Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

04.01.2024 року позивач звернувся до суду з позовом про скасування арешту майна та заборони його відчуження, обґрунтувавши тим, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS] , а саме: 1/3 частки квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.08.2015 року, за реєстровим № 1152, виданим [PERSON] приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу; 1/3 частки квартири на підставі договору дарування частки квартири від 16.09.2015 року реєстровий № 1299, посвідченого Мовчан А.С. приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу; 1/3 частки квартири на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09.12.2010 року, по справі № 2-2304,2010 р. Право власності за позивачем на підставі вищевказаних правовстановлюючих документів було зареєстровано в органах державної реєстрації прав на нерухоме майно, що підтверджується Інформацією сформованою за допомогою додатку «Реєстр нерухомості». В травні 2023 року позивач звернувся до приватного нотаріуса з метою відчуження належної йому квартири на ім`я сина, однак в усній формі йому було відмовлено, через те, що на спірне нерухоме майно встановлено наявність зареєстрованих обтяжень (арешту) на підставі постанови державного виконавця про арешт майна боржника, що унеможливлює проведення подальших реєстраційних дій пов`язаних з відчуженням спірної квартири. Відповідно до Листа Першого відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта здійснено державну реєстрацію обтяження за постановою про арешт майна боржника та обмеження на його відчуження, серія та номер: 33294794 від 05.09.2012 року. Зазначений арешт майна боржника порушує права [PERSON] як власника, щодо правомочностей розпорядження ним належних власнику відповідно до норм чинного законодавства. Перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено: у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження № 3324794 (ВП спец розділ) щодо виконання судового наказу № 2-н/1415, виданого 27.04.2012 року Кривоозерським районним судом Миколаївської області про стягнення з [PERSON] , ідентифікуючі дані особи відсутні, на користь [PERSON] аліментів в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно відомостей про суб`єктів обтяження, особами права яких обтяжуються є [PERSON] - колишня дружина позивача. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, яка додається до позову. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] являється її син [PERSON] - відповідач по справі. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Відповідно ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Арешт та заборона на відчуження всього нерухомого майна, належного позивачу, були накладені на підставі постанови державного виконавця в інтересах стягувачки [PERSON] , яка померла. Виконавче провадження було закінчено 25.04.2014 року та наразі матеріали даного виконавчого провадження знищено, в зв`язку з чим неможливо вчинити виконавчі дії, в тому числі щодо скасування арешту та заборони накладених в рамках даного виконавчого провадження. Наявність протягом тривалого часу (майже 10 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності (закінчення) виконавчого провадження, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Оскільки вищевказаним арештом та забороною на відчуження майна порушуються права позивача, так як він не може безперешкодно користуватися та розпоряджатися належним йому майном через наявність арешту на це майно, за відсутності підстав для арешту, а тому права позивача підлягають судовому захисту шляхом зняття арешту та заборони на відчуження з усього його майна, накладеного в рамках ВП № 3324794 (ВП - спец розділ) щодо виконання судового наказу № 2-н/1415/23 виданого 27.04.2012 року Кривоозерським районним судом Миколаївської області про стягнення з [PERSON] , на користь [PERSON] аліментів в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ст.ст. 278-279 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача та відповідач надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, а відповідач їх визнав. Первомайський відділ державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального міністерства юстиції (м. Одеса) надіслав на адресу суду листа про розгляд справи без участі представника відділу, проти позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 368819746 від 07.03.2024 р., [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , має нерухоме майно, на яке у Відомостях з державного реєстру речових прав, Актуальна інформація зі спеціального відділу, зареєстровано арешт нерухомого майна № 2029538 (спеціальний розділ) від 05.09.2012, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 4794470 від 07.08.2013, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 33294794, виданою 05.09.2012 старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Первомайського міськрайонного управління юстиції Мороз Ольгою Сергіївною, накладено арешт на все нерухоме майно (невизначене майно), яке належить [PERSON] , обтяжував: Відділ державної виконавчою служби Первомайського міськрайонного управління юстиції. Відомості про реєстрацію до поновлення/перенесення: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 12953598 від 05.09.2012. Відповідно до Листа Першого відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта здійснено державну реєстрацію обтяження за постановою про арешт майна боржника та обмеження на його відчуження, серія та номер: 33294794 від 05.09.2012 року. Зазначений арешт майна боржника порушує права [PERSON] як власника, щодо правомочностей розпорядження ним належних власнику відповідно до норм чинного законодавства. Перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено: у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження № 3324794 (ВП спец розділ) щодо виконання судового наказу № 2-н/1415, виданого 27.04.2012 року Кривоозерським районним судом Миколаївської області про стягнення з [PERSON] , ідентифікуючі дані особи відсутні, на користь [PERSON] аліментів в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виконавче провадження було закінчено 25.04.2014 року та наразі матеріали даного виконавчого провадження знищено, в зв`язку з чим неможливо вчинити виконавчі дії, в тому числі щодо скасування арешту та заборони накладених в рамках даного виконавчого провадження. Відповідно до п. 2 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в правах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 р. позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи викладене, а також той факт, що [PERSON] на даний час не має можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, підстав накладення арешту на його майно немає, а тому суд вважає за можливе задовольнити його позовні вимоги про зняття арешту.

Outcome: approved