Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-21 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Представник позивача [PERSON] адвокат Саламандик А.І. звернувся до Кіцманського районного суду Чернівецької області із позовною заявою до Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області, [PERSON] про визнання неправомірним рішення виконавчого комітету Кіцманської міської ради народних депутатів Чернівецької області № 595/10 від 16.10.1996 р. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що після припинення діяльності колективних господарств на території України, зокрема у Чернівецькій області рішенням Кіцманської міської ради Василю Дячуку була передана у безстрокове користування земельна ділянка, її місцезнаходження [ADDRESS] . Зазначає, що згодом [PERSON] прийняв рішення передати вищевказану земельну ділянку своїй доньці [PERSON] та подав до органу місцевого самоврядування відповідну заяву. Рішенням Кіцманської міської ради Чернівецької області від 10.04.1996 року № 269/4 [PERSON] із земель міської забудови було передано у безстрокове користування земельну ділянку площею 1000 кв. м, за адресою: [ADDRESS] . Однак, фактично в натурі було виділено не 1000 кв. м., а 600 кв. м., тобто на 400 кв. м. менше. Дана земельна ділянка виділена для будівництва індивідуального житлового будинку за проєктом № ЧВ 5М-ІІ, житлова площа будинку складає 77,8 кв. м, загальна площа 115,4 кв. м. Разом з тим, виконкомом Кіцманської міської ради прийнято рішення № 637/11 від 06.11.1996 року, тобто уже після того як [PERSON] набула права користування на земельну ділянку площею 0,10 га по [ADDRESS] , яким [PERSON] було виділено земельну ділянку площею 0,15 га за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] є сусідами, земельні ділянки, які мають спільну межу. Вказує, що в результаті вимірювання родина [PERSON] і Скрипник точно встановила, що відповідачем зазначене рішення виконане не в повному обсязі, представник позивача звернувся до органу місцевого самоврядування із заявою про виділення ще 400 кв. м землі, що не вистачає до встановленого нормативу. Проте, вони відмовились виконати свій індивідуальний правовий акт, що вступив у дію в просторі, в часі і по колу осіб. Тоді сторона позивача, була вимушена звернутися для належної реалізації рішення сесії Кіцманської міської ради від 10.04.1996 року, щоб [PERSON] все ж отримала призначені 1000 кв м. землі. В подальшому рішенням виконавчого комітету Кіцманської міської ради № 595/10 від 16.10.1996 визначено дозакріпити земельну ділянку площею 0,05 га по [ADDRESS] за [PERSON] , залишивши в постійному користуванні 0,15 га. Вважає, що [PERSON] було збільшено земельну ділянку за рахунок земельної ділянки, що була виділена в користування на пів року раніше [PERSON] , а відповідно було допущено порушення зі сторони Кіцманської міської ради. Мало місце передача земельної ділянки [PERSON] без вилучення (викупу) її в [PERSON] в установленому порядку. Крім того, зазначив,що про існування оскаржуваного рішення виконкому довідався в червні 2023 , коли отримав текст рішення з додатками в архіві Чернівецької РВА. На підставі наведеного, посилаючись на норми законодавства, просить визнати недійсним рішення виконавчого комітету Кіцманської міської ради народних депутатів Чернівецької області № 595/10 від 16.10.1996 «Про дозакріплення земельної ділянки по [ADDRESS] за громадянином [PERSON] », як такий, що прийнятий з порушенням норм земельного законодавства, а тому підлягає скасуванню, як недійсне. (а.с.54-62) 29.09.2023 на адресу суду надійшов\~відзив\~на позовну заяву від представника відповідача [PERSON] адвоката Загарії О.Д., за яким відповідач просить відмовити у задоволенні позову та стягнути понесені ним судові витрати. В обґрунтування посилається на те, що позивачка, оспорюючи рішення виконавчого комітету Кіцманської міської ради № 595/10 від 16.10.1996р. «Про дозакріплення земельної ділянки по [ADDRESS] за громадянином [PERSON] », стверджує, що про його існування та зміст вона вперше довідалась в червні 2023 року, після отримання його тексту з додатками в архіві Чернівецької РВА. Проте, позивачка наведеним твердженням умисно вводить суд в оману, оскільки про існування спірного рішення їй було відомо ще в травня 2014 року, про що свідчать матеріали цивільної справі № 718/99/14-ц. Просить застосувати строк позовної давності і відмовити у задоволенні позову. Разом з тим, на думку сторони відповідача, існують підстави для відмови у позові і з підстав необґрунтованості та безпідставності позовних вимог, адже доводи про те, що [PERSON] відбулось дозакріплення земельної ділянки за рахунок ділянки [PERSON] не відповідають дійсності. Рішенням виконавчого комітету Кіцманської міської ради від 10.04.1996р. № 269/4 [PERSON] надано земельну ділянку тільки у користування, а не передано у власність, без посилання на адресу місця розташування такої ділянки. [PERSON] приватизував належну йому ділянку по [ADDRESS] раніше [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Кіцманської міської ради від 06.11.1996р. № 637/11 (державний акт від 20.01.1997р.), а позивачка \~на підставі рішення 6 сесії 6 скликання Кіцманської міської ради від 22.06.2011р. № 341/6 ділянку площею 0,10 га.\~ Проте, саме з підстав\~передання позивачці частини ділянки площею 0,0384 га, яка була неправомірно вилучена у відповідача [PERSON] за рішенням Кіцманської міської ради від 30.04.2010р., яке скасоване постановою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23.04.2012р. у справі № 2-А-582/2012, й було скасовано в цій частині державний акт позивачки [PERSON] на право власності на земельну ділянку рішенням цього ж суду від 12.11.2012р. у справі № 2-890/12. Питання законності набуття права власності на спірну земельну ділянку [PERSON] було предметом неодноразових судових спорів, рішеннями яких встановлено правомірність такого права у відповідача. 22.03.2010р. прокурором Кіцманського району винесено протест на рішення виконавчого комітету Кіцманської міської ради № 637/11 від 06.11.1996р. «Про приватизацію земельної ділянки громадянином [PERSON] , проживаючим по [ADDRESS] », в якому останній просив скасувати вказане рішення міської ради. На виконання вказаного протесту рішенням XXVI сесії V скликання Кіцманської міської ради № 88/4 від 30.04.2010р. частково задоволено останній, а саме: внесено зміни в рішення виконавчого комітету ради № 637/11 від 06.11.1996р. «Про приватизацію земельної ділянки громадянином [PERSON] проживаючим по [ADDRESS] », шляхом виключення його пункту 1 «...і ділянку площею 0,05 га для ведення особистого підсобного господарства». Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 14.09.2010р., на підставі зазначених вище протесту прокурора та рішення міської ради, визнано частково недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] в частині приватизації земельної ділянки розміром 0,06 га, цільове призначення якої для ведення особистого підсобного господарства. Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням Кіцманської міської ради від 30.04.2010р. № 88/4 [PERSON] подано адміністративний позов про його скасування. Постановою Кіцманського районного суду від 23.04.2012р., залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17.07.2012р. та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08.10.2013р.,\~рішення Кіцманської міської ради від 30.04.2010р. № 88/4 скасовано. Надалі ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13.07.2012р. заяву [PERSON] про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 14.09.2010р. задоволено, а саме рішення скасовано. В подальшому [PERSON] звернувся до суду із адміністративним позовом про визнання частково недійсними та скасування рішення Кіцманської міської ради Чернівецької області № 341/6 від 22.06.2011р. та державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] . Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 12.11.2012р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 19.12.2012р., позов задоволено повністю, в т.ч., визнано недійсним та скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 823586 від 20.07.2011р., виданий [PERSON] , в частині приватизації земельної ділянки площею 0,0384 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в [ADDRESS] . Також, вказує, що [PERSON] намагалась усунути перешкоди у користуванні спірною земельною ділянкою площею 0,0384 га, шляхом її вилучення у [PERSON] та припинення права користування нею, про що було подано окремий позов до суду. Проте, рішенням Кіцманського районного суду від 25.06.2012р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 01.08.2012р., в задоволенні позову [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки 0,06 га відмовлено. [PERSON] в судовому порядку намагалась скасувати рішення виконавчого комітету Кіцманської міської ради № 637/11 від 06.11.1996р., яким передано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,15 га та державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЧВ № 007115 від 20.01.1997р. Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 30.07.2014р., яке набрало законної сили 03.09.2014р., в задоволенні позову відмовлено. Цим рішенням встановлено, що з питання спірної земельної ділянки прийнято ряд судових рішень, які мають приюдиційне значення та в судовому порядку неодноразово доведено безпідставність звернень [PERSON] щодо належності його дочці позивачу [PERSON] частини земельної ділянки площею 0,0384 га, яка згідно державного акта належить відповідачу [PERSON] і таке володіння є правомірним. Крім того, звертає увагу на ефективність обраного способу захисту, адже оскаржуване рішення виконкому вичерпалою свою дію , не породжує жодних прав та обов`язків для будь-якої із сторін у справі, адже рішення виконкому №595/10 від 16.10.1996 не є підставою набуття земельної ділянки [PERSON] у власність. Просить відмови у задоволенні позову, стягнути на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу, згідно розрахунку, що доданий. (а. с. 74-77) Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25.08.2023 вказану вище позовну заяву залишено без руху. (а.