається з листа КП «БТІ» ОМР від 06.04.2016 р. за [PERSON] з 26.11.2007 р. по 25.06.2008 р. було зареєстровано приміщення «Пральня» ( літ. «М»), загальною площею 153 кв.м, за адресою: [ADDRESS] . З 25.06.2008 р. по 22.06.2011 р. дане приміщення зареєстровано як нежитлове приміщення пральні 153 кв.м, по [ADDRESS] за [PERSON] .. З 22.06.2011 року за [PERSON] зареєстровано нежитлове приміщення пральні площею 508,3 кв.м по [ADDRESS] на підставі рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 18.03.2011 р., справа №2-1564/11 (дата реєстрації 22.06.2011 р., книга 105 неж, стр.76,р.№5918) . Відповідно до рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 18.03.2011 р. право власності за [PERSON] було визнано на нежитлове приміщення пральні площею 508,3 кв.м по [ADDRESS] у зв`язку з проведеною реконструкцією та переобладнанням існуючого нежитлового приміщення пральні позначеного по плану під літ.«М» та добудову до існуючого об`єкту нерухомого майна, а саме збудовану мансарду, площею 260,2 кв.м; літ. «Н» контрольно-пропускний пункт; 1-цистерна, 1-6 огорожа, 2- вимощення, розташованих за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] та листом ТЦС №5142 РЦС МВС України в Одеській області від 12.11.2015 р. автомобіль Меrcedes-Benz, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] , зареєстрований за [PERSON] на праві власності на підставі довідки-рахунку ЄГП 259787 від 05.02.2007 р., виданої ТОВ АВТО ДІМ ОДЕСА та ВМД 100000011/2007/219433 . 26 квітня 2018 р. Суворовським районним судом м.Одеси ухвалено рішення у справі № 523/4174/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: завод «Біпром-Одеса» - завод ДП «Одеський завод бактерійних і вірусних препаратів» ПАТ «Укрмедпром», Одеська міська рада, виконавчий комітет Одеської міської ради, товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Нікодімус», товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Біоген», про визнання права особистої приватної власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Вказаним рішенням, яке набрало законної сили, встановлено, що належне спадкодавцю [PERSON] майно є: -81/100 частин об`єкту нерухомого майна, яка складається з житлового будинку літ «І», загальною площею 124,5 кв.м, житловою площею 55,4 кв.м, гаражу літ «Д», сараїв літ «К» та літ «В», відображених в технічному паспорті від 02.02.2006 року, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; -земельна ділянка площею 0, 0562 га за адресою: [ADDRESS] , - 1/2 частину нежилої будівлі лабораторного корпусу № [NUMBER] , в цілому загальною площею 1923,4 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - нежитлове приміщення пральні, що складається з: Літ «М»- нежитлова будівля пральні, загальною площею 508,3 кв.м, контрольно-пропускного пункту позначеного по плану під Літ «Н», 1-цистерна, 1-6- огорожа, 2- вимощення, розташованих за адресою: [ADDRESS] . До спільного майна подружжя відносяться: - квартира [ADDRESS] , - автомобіль Меrcedes-Benz, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] , які були оформлені вперше на підставі договорів купівлі-продажу. Відповідно до п.2,3 ч.1 ст.57 СК України (в редакції станом на час придбання майна) особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно з вимогами ч.7 ст.57 СК України (в редакції станом на час придбання майна)якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. За нормами ч.1 ст.60 СК України (в редакції на час придбання майна) визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). За нормами ч.1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно з вимогами ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. У відповідності до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За нормами ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За вимогами ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як закріплено в ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини 1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За нормами ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269). Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Як визначено ч.1,2 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Із вказаних вище письмових доказів судом встановлено, що спадкодаємець отримав відмову оформленні спадкового майна через відсутність договору . Пленум Верховного Суду України в постанові № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» п. 23 , роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В силу ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Згідно з вимогами ч. 3 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, затвердженого наказом Мін`юсту України від 22 лютого 2012 року № 296/5 нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно (п.4.16 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами). Таким чином, приймаючи до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд дійшов висновку, що звернення до суду за захистом спадкових прав є обгрунтованим, оскільки є наявним спір про право та є майно, яке за життя не було зареєстровано на праві власності за спадкодавцем. