Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції України (м. Одеса), Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, [PERSON] , за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , [PERSON] , Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одеса про зняття арешту з нерухомого майна та виключення відомостей про обтяження. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що [PERSON] належить на праві спільної часткової власності житлова квартира загальною площею 22,8 кв. м., розташованої за адресою: [ADDRESS] . Так, згідно Розпорядження органу приватизації № 208999 від 05.02.2008 року, на підставі заяви на приватизацію 66/1000 частин квартири (будинку), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] а/2,3а, [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було передано вказану квартиру в приватну спільну часткову власність в рівних частках. На підставі вказаного вище Розпорядження [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] та [PERSON] було видано Свідоцтво про право власності на житло від 05.02.2008 року. У зв`язку із смертю одного із співвласників квартири, а саме [PERSON] , під час оформлення донькою [PERSON] спадкових прав за померлим батьком, позивачка дізналася про те, що на належну їй на праві спільної часткової власності житлову квартиру було накладено арешт. Зокрема, згідно відповіді Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одесі вбачається, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний арешт нерухомого майна за реєстраційним номером 9096472 від 28.09.2009 року, зареєстрований Четвертою одеською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси у справі № 2-1125/09 від 26.09.2009 року, адреса нерухомого майна [ADDRESS] , власник [PERSON] . Як згодом довідалася позивачка, в провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебувала на розгляді цивільна справа № 2-1125/2009 за позовом Кредитної Спілки «Одеське кредитне товариство» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості за Кредитним договором та Договором поруки. В рамках розгляду вказаної справи ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 26.02.2009 року були вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно [PERSON] , яке складається з 67/1000 часток квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] . Таким чином, на підставі вказаної вище ухвали суду від 26.02.2009 року помилково було накладено арешту на квартиру [ADDRESS] , належну позивачці на праві приватної спільної часткової власності. Оскільки, ані [PERSON] , ані інші співвласники квартири не приймали участі у цивільній справі № 2-1125/09, а тому, на квартиру позивачки було помилково накладено арешт, чим порушено право [PERSON] щодо вільного володіння своїм майном та розпорядженням ним. У зв`язку з цим, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким зобов`язати Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) та Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради: ?Зняти арешт з нерухомого майна, за реєстраційним номером: 9096472 від 28.09.2009 року, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , яка належить на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , який було зареєстровано Четвертою одеською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси у справі № 2-1125/09 від 26.02.2009 року; ?Виключити записи, зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів обтяження за номером запису про обтяження: № 909672 від 28.09.2009 року, шляхом припинення обтяження речових прав на нерухоме майно; ?Внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів обтяження за номером запису про обтяження, а саме замість існуючого запису квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] замінити на [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , за адресою: [ADDRESS] , що відповідає первинному документу, а саме свідоцтву про право власності на житло від 05.02.2008 року. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 28.08.2023 року було постановлено проводити розгляд справи у спрощеному провадженні із повідомлення та участю сторін. Суд констатує, що представником відповідача Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради Андрєєвою Я.І. було подано відзив на позову заяву, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні даного позову. Так, обґрунтовуючи свої заперечення представник відповідача вказує на те, що державна реєстрація прав проводиться державним реєстратором не з власної ініціативи, а виключно на підставі відповідної заяви, поданої зацікавленою особою. Відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають між суб`єктом звернення за також послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії. Так, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного реєстратора, якщо позовні вимоги спрямовані на захист приватного майнового права, заснованого на приписах цивільного законодавства, державний реєстратор має залучатися у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Суд констатує, що в рамках розгляду даної справи позивачкою [PERSON] було подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій позивачка просить суд ухвалити рішення, яким: ?Визнати, що арешт з реєстраційними номерами обтяження №№ 851229 та 9096472 було помилково зареєстровано реєстратором Четвертою одеською державною нотаріальною конторою на весь будинок на житлову площу за адресою: [ADDRESS] без зазначення частки у праві власності, на яку було накладено арешт ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси, справа № 2-1125/2009; ?Припинити обтяження № 8512292 у виді арешту нерухомого майна, накладеного на житлову квартиру за адресою: [ADDRESS] на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси, справа № 2-1125/2009. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Однак, надала суду заяву, у якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та провести розгляд даної справи за відсутності сторони позивача. Представник відповідача Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, причини неявки суду невідомі. Представник відповідача Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради Андрєєва Я.І. в судове засідання не з`явилася. Однак, надала суду заяву, в якій просить суд провести розгляд даної справи за відсутності представника відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, сповіщався судом про час та місце слухання справи, із будь якими заявами чи клопотаннями до суду не звертався. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання гне з`явилися, сповіщалися судом про час та місце слухання справи, із будь якими заявами чи клопотаннями до суду не зверталися. Представник третьої особи Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одеса Дацкова Ф. в судове засідання не з`явилася. Однак, надала суду заяву, в якій просить суд провести розгляд даної справи за відсутності представника третьої особи. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Згідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. По справі встановлено, що [PERSON] належить на праві спільної часткової власності житлова квартира загальною площею 22,8 кв. м., розташованої за адресою: [ADDRESS] . Так, згідно Розпорядження органу приватизації № 208999 від 05.02.2008 року, на підставі заяви на приватизацію 66/1000 частин квартири (будинку), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] а/2,3а, [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було передано вказану квартиру в приватну спільну часткову власність в рівних частках. На підставі вказаного вище Розпорядження [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] та [PERSON] було видано Свідоцтво про право власності на житло від 05.02.2008 року. Даний факт підтверджується наявними у матеріалах справи копіями Розпорядження органу приватизації від 05.02.2008 року за № 20899 та Свідоцтва про право власності на житло від 05.02.2008 року, зареєстрованого та записаного у реєстрову книгу за № 12-35389. З наявного в матеріалах справи копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, видане КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» № 19219358 від 18.06.2008 року вбачається, що житлова квартира [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності у частці по 66/3000 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Однак, згідно листа КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 22.09.2023 року за № 28981/04-04 встановлено, що при внесенні даних 18.06.2008 року у Реєстр прав власності на нерухоме майно для реєстрації права власності квартири спільного заселення на ім`я [PERSON] та ще двох фізичних осіб, був зазначений номер квартири « [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] » замість «№ 2а/ 2, [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] », тобто не було зазначено «/». У позовній заяві [PERSON] вказує на те, що у зв`язку із смертю одного із співвласників квартири, а саме [PERSON] , під час оформлення донькою [PERSON] спадкових прав за померлим батьком, позивачка дізналася про те, що на належну їй на праві спільної часткової власності житлову квартиру було накладено арешт. Зокрема, згідно відповіді Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одесі вбачається, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний арешт нерухомого майна за реєстраційним номером 9096472 від 28.09.2009 року, зареєстрований Четвертою одеською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси у справі № 2-1125/09 від 26.09.2009 року, адреса нерухомого майна [ADDRESS] , власник [PERSON] . По справі встановлено, що провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебувала на розгляді цивільна справа № 2-1125/2009 за позовом Кредитної Спілки «Одеське кредитне товариство» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості за Кредитним договором та Договором поруки, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26.02.2009 року, ухваленого за результатами розгляду справи №2-1125/2009. В рамках розгляду вказаної справи ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 26.02.2009 року були вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно [PERSON] , яке складається з 67/1000 часток квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] . Так, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 358407855 від 14.12.2023 року вбачається, що 28.09.2009 року Четвертою одеською державною нотаріальною конторою було зареєстровано обтяження № 9096472 арешт нерухомого майна конторою на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси у справі № 2-1125/09 від 26.09.2009 року, адреса нерухомого майна [ADDRESS] , опис кв. [ADDRESS] , власник [PERSON] . Вказане обтяження було зареєстровано не весь будинок та всі квартири без визначення часток у праві власності. Окрім того, з вказаної вище інформаційної Довідки вбачається, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 03.03.2009 року Четвертою одеською державною нотаріальною конторою було зареєстровано обтяження № 8512292 арешт нерухомого майна конторою на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси у справі № 2-1125/09 від 26.09.2009 року, на 67/1000 частин житлової квартири за адресою: [ADDRESS] , власник [PERSON] . Однак, як було вище встановлено судом, вказана вище житлова квартира на праві спільної часткової власності належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, на підставі вказаної вище ухвали Суворовського районного суду від 26.02.2009 року, у якій не було не було зазначено частки у праві власності, помилково було накладено арешту на квартиру [ADDRESS] , належну позивачці на праві приватної спільної часткової власності. В обґрунтування даного позову позивачка зазначає про те, що вона позбавлена можливості розпоряджатись власним майном, у зв`язку з тим, що відносно належної позивачці житлової квартири за адресою: [ADDRESS] , наявні обтяження за №№ 9096485 та 8512308 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме арешт нерухомого майна. Таким чином, суд констатує, що позивачка [PERSON] в інший спосіб, крім скасування заборони в судовому порядку, захистити своє порушене право не може. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд має застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. За змістом ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а відповідно до ст. 319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном Пункт 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» містить роз`яснення, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору, або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 03.06.2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно дотримуватись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів. З огляду на те, що на час постановлення ухвали про забезпечення позову від 26.02.2009 року не було зазначено частки у праві власності, суд доходить висновку, що реєстратором Четвертої одеської державної нотаріальної контори було помилково зареєстровано обтяження у виді арешту нерухомого майна № 8512292 на 67/1000 часток житлової квартири за адресою: [ADDRESS] та обтяження у виді арешту нерухомого майна № 9096472 на всю квартиру без зазначення частки у праві власності. Пунктом 7 Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 1844/5 від 14.12.2012 року передбачено, що у разі коли при розгляді заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якої державній реєстрації підлягає припинення обтяження речового права на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в Державному реєстрі прав, встановлено наявність запису про таке обтяження в Реєстрах, державний реєстратор переносить відомості запису про таке обтяження до спеціального розділу Державного реєстру прав, після чого на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію припинення обтяження речового права на нерухоме майно вносить запис про припинення такого обтяження до Державного реєстру прав. Таким чином, накладення обтяження та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обмежує права позивачки як власника, щодо вільного розпорядження та користування своїм майном. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно приписів ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормою ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи зі встановлених, на підставі належним чином оцінених доказів, обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд дійшов висновку про доведеність позивачем викладених в позові обставин належними, достовірними та допустимими доказами, які в своїй сукупності є достатніми для задоволені позовних вимог в повному обсязі та захисту порушеного права позивача в судовому порядку. На підставі наведеного та

Outcome: approved