с.51-52). 31.08.2023 представником позивача [PERSON] адвокатом Саламандиком А.І. на виконання вище вказаної ухвали усунуто недоліки та подано позовну заяву в новій редакції. (а.с. 53-62) Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01.09.2023 вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. (а.с.64). 29.09.2023 на адресу суду представником відповідача [PERSON] адвокатом Загарією О.Д. скеровано відзив на позовну заяву із додатками (а. с. 74-77) Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01.12.2023 закрито підготовче провадження. Справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.128-129). Позиція представників сторін в судовому засіданні Представник позивача [PERSON] адвокат Саламандик А.І. в судовому засіданні позов підтримав, з підстав в ньому зазначених. Просив суд визнати недійсним рішення виконавчого комітету Кіцманської міської ради народних депутатів Чернівецької області № 595/10 від 16.10.1996 «Про дозакріплення земельної ділянки по [ADDRESS] за громадянином [PERSON] », як такий, що прийнятий з порушенням норм земельного законодавства та стягнути судові витрати. Також вказав, що рішення Кіцманської міської ради Чернівецької області від 10.04.1996 року № 269/4, згідно якого [PERSON] було передано у безстрокове користування земельну ділянку площею 1000 кв. м, за адресою: [ADDRESS] є чинним на сьогодні. Адже рішення 21 сесії 6 скликання Кіцманської міської ради від 11.09.2014р. № 203/9, який відмінено рішення виконавчого комітету від 10.04.1996р. № 269/4, було скасовано постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.04.2015 у справі № 718/2849/14а. Представник переконаний, що дозакріплення [PERSON] відбулось за рахунок землі Скрипник, що видно наочно. Рішення виконкому від 16.10.1996 є незаконним, адже земельна ділянка спочатку мала б бути вилучена у [PERSON] , а вже потім дозакріплена за [PERSON] . Скасування оспорюваного рішення дасть можливість переглянути процедуру виділення земельної ділянки [PERSON] . Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Загарія О.Д. в судовому засіданні позов не визнали, через пропущення строку позовної давності, а також через необґрунтованість позовних вимог, посилаючись на обставини викладені у відзиві. Крім того, представник відповідача зазначив, що як в [PERSON] , так і в [PERSON] є Державні акти на право власності на земельні ділянки кожного, що підтверджені судовими рішеннями. А тому , скасування рішення про дозакріплення земельної ділянки [PERSON] від 16.10.1996 вичерпало свою дію і не є ефективним способом захисту. Наполягав на пропущенні позивачем строку позовної давності при зверненні до суду , адже в межах розгляду цивільної справи 718/99/14-ц саме представником [PERSON] 16.05.2014 року надавалось оспорюване рішення, в якості додатку до Висновку. Представник Кіцманської міської ради Чернівецької області С.Булега в судове засідання не з`явився, однак, 17.10.2023 на адресу суду скерував клопотання про розгляд справи за його відсутності. Вважає за доцільне зазначити про пропуск позивачем строку позовної давності на звернення до суду з даним позовом. Крім того, спірне питання між землевласниками [PERSON] та [PERSON] було неодноразово встановлено рішеннями судів різних інстанцій, які набрали законної сили, та про які у своєму відзиві на позовну заяву зазначає відповідач [PERSON] (а.с.113) Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, викладені у заявах по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм таку правову оцінку. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, судом встановлено, що оскаржуваним рішенням виконавчого комітету Кіцманської міської ради народних депутатів № 595/10 від 16.10.1996 за заявою [PERSON] вирішено дозакріпити земельну ділянку площею 0,05 га по [ADDRESS] за гр. [PERSON] , залишивши в постійному користуванні 0,15 га та зобов`язати [PERSON] зробити зміни в інвентарній справі (а.с.16) Рішенням Кіцманської міської ради народних депутатів від 10.04.1996 року № 269/4 [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , було передано у безстрокове користування земельну ділянку площею 1000 кв. м. для будівництва індивідуального житлового будинку по проекту № ЧВ 5М-ІІ, житлова площа будинку складає 77,8 кв. м, загальна площа 115,4 кв. м. (а.