Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-28 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 21.01.2020 року він уклав з відповідачем [PERSON] договір позики, на підтвердження чого відповідач оформив від власної руки боргову розписку позичальника. Відповідно до розписки відповідач взяв у нього в борг 12500 доларів США для закупівлі деревообробного обладнання. Грошові кошти боржник зобов`язувався повернути в повній мірі до 31.12.2020року, однак грошових коштів він так і не повернув. За офіційним обмінним курсом НБУ станом на 08.12.2023 року 12500 доларів США становить 458402,00 грн. Вважає, що відповідно до ст. 625 ЦК України за невиконання відповідачем договорів позики, слід стягнути з відповідача 3% річних, що за період з 31.12.2020 року по 24.02.2022 року становить 15824,00 грн., тому позивач просить суд стягнути з відповідача в його користь загальну суму боргу в розмірі 474226,00, а також сплачений ним судовий збір. Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Никифорак В.М. в судове засідання не з`явилися, хоча про день, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, однак на адресу суду надійшла заява, в якій представник позивача просить розгляд справи проводити у його відсутності та у відсутності позивача, позовні вимоги підтримує і просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча згідно ст.128 ЦПК України про день, час і місце розгляду справи був двічі повідомлений належним чином, не повідомив відповідач і про причини своєї неявки в судове засідання. Суд на підставі ст.280 ЦПК України проводив заочний розгляд даної справи. Згідно ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу \~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходив із наступного. Як вбачається із копії розписки від 21.01.2020 року, написаної в присутності двох свідків, [PERSON] взяв у борг у [PERSON] 12500\~доларів США\~для закупівлі\~деревообробного обладнання,\~дані кошти\~зобов`язується повернути\~в повній\~мірі до\~31.12.2020\~року,\~дані кошти\~були передані\~йому за\~адресою: [ADDRESS] . Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Імперативним положенням статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України діє законодавче правило, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, нарахування штрафних санкцій за своєчасне повернення відповідачем позики можливе лише за період з 31.12.2020 року до 24.02.2022 року. \~ \~ \~ \~Згідно договору позики від 21 січня 2020 року, який повинен був бути виконаний до 31 грудня 2020 року сума позики становила 12500 доларів США, що за офіційним обмінним курсом НБУ станом на 08.12.2023 року) становить 458402,00 грн. У позовній заяві наявний розрахунок 3% річних, що за період з 31.12.2020 року по 24.02.2022 року становить 15824,00 грн. Таким чином сумарна заборгованість за договором позики від 21.01.2020 року становить 474226,00 грн. Враховуючи вищенаведене, порушені права позивача підлягають захисту шляхом задоволення позову і стягнення в його користь з [PERSON] боргу за договором позики в сумі 474226,00 грн. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України суд, також вважає за необхідне стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] 4744,47 грн. сплаченого судового збору. При цьому суд бере до уваги платіжну інструкцію № 0.0.3348159987.1 від 09.12.2023 року про сплату судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved