Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-24 00:00:00

Позивач, Акціонерне товариство комерційній банк «ПриватБанк» у вересні 2020 року звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] кредитної заборгованості. Позов мотивований тим, що 10.07.2018 року між позивачем та відповідачем був укладений договір б/н, згідно якого останнім отримано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом в анкеті-заяві. Акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Однак, [PERSON] взятого на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на 13.08.2020 року має заборгованість в загальній сумі 10887,30 грн., з яких: 7570,08 грн. заборгованість за кредитом; 3317,22 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Оскільки відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала та має заборгованість, позивач звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 10.07.2018 року в сумі 10887,30 грн. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 12 жовтня 2020 року позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишено без руху та надано строк на усунення недоліків позовної заяви (а.с. 83). На виконання вимог ухвали судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 12 жовтня 2020 року позивачем подано заяву (вх. № 35530 від 26.10.2020 року), якою усунуто недоліки позовної заяви (а.с. 84-87). У зв`язку з чим, ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 27 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження,та призначено судове засідання (а.с. 88). В судовому засіданні судом встановлено, що відповідач помер [INFO] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, [PERSON] [INFO] , про що 31 жовтня 2020 року Кропивницьким міським відділом державної реєстрації смерті Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), складено актовий запис № 2865 (а.с. 104-106). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 24 березня 2021 року провадження у справі зупинено до 29 квітня 2021 року, до залучення до участі у справі правонаступників після смерті відповідача, [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.109). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 21 травня 2021 року поновлено провадження у справі, призначено судове засідання (а.с.113). Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою № 2 повідомлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] нотаріальною конторою не заводилась. Інформація щодо спадкових договорів та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у Спадковому реєстрі відсутня. Інформація про заповіти, спадкові договори після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у Спадковому реєстрі відсутня (а.с. 118-120). При цьому, на запит суду головою квартального комітету № 7 Фортечної раойнної у місті Кропивницькому ради повідомлено, що станом на 29.10.2020 року за адресою: [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] 1953 року народження (а.с.130-131). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 13 липня 2022 року В порядку процесуального правонаступництва здійснено заміну первісного відповідача - [PERSON] на правонаступника [PERSON] . Судове засідання відкладено (а.с.138). Через канцелярію суду представником позивача подано клопотання (вх. № 2104 від 19.01.2024 року) про витребування доказів (а.с.170-171). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 22 січня 2024 року клопотання представника позивача (вх. № 2104 від 19.01.2024 року) про витребування доказів, задоволено. Витребувано у Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 інформацію про заведені спадкові справи та видані свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , з 21 липня 2021 року по теперішній час. Судове засідання відкладено (а.с.173). На виконання вимог ухвали Кіровського районного суду міста Кіровограда від 22 січня 2024 року Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою № 2 направлено до суду витребувані документи (а.с.179-181). Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує (а.с.72). Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання, повідомлена належним чином (а.с. 140, 152, 160, 166, 178) про причини неявки суд не повідомила, клопотань, заяв, відзиву на позов не подавала. Відповідно до частин сьомої, восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідачу направлялась повістка про виклик до суду на адресу, зазначену в матеріалах справи, а також відповідача про розгляд справи було повідомлено в порядку, передбаченому частиною одинадцятою статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням частини четвертої статті 223 та статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Розглянувши наявні матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. На підставі заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 10 липня 2018 року [PERSON] , отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.9-10). Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується пунктом 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, де зазначено в яких зазначено, що після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення щодо можливості встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Клієнт надає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється по рішенню банку, і клієнт дає право в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитиний ліміт. Підпис цього договору являється прямою і безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а.с.14-59). На підставі наведеного [PERSON] на одній із кредитних карток починаючи з 10.07.2018 року встановлено кредитний ліміт в сумі 500,00 грн., починаючи з 19.12.2018 року кредитний ліміт відповідача збільшено до 2000,00 грн., починаючи з 09.10.2019 року кредитний ліміт відповідача знову збільшено до 20000,00 грн., починаючи з 17.01.2019 року кредитний ліміт збільшено до 4000,00 грн., починаючи з 10.09.2019 року кредитний ліміт відповідача знову збільшено до 8000,00 грн., а починаючи з 21.11.2019 року кредитний ліміт відповідача збільшено до 7990,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на [PERSON] (а.с.7). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 10.07.2018 року, станом на 13.08.2020 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 10887,30 грн., з яких: 7570,08 грн. заборгованість за кредитом; 3317,22 грн. заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 5-6), яку і заявив до стягнення позивач. Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою № 2 повідомлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] нотаріальною конторою не заводилась. Інформація щодо спадкових договорів та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у Спадковому реєстрі відсутня. Інформація про заповіти, спадкові договори після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у Спадковому реєстрі відсутня (а.с. 118-120). Водночас, на запит суду головою квартального комітету № 7 Фортечної раойнної у місті Кропивницькому ради повідомлено, що станом на 29.10.2020 року за адресою: [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] 1953 року народження (а.с.130-131). На виконання вимог ухвали Кіровського районного суду міста Кіровограда від 22 січня 2024 року Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою № 2 направлено до суду витребувані документи (а.с.179-181). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру щодо спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.180). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру заповіти/спадкові договори після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.181). Відповідно до частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За визначенням, що міститься у статтях 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно частини першої статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України). Положеннями частин першої та другої статті 633 Цивільного кодексу України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом частини першої статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приват Банку [PERSON] підтвердив, що підписана ним анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, і Тарифами складає між ним і банком договір про надання банківських послуг. В анкеті-заяві також зазначено, що [PERSON] ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості за кредитним договором б/н від 10.07.2018 року в сумі 7570,08 грн. такими, що заявлені обґрунтовано та підлягають задоволенню. Позивач також заявив до стягнення з [PERSON] заборгованості за простроченими відсотками в сумі 3317,22 грн. У відповідності до положень частини другої статті 1054 Цивільного кодексу України та згідно частини першої статті 1048 Цивільного Кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів,їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Обов`язок позичальника повернути позику встановлений статтею 1049 Цивільного кодекс України згідно якої позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору, що визначено частинами першою, другою статті 1056-1 Цивільного кодексу України. Так, позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором б/н від 10.07.2018 року, посилається на Умови та Правили надання банківських послуг в Приват Банку, як невід`ємну частину договору. На підтвердження кредитної заборгованості та відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язань позивачем також надано Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в редакції, що діяла на момент укладення договору. При цьому, вказані Умови та правил надання банківських послуг в ПриватБанку відповідачем не підписані, в них відсутня дата або інші посилання на час укладення договору б/н від 10.07.2018 року. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів [PERSON] та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Приват Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання останнім кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків. Саме такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зробила висновок, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приват Банку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання заяви-анкети. При цьому, позивачем до матеріалів справи долучено довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», та «Універсальна Голд» відповідно до якої визначена процентна ставка за межами пільгового періоду 43,2 % річних на кредитну картку «Універсальна», та 42 % річних на кредитну картку «Універсальна Голд», та визначена процента ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, 86,4 % річних на кредитну картку «Універсальна», та 84 % річних на кредитну картку «Універсальна Голд». [PERSON] ознайомився з даними умовами кредитування, про що засвідчив підписом на вказаній довідці (а.с.11-12). Таким чином, оскільки докази виконання [PERSON] в повному обсязі прийнятих на себе зобов`язань за договором в матеріалах справи відсутні, а також враховуючи, те, що останній при оформленні кредиту ознайомлений з відсотковою ставкою по кредитному договору, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за простроченим відсотками в сумі 3317,22 грн., є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, статтями 1216, 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини другої статті 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 Цивільного кодексу України). Згідно із статтею 1281 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 1282 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 Цивільного кодексу України. Враховуючи принцип змагальності цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, отже доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду по справі № 640/6274/16-ц, №провадження № 6-25487св18. Наразі відповідачем не надано до суду будь-яких заперечень стосовно позовних вимог позивача, як не надано доказів успадкованого майна після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Відповідно до частини третьої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, заявила про відмову від прийняття спадщини. А відтак, враховуючи вищевикладене, та те, що згідно із статтею 1282 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, та враховуючи те, що на момент смерті [PERSON] , померлого [INFO] з ним була зареєстрована [PERSON] , та те, що остання протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, не заявила про відмову від прийняття спадщини, отже в силу вимог частини третьої статті 1268 Цивільного кодексу України, [PERSON] є такою, що фактично прийняля спадщину, а відтак зобов`язана задовольнити вимоги кредитора повністю, отже суд вважає, за необхідне стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 10.07.2018 року в сумі 10887,30 грн. Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задоволено у повному обсязі, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір 2102,00 грн.

Outcome: approved