с. 14-15) Відповідно до рішення № 203/9 від 11.09.2014 року ХХХІ сесії Кіцманської міської ради УІ скликання, вирішено відмінити рішення виконкому Кіцманської міської ради № 269/4 від 10.04.1996 року «Про надання земельної ділянки у безстрокове користування для індивідуального житлового будівництва» та вважати його таким, що втратило чинність, у зв`язку із невідповідністю до вимог чинного законодавства (а.с.81) В подальшому Вінницький апеляційний суд 14.04.2015 року у справі № 718/2849/14-а, задоволив адміністративний позов [PERSON] та скасував Рішення 31 сесії Кіцманської міської ради VI скликання від 11 вересня 2014 року №203/9. Відповідно до рішення виконавчого комітету Кіцманської міської ради народних депутатів № 637/11 від 06.11.1996 року [PERSON] було передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, ділянку площею 0,05 га для ведення особистого господарства. Ділянки розташовані по [ADDRESS] (а.с.82). На підставі вказаного рішення виконкому Кіцманської міської ради народних депутатів від 06.11.1996 року № 637/11 [PERSON] видано Державний акт на право приватної власності на землю серія І-ЧВ № 007115 від 20.01.1997 року площею 0,16 га: для обслуговування житлового будинку 0,10 га, для ведення особистого підсобного господарства 0,06 га в [ADDRESS] . (а.с.83) Відповідно до рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області справа №2-1093/10 від 14.09.2010, визнано частково недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серія І-ЧВ № 007115, виданий на ім`я [PERSON] та зареєстрований в Книзі 20.01.1997 року за № 133 в частині приватизації земельної ділянки розміром 0,06 га, цільове призначення якої для ведення особистого підсобного господарства. (а.с.86-87) Не погоджуючись із рішенням Кіцманської міської ради від 30.04.2010р. № 88/4, яким частково задоволено протест прокурора та внесено зміни в рішення виконавчого комітету ради № 637/1 1 від 06.11.1996 року «Про приватизацію земельної ділянки громадянином [PERSON] проживаючим по [ADDRESS] »- п.1 виключено і «...ділянку площею 0,05 га для ведення особистого підсобного господарства», [PERSON] подано адміністративний позов про його скасування. Постановою Кіцманського районного суду від 23.04.2012р., залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17.07.2012р. та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08.10.2013р.,\~рішення Кіцманської міської ради від 30.04.2010р. № 88/4 скасовано. (а.с.88-89) Кіцманською міською радою рішенням сесії №341/6 від 22.06.2011 надано [PERSON] безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,10 га, куди входила земельна ділянка площею 0,0384 га з числа земельної ділянки, яка належала [PERSON] , а земельна ділянка площею 0,0216 га вилучена до земель запасу міської ради. Видано Державний акт серія ЯЛ № 823586 від 20.07.2011 на ім`я [PERSON] (а.с.40-41) Відповідно до\~рішення Кіцманського\~районного суду\~Чернівецької області\~від 25.06.2012\~за №\~2-79/12\~ в позові [PERSON] до [PERSON] , Кіцманської міської ради про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки відмовлено (а.с.90-92) Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 01.08.2012 апеляційну скаргу [PERSON] відхилено. Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25.06.2012 залишено без змін. (а.с.93-94) . Відповідно до ухвали Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13.07.2012 справа № 8-6/2012, заяву [PERSON] про перегляд рішення від 14.09.2010 у справі 2-1093/10, у зв`язку з ново виявленими обставинами задоволено і скасовано рішення суду яким визнано частково недійсним Державний акт [PERSON] . Вищевказаний позов залишено без розгляду. (а.с.95) В подальшому рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 12.11.2012 справа № 2-890/12 визнано недійсним та скасовано рішення № 341/6 від 22 червня 2011 року VI сесії Кіцманської міської ради VI скликання «Про затвердження [PERSON] жительці [ADDRESS] технічної документації із землеустрою та передачу безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд в [ADDRESS] » в частині передання [PERSON] безоплатно у власність земельної ділянки площею 0, 0384 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в [ADDRESS] ; визнано недійсним та скасовано рішення № 341/6 від 22 червня 2011 року VI сесії Кіцманської міської ради VI скликання Про затвердження [PERSON] жительці [ADDRESS] технічної документації із землеустрою та передачу безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд в [ADDRESS] в частині надання дозволу [PERSON] на складання державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0, 0384 га для будівництва обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в [ADDRESS] .; визнано недійсним та скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 823586 від 20 липня 2011 року виданий [PERSON] , в частині приватизації земельної ділянки площею 0, 0384 га для будівництва обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в [ADDRESS] . Зобов`язано [PERSON] здати в архів відділу Держкомзему в Кіцманському районі державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 823586 від 20 липня 2011 року, площею 0, 10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, яка розташована в [ADDRESS] , з метою внесення змін (а.