Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

15 грудня 2021 року [PERSON] звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області в порядку вимог ч.12 ст. 28 ЦПК України з вищевказаним позовом, який подалі уточнив у лютому 2022 року. Просив визнати такими, що не підлягають виконанню виконавчі написи, а саме: виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 206864 від 22.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість в розмірі 13738,35 грн.; та виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 7893 від 11.10.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» ( далі ТОВ ФК «Ріальто») заборгованість в розмірі 16738,96 грн. Також просив стягнути з ТОВ ФК «Ріальто» грошові кошти, які були утримані із його заробітної плати в рамках виконавчого провадження № 67417981 у розмірі 1999,25 грн. Крім того, просив стягнути з відповідачів на його (позивача) користь понесені ним судові витрати зі сплати судового збору та за надання правничої допомоги. В обґрунтування позову посилався на те, що питання щодо законності вчинених виконавчих написів приватних нотаріусів Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. та Остапенка Є.М., є спірним, оскільки він не отримував ані від відповідача, ані від приватного нотаріуса жодних документів з приводу вчинення вказаних виконавчих написів, які винесені всупереч вимогам ст.88 Закону України «Про нотаріат» . Між тим приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Ніколаєнко І.Р. 08.11.2021 року відкрито виконавче провадження ВП № 67417981 про примусове виконання виконавчого напису\~№ 7893\~від 11.10.2021\~року,\~та 14.11.2021\~року винесена\~постанова про\~звернення стягнення\~на його\~ заробітну\~плату,\~пенсію та\~інші доходи\~боржника,\~та утримано\~з його\~заробітної плати\~за місцем\~його роботи\~ \~ «ФГ «\~Василів хутір»\~за листопад\~2021\~року 1999,25\~грн.\~згідно цієї\~постанови. Крім\~того, приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В. 04.10.2021 року відкрито виконавче провадження ВП № 67021544 про примусове виконання виконавчого напису\~№ 206864\~від 22.06.2021\~року,\~та 28.10.2021\~року винесена\~постанова про\~звернення стягнення\~на його\~ заробітну\~плату,\~пенсію та\~інші доходи\~боржника,\~яка направлена\~до виконання\~за місцем\~його роботи\~ до\~ «ФГ « Василів хутір». 15.12.2021 року [PERSON] подав окрему заяву про забезпечення свого позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні ВП № 67417981, що здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Ніколаєнко І.Р., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Ріальто» заборгованість в розмірі 16738,96 грн., відкритому на підставі виконавчого напису № 7893 від 11.10.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., та зупинення стягнення у виконавчому провадженні ВП № 67021544, що здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість в розмірі 13738,35 грн., відкритому на підставі виконавчого напису № 206864 від 22.06.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. до набрання законної сили рішенням суду у цій справі. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 17 грудня 2021 року заяву [PERSON] про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у вказаних виконавчих провадженнях задоволено. Згідно розпорядження Голови Верховного Суду № 2/0/9-22 від 08.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» територіальну підсудність Чугуївського міського суду Харківської області було змінено на територіальну підсудність Глобинського районного суду Полтавської області. Згідно розпорядження Голови Верховного Суду № 65 від 17.11. 2022 року «Про відновлення територіальної підсудності судових справ окремих судів м. Харкова та Харківської області» територіальну підсудність Чугуївського міського суду Харківської області відновлено з 23.11.2022 року. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 30 листопада 2022 року відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено в порядку загального провадження. До суду 22.12.2022 року надійшов відзив ТОВ «ФК «Ріальто» на позовну заяву [PERSON] , в якому міститься прохання про відмову у задоволенні позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та повернення безпідставно стягнутих коштів у розмірі 1999,25 грн. Заперечення на позов грунтуються на тому, що 23.03.2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та [PERSON] був укладений в електронному вигляді кредитний договір № 210323-33195-2, відповідно до якого позивач отримав кредит у розмірі 5000 грн. строком на 10 днів шляхом переказу на платіжну картку емітовану АТ КБ «ПриватБанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,2% від суми кредиту за кожен день користування та 4,0% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Кредитні кошти були перераховані позичальнику [PERSON] , яким 01. 01.04.2021 року цей договір було пролонговано. 