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За нормами частин 1 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ч.1,2 ст.77 ЦПК України). Згідно з нормами ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з нормами ч.4 та ч.5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Враховуючи вказані норми та встановлені обставини та рішення суду щодо правового статусу нерухомого майна, суд дійшов висновку, що квартира [ADDRESS] та-автомобіль марки Меrcedes-Benz, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] , є подружнім майном [PERSON] та [PERSON] , тому за відповідачкою необхідно визнати право власності на 1/2 частину подружнього майна. В порядку спадкування підлягає розподілу в рівних частинах майно належне спадкодавцю [PERSON] між спадкоємцями першої черги [PERSON] та [PERSON] : -81/100 частин об`єкту нерухомого майна, яка складається з житлового будинку літ «І», загальною площею 124,5 кв.м, житловою площею 55,4 кв.м, гаражу літ «Д», сараїв літ «К» та літ «В», відображених в технічному паспорті від 02.02.2006 року, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; -земельна ділянка площею 0, 0562 га за адресою: [ADDRESS] , - 1/2 частину нежилої будівлі лабораторного корпусу № [NUMBER] , в цілому загальною площею 1923,4 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - нежитлове приміщення пральні, що складається з: Літ «М»- нежитлова будівля пральні, загальною площею 508,3 кв.м, контрольно-пропускного пункту позначеного по плану під Літ «Н», 1-цистерна, 1-6- огорожа, 2- вимощення, розташованих за адресою: [ADDRESS] . - 1/2 частини квартири [ADDRESS] , -1/2 частини автомобіля марки Меrcedes-Benz, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] , які були оформлені вперше на підставі договорів купівлі-продажу. - 1/2 частину у статутному капіталі ТОВ «Науково-виробнича фірма «Біоген», код ЄДРПОУ: 31309721 , яка належала померлому спадкодавцю [PERSON] , як одному з 4-х засновників і складала 20% вартістю 3300 грн.. Отже, в порядку спадкування за позивачем необхідно визнати право власності на 81/200 частин об`єкту нерухомого майна з житлового будинку літ «И», загальною площею 124,5 кв.м, житловою площею 55,4 кв.м, гаражу літ «Д», сараїв літ «К» та літ «В», відображених в технічному паспорті від 02.02.2006 року, та який розташований на земельній ділянці площею 0,0562 га за адресою: [ADDRESS] ; 1/2 частину земельної ділянки, площею 0, 0562 га, за адресою: [ADDRESS] ; 1/4 частину нежилої будівлі лабораторного корпусу № [NUMBER] , в цілому загальною площею 1923,4 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; 1/2 частини нежитлового приміщення пральні, що складається з: Літ «М»- нежитлова будівля пральні, загальною площею 508,3 кв.м, контрольно-пропускного пункту позначеного по плану під Літ «Н»,1-цистерна, 1-6- огорожа, 2- вимощення, розташованих за адресою: [ADDRESS] ; 1/4 частини квартири [ADDRESS] , 1/4 частини автомобілю Меrcedes-Benz, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] , 1/2 частину у статутному капіталі ТОВ «Науково-виробнича фірма «Біоген», код ЄДРПОУ: 31309721 , яка належала померлому спадкодавцю [PERSON] , як одному з 4-х засновників і складала 20% вартістю 3300 грн.. В порядку спадкування за відповідачкою необхідно визнати право власності на 81/200 частин об`єкту нерухомого майна з житлового будинку літ «И», загальною площею 124,5 кв.м, житловою площею 55,4 кв.м, гаражу літ «Д», сараїв літ «К» та літ «В», відображених в технічному паспорті від 02.02.2006 року, та який розташований на земельній ділянці площею 0,0562 га за адресою: [ADDRESS] ; 1/2 частину земельної ділянки, площею 0, 0562 га, за адресою: [ADDRESS] ; 1/4 частину нежилої будівлі лабораторного корпусу № [NUMBER] , в цілому загальною площею 1923,4 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; 1/2 частини нежитлового приміщення пральні, що складається з: Літ «М»- нежитлова будівля пральні, загальною площею 508,3 кв.м, контрольно-пропускного пункту позначеного по плану під Літ «Н»,1-цистерна, 1-6- огорожа, 2- вимощення, розташованих за адресою: [ADDRESS] ; 1/4 частини квартири [ADDRESS] , 1/4 частини автомобілю Меrcedes-Benz, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] . Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення грошових коштів у розмірі 50% орендної плати , інфляційні відрахування та 3 % річних за розміщення з 20 травня 2014 року по [ADDRESS] радіоелектронних засобів, які зареєстровані за ПАЬ «ВФ Україна», ПАТ «Київстар», ТОВ «Інтернаціональні комунікації», то в її задоволенні, оскільки вона не обгрунтована належними доказами і не знайшла свого підтвердження в ході розгляду справи.

Outcome: partial