Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.10.2016 року по 23.02.2022 року в розмірі 70202 грн. 04 коп., інфляційних витрат в сумі 9301 грн. 72 коп. та трьох відсотків річних в сумі 1563 грн. 58 коп. посилаючись на те, що позивач є виконавцем послуг по централізованому теплопостачанню і підігріву гарячої води в житловому фонді м. Харкова згідно з рішенням Харківського міськвиконкому від 23.12.1998 року № 1407 «Про призначення виконавців послуг у житловому фонді». Відповідачі проживають у квартирі [ADDRESS] , отримують послуги, які надає позивач, але не в повному обсязі сплачують вартість отриманих послуг, внаслідок чого за ними виникла заборгованість. Ухвалою суду від 13 вересня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 21 вересня 2023 року представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. 13 жовтня 2023 року представник відповідачів подав до суду відзив, в якому просив застосувати строки позовної давності до позовних вимог позивача та відмовити у задоволенні позову, в обґрунтування чого посилався на те, що відповідачі не визнають позовні вимоги, оскільки: до позову додана довідка про зареєстрованих у жилому приміщенні осіб за адресою: [ADDRESS] , у кількості 4 осіб, а позовні вимоги сформовані щодо 3 осіб, тобто позивачем не зазначено з яких причин він нараховує оплату за надані послуги на 4 осіб, а звернувся з позовом до 3 осіб; відповідачка [PERSON] ще до подання позову змінила прізвище у зв`язку з одруженням на [PERSON] , внаслідок чого позов щодо неї задоволенню не підлягає; оплата комунальних послуг нараховується щодо кожної особи, що зареєстрована у житловому приміщенні, з урахуванням розрахованого споживання на кожну особу або за фіксованою вартістю, проте зі сплатою у відповідній частині. Солідарне стягнення використовується виключно якщо це зазначено у договорі, укладеному між сторонами. Однак договір між сторонами відсутній, внаслідок чого позовні вимоги щодо солідарного стягнення боргу з відповідачів суперечать закону; надані позивачем розрахунку є незрозумілими та такими, що не відповідають дійсності; у період опалювального сезону радіатори у квартирі і будинку в цілому залишалися холодними, а тепло у достатньому об`ємі у квартиру не надходило; позивачем не вживалися заходи щодо досудового врегулювання спору із проведенням звірки взаєморозрахунків, не направлялася вимога про сплату суми боргу; позовна заява подана до суду у вересні 2023 року, внаслідок чого позивач пропустив строк звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів щодо періоду з 01.10.2016 року до 13.09.2020 року. 01 листопада 2023 року представник відповідачів подав до суду клопотання про слухання справи за відсутності відповідачів та їх представника. 02 листопада 2023 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що: заборгованість відповідачів міститься в Базі персональних даних «Розрахунки фізичних осіб за послуги теплопостачання», якою володіє позивач з метою надання послуг з теплопостачання споживачам, взаємодії з ними щодо розрахунків за надані послуги, яка зареєстрована Державною службою України з питань захисту персональних даних 19.08.2011 року. Відповідно до інформації бази даних позивача, споживачами послуг за адресою: [ADDRESS] , є 3 особи. У вказаній квартирі не встановлені прилади обліку гарячої води і тому нарахування за гарячу воду здійснюється на фактичну кількість зареєстрованих осіб - 3 особи; згідно з п. 28 «Правил надання послуг з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води», затверджених постановою КМУ від 11 грудня 2019 року, споживач надає виконавцю інформацію про кількість осіб, які фактично користуються послугою у приміщенні (квартирі), та інші вихідні дані, споживач також інформує протягом місяця з дня настання таких змін виконавця; як вбачається з доданого до відзиву свідоцтва про шлюб, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , однак до позивача відповідна інформація надана не була, а згідно з довідкою ЦНАП м. Харкова від 22.08.2023 року зміна прізвища не відбувалася; скарг, заяв на якість отриманих послуг від відповідачів до позивача не надходило; Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (зі змінами і доповненнями) у період з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року встановлений карантин на всій території України. Постановами Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392, від 22 липня 2020 року № 641, від 09 грудня 2020 року № 1236 (зі змінами і доповненнями), встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 карантин продовжений на всій території України з 22 травня 2020 року до 30 червня 2023 року. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 року № 540-ІХ внесені зміни до законодавчих актів, зокрема розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12, згідно з яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Враховуючи, що строк позовної давності за період з 12 березня 2017 року закінчувався 12 березня 2020 року, а також те, що на всій території України було запроваджено карантин до 30 червня 2023 року, то і період заборгованості з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року не виходить за строки позовної давності. 