01.07.2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «Ріальто» укладено договір відступлення прав вимоги №01/07/2021-Р/М, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 210323-33195-2 від 23.03.2021 року перейшло до ТОВ «ФК «Ріальто» . У зв`язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 22.12.2022 року заборгованість становить 15\~121,37 грн., яка складається з:4981, 04 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 10140,33 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. Станом на 17.06.2021 нарахування процентів позивачу було зупинено та зафіксовано розмір заборгованості, розмір заборгованості змінився з дати вчинення виконавчого напису з урахуванням того, що відбувалися погашення, що відображено у розрахунку заборгованості. У зв`язку із чим вважає, що у ТОВ «ФК «Ріальто» були всі законні підстави на звернення стягнення на грошові кошти позивача шляхом вчинення виконавчого напису на кредитному договорі. Оскільки позивач не спростував належними доказами того, що на час вчинення виконавчого напису сума заборгованості була іншою, не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості, виконавчий напис підлягає виконанню. Також зазначає, що ТОВ «ФК «Ріальто» отримано в рахунок погашення заборгованості за договором № 210323-33195-2 від 23.03.2021 року 1617,59 грн., а не 1999,25 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості та відповідно з ТОВ «ФК «Ріальто» не може бути стягнуто суму більш ніж ту, що ним отримано. Зазначене свідчить про те,що частина оплат була спрямована на погашення заборгованості по виконавчому збору та/або на оплату винагороди приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ніколаєнко І.Р., у зв`язку з чим й необхідно провести звірку взаєморозрахунків з приватним виконавцем у зв`язку з тим, що виникають розбіжності по сумам. Також просить розгляд справи проводити без участі представника відповідача. 03.01.2023 року до суду від ТОВ «Вердикт Капітал» надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що доводи позивача про порушення нотаріусом при вчиненні виконавчого напису вимог ст.ст.87 -89 Закону України «Про нотаріат» , «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» не відповідають дійсності, оскільки нотаріусу були надані документи відповідно до Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, та передбачає стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, зокрема кредитні договори, за якими боржниками допущене прострочення платежів за зобов`язаннями. Окрім того, позивачем не надано доказів, які б свідчили про погашення боргу за кредитним договором, тому заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування. Посилається на те, що договірний характер правовідносин, що існували між сторонами, і на підставі яких виникло право вимоги та обов`язок повернення коштів, виключає можливість застосування до них положень ч.1 ст. 1212 ЦК України. Визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконання в силу норм чинного законодавства, не є підставою для повернення боржнику стягнутих на його підставі коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Вказує, що лише відомості приватного виконавця можуть бути підтвердженням дійсної суми стягнення із заробітної плати позивача, яким не зазначено розподілу сум, які були перераховані стягувачу, а які є витратами виконавчого провадження. Крім того, відповідачем ТОВ «Вердикт Капітал» надано клопотання про зменшення в порядку ч.6 ст.137 ЦПК України розміру витрат на правничу допомогу, зазначених в позовній заяві, оскільки вони не є співмірними із ціною позову та складністю справи. Крім того, до позовної заяви не надано документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх оплати. За таких обставин просить відмовити у задоволенні цих вимог позивача. Позивач [PERSON] 26.10.2023 року подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У разі задоволення позову на підставі ч.8 ст. 141 ЦПК України після винесення рішення просить надати йому строк для подання доказів понесених судових витрат. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 27.10.2023 року закрито підготовче провадження у справі, розгляд якої призначено по суті. Учасники справи\~ у судове засідання не з`явилися, причину неявки\~суду не\~повідомили,\~про дату\~та час\~розгляду справи\~повідомлялися своєчасно\~та належним\~чином згідно\~зі ст.128-130\~ЦПК України.\~Суд вважає\~можливим розглянути\~справу за\~відсутністю \~учасників справи.\~ Суд, дослідивши матеріали справи , оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного. Судом встановлено,\~ що\~22\~червня \~2021\~ року\~приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~ Остапенком\~Є.М.\~ \~вчинений виконавчий\~напис №\~206864\~про стягнення\~з \~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~не виплачені\~в строк\~грошові кошти\~ на\~користь ТОВ «Вердикт Капітал», якому ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №29-01/19/1 від 29.01.2019 року, якому АТ «Укрсоцбанк» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №2019-1УСБ/ВЕСТА від 28.01.2019 року, за Кредитним договором № 0852/007574-PR від06.07.2012 року, укладеного між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] . Оскільки строк платежу за вказаним кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів, нотаріусом запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» та стягнути з [PERSON] за період з 29.01.2019 року по 28.05.2021 року включно, суму у розмірі: 7718,04 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 5520,31 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна заборгованість [PERSON] становить 13738,35 грн.