с.96-98). Рішення набрало законної сили 19.12.2012. Відповідно до рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 30.07.2014 справа № 718/99/14-ц у задоволенні позову\~ [PERSON] до [PERSON] , Кіцманської міської ради Чернівецької області, третя особа - відділ Держземагенства в Кіцманському районі Чернівецької області про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Кіцманської міської ради від 06.11.1996 та скасування державного акту на право власності [PERSON] на землю відмовлено (а.с.99-100). Рішення набрало законної сили 03.09.2014. Відповідно до Витягу з Реєстру речових прав на нерухоме майно, державним реєстратором Яруш І.В. 18.06.2021 року зареєстровано право власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер 7322510100:01:001:1090, а також право власності на земельну ділянку площею 0,0601 га, кадастровий номер 7322510100:01:001:1138. Підстава для державної реєстрації: Державний акт на право приватної власності на землю, серія І-ЧВ №007115, виданий 20.01.1997, видавник: Кіцманська міська рада Кіцманського району Чернівецької області (а.с.84, 85) Крім того, матеріали справи свідчать про те, що позивач [PERSON] в травні 2014 року знала про існування оскаржуваного рішення виконкому, адже долучала, через свого представника [PERSON] , до матеріалів цивільної справи 718/99/14-ц Висновок на письмове заперечення Кіцманської міської ради від 16 травня 2014 року в межах цивільної справи 718/99/14-ц, де в якості додатку додано рішення виконавчого комітету Кіцманської міської ради № 595/10 від 16.10.1996, яке зараз оскаржує, стверджуючи , що про його існування довідалась в червні 2023. (а.с.79-80) Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. У своїй позовній заяві представник [PERSON] просить визнати недійсним рішенням виконавчого комітету Кіцманської міської ради № 595/10 від 16.10.1996, яким визначено дозакріпити земельну ділянку площею 0,05 га по [ADDRESS] за [PERSON] , залишивши в постійному користуванні 0,15 га. Вважає, що [PERSON] було збільшено земельну ділянку за рахунок земельної ділянки, що була виділена в користування на пів року раніше [PERSON] , а відповідно було допущено порушення зі сторони Кіцманської міської ради. Мало місце передача земельної ділянки [PERSON] без вилучення (викупу) її в [PERSON] в установленому порядку. Відповідно до\~частини 10 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності\~Конституції\~або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Згідно зі\~статтею 21 ЦК України\~суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до рішення Конституційного суду України від 16 квітня 2009 року у справі №1-9/2009, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата. Проаналізувавши функції і повноваження органів місцевого самоврядування, врегульовані\~Конституцією України\~та іншими законами України, Конституційний Суд України суд дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. Ненормативні акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Згідно з частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а у частині 1 статті 16 цього Кодексу\~визначено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України, до яких, серед іншого, відносяться визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Отже, підставами для визнання акта органу місцевого самоврядування недійсним є його невідповідність вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі. В даному випадку, рішення місцевої ради про дозакріплення земельної ділянки за [PERSON] від 16.10.1996 року є індивідуальним ненормативним актом застосування норм права (правозастосовчим актом індивідуальної дії) є виконаним в силу самого факту його прийняття, а тому є таким, що вичерпав свою дію одночасно з його прийняттям та виконанням. Право власності на землю набувається на підставі відповідних рішень органу місцевого самоврядування у межах їх повноважень, і у спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, скасовуватися можуть як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні правовстановлюючі документи, так і самі правовстановлюючі на земельні ділянки документи (постанова Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 362/884/16-ц). Аналогічні норми права закріплені і в\~Земельному кодексі України. Так, стаття 152 Земельного кодексу України визначає способи захисту прав на земельні ділянки. Так, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Стаття 153 ЗК України визначає, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Аналогічні роз`яснення міститься і в\~пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ». Як встановлено в судовому засіданні між сторонами існує спір про право