09 листопада 2023 року представник відповідачів подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що: позивачем не подано до суду заяви про визнання поважними пропуску строку для звернення до суду з позовними вимогами у даній справі; станом на 08.11.2023 року редакція ст. ст. 256 - 268 ЦК України не змінилися; з метою застосування положень щодо COVID-19 та війни, позивач повинен був надати персональну довідку від Торгово - промислової палати України щодо неможливості подання позову до суду; позивачем не додано до матеріалів справи проекту публічного договору, а також підписаної заяви відповідачів про приєднання до цього договору. 10 січня 2024 року представник позивача вточнив позовні вимоги і просив стягнути заборгованість з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 06 лютого 2024 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено [PERSON] , [INFO] . Копію ухвали суду від 06 лютого 2024 року, позовну заяву з додатками отримано відповідачем [PERSON] 28.02.2024 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, доходить наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Будинок [ADDRESS] є багатоквартирним, з системою централізованого опалення та гарячого водопостачання, надання послуг в якому здійснює КП «Харківські теплові мережі». Судом встановлено, що місце проживання відповідачів зареєстровано у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади м. Харкова. Відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання їх квартири (а.с. 3, 9). Відповідно до рішення Харківського міськвиконкому від 23.12.1998 року №1407 «Про призначення виконавців послуг у житловому фонді», зі змінами внесеними рішенням № 946 від 30.09.2001 року, КП «Харківські теплові мережі» є виконавцем послуг по централізованому теплопостачанню і підігріву гарячої води в житловому фонді м. Харкова. Згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правил надання послуг водо, теплопостачання та водовідведення» позивач надає відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно зі ст. ст. 67, 68, 162 ЖК України, Правил користування приміщенням житлових будинків, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 08.10.1992 року №572, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, наймач, власник, орендар житлового приміщення, зобов`язані сплачувати за житлово-комунальні послуги. Відповідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Наведеними положеннями законів передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Згідно з відомістю про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу, позивач здійснив нарахування за підігрів води на 4 осіб. Відповідачі, будучи зобов`язаним своєчасно сплачувати плату за отримані послуги, в односторонньому порядку припинили виконувати взяті на себе зобов`язання, не сплачують заборгованість за отримані послуги. Згідно з розрахунком заборгованості, який наданий КП «Харківські теплові мережі», відповідачі мають заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.10.2016 року по 23.02.2022 року в розмірі 70202 грн. 04 коп. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частиною 3 ст.267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачами до суду подано клопотання про застосування строку позовної давності по заявленим позовним вимогам. Згідно із Законом України від 30.03.2020 року №540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусомSARS-CoV-2» (із наступними змінами і доповненнями) установлено з 12.03.2020 року на всій території України карантин, дію якого неодноразово було продовжено, останній раз термін дії карантину було продовжено на всій території України до 30 червня 2023 року. Законом України від 15.03.2022 року № 2120- розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії". Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами), введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, дія якого неодноразово продовжувалася та триває на час розгляду справи. Таким чином, позовна давність для пред`явлення позовних вимог, яка станом на 12.03.2020 року (на момент встановлення карантину) не сплила. Зважаючи на викладене, суд дійшов до висновку, що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню солідарно заборгованість в межах строку позовної давності за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року в розмірі 64780 грн. 27 коп. Розмір зазначеної заборгованості підтверджується відомостями нарахувань. Щодо заборгованості за період 01.10.2016 року по 11.03.2017 року сплив трьох річний строк позовної давності, а тому в стягненні заборгованості за цей період суд відмовляє у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з несвоєчасною сплатою наданих послуг позивач має право на відшкодування йому інфляційних втрат в сумі 9301 грн. 72 коп. та 3% річних в сумі 1563 грн. 58 коп. Розрахунок інфляційних втрат і 3% річних міститься в відомостях нарахувань. Щодо посилання представника відповідачів про необхідність надання позивачем персональної довідки від Торгово - промислової палати України щодо неможливості подання позову до суду з метою застосування положень щодо Covid суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Outcome: partial