на частину земельної ділянки, площею 0,0384 га. Разом з тим, рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 12.11.2012 справа № 2-890/12 визнано недійсним та скасовано рішення № 341/6 від 22 червня 2011 року VI сесії Кіцманської міської ради VI скликання в частині передання безоплатно у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0384 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що в [ADDRESS] . Визнано недійсним та скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №823586 від 20.07.2011 , виданий [PERSON] , в частині приватизації цієї ж земельної ділянки площею 0,0384 га. Вказаними судовими рішеннями встановлено, що до складу земельної ділянки площею 0,1000 га, наданої [PERSON] , ввійшла ділянка площею 0,0384 га, яка була вилучена у [PERSON] на підставі рішення Кіцманської міської ради від 30.04.2010р., яке в подальшому скасоване рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23.04.2012р., а інша частина ділянки площею 0,0216 га передана у запас міської ради. Разом з тим, на підставі рішення виконкому Кіцманської міської ради народних депутатів від 06.11.1996 року № 637/11 [PERSON] видано Державний акт на право приватної власності на землю серія І-ЧВ № 007115 від 20.01.1997 року площею 0,16 га, в які входить і спірна частина земельної ділянки. В судовому порядку, зокрема під час розгляду цивільної справи № 718/99/14-ц, рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 30.07.2014 підтверджено законність та правомірність володіння земельною ділянкою [PERSON] загальною площею 0,16 га. А рішення виконкому Кіцманської міської ради № 595/10 від 16.10.1996 про дозакріплення земельної ділянки [PERSON] не є підставою набуття права власності на землю, вичерпалою свою дію , не породжує жодних прав чи обов`язків для сторін та не порушує прав позивача [PERSON] . Відтак позивачкою не доведено, що рішенням № 595/10 від 16.10.1996р. порушено її права та інтереси на належну їй земельну ділянку, площа якої після часткового скасування державного акту, становить 0,0616 га. Також суд зазначає, що обраний [PERSON] спосіб захисту своїх прав та інтересів на земельну ділянку є неефективним, оскільки не призведе до будь-якого відновлення таких, в разі скасування рішення № 595/10 від 16.10.1996р. Статтею 155 ЗК України\~проголошено, що у разі видання органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права щодо володіння, користування чи розпорядження належною особі земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Судом встановлено, що оспорюваним рішенням виконавчого комітету №595/10 від 16.10.1996 року не порушуються права [PERSON] на належну їй частину земельної ділянки , а тому нема підстав для визнання його недійсним, адже судом не встановлено порушення норм законодавства під час його прийняття. Щодо спливу строку позовної давності Виходячи з вимог ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. А отже, відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права не потребує зазначення у рішенні суду висновку щодо вирішення питання спливу позовної давності як додаткової підстави для відмови в задоволенні позову. (Постанова ВП ВС від 22.05.2018 по справі №\~369/6892/15-ц\~) В судовому засіданні встановлено, що позивачем пропущено строк позовної давності при зверненні до суду із позовом про скасування рішення органу місцевого самоврядування від 16.10.1996 року, про який їй було достеменно відомо станом на травень 2014 року, однак суд відмовляє у задоволенні позову у зв`язку із його безпідставністю , а не у зв`язку із пропуском строку позовної давності. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою\~статті 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача;у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В якості\~доказів витрат\~на правничу\~допомогу\~ представником\~відповідача [PERSON] \~ адвокатом\~Загарією О.Д.\~до суду\~подано Договір\~про надання\~професійної правничої\~допомоги від\~20.09.2023,\~ордер про\~надання правничої\~допомоги,\~розрахунок судових\~витрат,\~які поніс\~ [PERSON] \~у зв`язку\~із розглядом\~справи №\~718/2864/23,\~зазначено про\~вид правничої\~допомоги,\~що уже\~надана [PERSON] \~адвокатом станом\~на 26.09.2023,\~а клієнтом\~ [PERSON] \~прийняті послуги.\~Загальна вартість\~вже понесених\~судових витрат\~становить 13500\~гривень (а. с. 78,102-104). Згідно частини третьої статті 141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру. Враховуючи положення\~ст. 141 ЦПК України, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи та документально підтверджених належними доказами понесених витрат, відсутність клопотання відповідача про зменшення витрат на надання професійної правничої (правової) допомоги, суд вважає, що з позивача на користь відповідача підлягають стягненню понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13 500 грн.

Outcome: approved