(а.с.16). За вказаним виконавчим написом 04.10. 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 67021544 з виконання виконавчого напису № 206864, виданого 22.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. рол стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» 13738,35 грн. (а.с.17), а 28.10.2022 року цим же приватним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] (а.с.18) . Як вбачається\~з копії\~ постанови\~приватного виконавця\~виконавчого округу\~Харківської області\~ Ніколаєнко\~І.Р.\~про відкриття\~виконавчого \~провадження \~№ \~67417981\~від 08.11.2021\~року відкрито\~ виконавче\~провадження з\~виконання \~виконавчого напису\~нотаріуса №7893,\~виданого 11.10.2021\~року приватним\~нотаріусом \~Київського міського\~нотаріального округу\~Золотих О.О.\~про стягнення\~з \~ [PERSON] \~на користь\~ ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» заборгованість у розмірі 16738,96 грн. Також зазначено в п.3 постанови про стягнення з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця в розмірі 1673,90 грн.(а.с.14). 14.11.2021 року цим же приватним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] (а.с.15) . Відповідно до пункту 2 цієї постанови приватним виконавцем зазначено: «Здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь\~стягувача за наступними реквізитами: Найменування отримувача: приватний виконавець Ніколаєнко І.Р., код отримувача: 3413904270, рахунок отримувача у форматі відповідно до стандарту IBAN: [NUMBER] . Назва банку: Харківське ГРУ АТ КБ «ПриватБанк», призначення платежу: погашення заборгованості за ВП № 67417981, у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 18632,76 грн., що включає в себе основну винагороду приватного виконавця та витрати виконавчого провадження». З доданої до відзиву ТОВ «ФК «Ріальто» на позовну заяву [PERSON] копії договору № 210323-33195-2, укладеного 23.03.2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та [PERSON] , вбачається що цей договір укладений в письмовій формі та нотаріально не посвідчений. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі за текстом - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» є нотаріальною дією. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі за текстом - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому, цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Тобто, з 22 лютого 2017 року редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Нотаріальна дія або відмова в її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови в її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст. 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус проводить свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення виконавчого напису нотаріусом можливе лише на підставі нотаріально посвідченого договору, за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості перед стягувачем та дотримання ним строків звернення. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить протилежного. Боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Такі правові висновки містяться в постанові Верховного Суду від 19.01.2023 у справі № 757/57789/20-ц, провадження № 61-7017св22. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) звернуто увагу на те, що спір про право, який унеможливлює вчинення виконавчого напису і, як наслідок, зумовлює певну правову реакцію нотаріуса, міг вбачатися нотаріусом винятково із заяви боржника про зупинення виконавчого провадження, поданої відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України «Про нотаріат» і обґрунтованої тим, що боржник звернувся до суду із відповідною позовною заявою про оспорювання заборгованості, а також на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження його позовної заяви. Але навіть такі обставини свідчили б про існування спору про право, проте не змінювали б правової характеристики цього виду заборгованості як безспірної. Так, оскільки позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення; не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості, Велика Палата Верховного Суду вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про законність вчинення нотаріусом виконавчих написів». Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Із аналізу наданих доказів судом встановлено, що оспорювані позивачем виконавчі написи нотаріусів були вчинені щодо кредитних договорів, які були укладені в простій письмовій формі, тобто не є нотаріально посвідченими, не дивлячись на те, що ця обставина є обов`язковою. Недодержання нотаріусами вищезазначеної умови при вчиненні ними виконавчих написів є підставою для визнання таких виконавчих написів нотаріусів такими, що не підлягають виконанню, у судовому порядку. Ці висновки суду відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постановах: від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17(провадження № 14-278гс18); від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс 19); аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду: від 03 червня 2020 року у справі № 363/568/18 (провадження № 61-49018св 18), від 03 червня 2020 року у справі № 359/8181/18 (провадження № 61-22164св 19) від 09 вересня 2020 року у справі № 336/7754/18 (провадження № 61-8781 св 20). Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. При цьому доводи представників відповідачів ТОВ «ФК «Ріальто» та ТОВ «Вердикт Капітал» у відзивах на позовну заяву щодо правомірності видачі нотаріусами виконавчих написів про стягнення боргу з [PERSON] не приймаються судом до уваги, оскільки протирічать вищевикладеним нормам права та обставинам справи. Щодо вимог позивача про стягнення з ТОВ «ФК «Ріальто» грошових коштів, утриманих із заробітної плати в рамках виконавчого провадження №67417981 у розмірі 1999, 25 грн., суд зазначає наступне. Як вбачається з копії довідки № 10/12/03 від 10.12.2021 року ТОВ «ФГ «Василів хутір» за листопад 2021 року із заробітної плати [PERSON] була утримана в розмірі 20% сума 1999,25 грн. згідно постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 14.11.2021 року. Утримана сума перерахована 06.12.2021 року за реквізитами, вказаними в постанові, а саме: отримувач: приватний виконавець Ніколаєнко І.Р., код отримувача: 3413904270, рахунок отримувача у форматі відповідно до стандарту IBAN: [NUMBER] . Назва банку: Харківське ГРУ АТ КБ «ПриватБанк», призначення платежу: погашення заборгованості за ВП № 67417981 (а.с. 13). Факт утримання із заробітної плати [PERSON] 1999,25 грн. згідно постанови ВП № 67417981 приватного виконавця Ніколаєнка І.Р. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 14.11.2021 року не оспорюється представником відповідача у відзиву на позовну заяву. Однак останній зазначає, що ТОВ «ФК «Ріальто» отримано в рахунок погашення заборгованості за договором № 210323-33195-2 від 23.03.2021 року 1617,59 грн., а не 1999,25 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості та відповідно з ТОВ «ФК «Ріальто» не може бути стягнуто суму більш ніж ту, що ним отримано. Зазначене свідчить про те, що частина оплат була спрямована на погашення заборгованості по виконавчому збору та/або на оплату винагороди приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ніколаєнко І.Р., у зв`язку з чим й необхідно провести звірку взаєморозрахунків з приватним виконавцем. Суд не погоджується із зазначеними представником відповідача доводами, виходячи з наступного. Відповідно до частини 1 статті 45 Закону\~України «Про\~виконавче провадження»розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: 1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; 3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів); 4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів. Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення (частина 2). Згідно ч.3 ст 45 Закону основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору(ч. 4 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження»)\~. Відповідно до\~статті 31\~Закону України\~ «Про\~органи та\~осіб,\~які здійснюють\~примусове виконання\~судових рішень\~і рішень\~інших органів»\~від 2\~червня 2016\~року № 1403-VIII основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (частина 4). Якщо суму, передбачену в\~частині четвертій\~цієї статті,\~стягнуто частково,\~сума основної\~винагороди приватного\~виконавця,\~визначена як\~відсоток суми\~стягнення,\~виплачується пропорційно\~до фактично\~стягнутої суми\~(частина\~5). Згідно частини 7ст.31 Закону приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок\~стягнення основної\~винагороди приватного\~виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Як вбачається\~з копії\~ постанови\~приватного виконавця\~виконавчого округу\~Харківської області\~ Ніколаєнко\~І.Р.\~про відкриття\~виконавчого \~провадження \~№ \~67417981\~від 08.11.2021\~року відкрито\~ виконавче\~провадження з\~виконання \~виконавчого напису\~нотаріуса №7893,\~виданого 11.10.2021\~року приватним\~нотаріусом \~Київського міського\~нотаріального округу\~Золотих О.О.\~про стягнення\~з \~ [PERSON] \~на користь\~ ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» заборгованість у розмірі 16738,96 грн. Також зазначено в п.3 постанови про стягнення з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця в розмірі 1673,90 грн. Однак в постанові не зазначено порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (а.с.14). Між тим 14.11.2021 року цим же приватним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] , відповідно до пункту 2 цієї постанови приватним виконавцем зазначено: «Здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь\~стягувача за наступними реквізитами: Найменування отримувача: приватний виконавець Ніколаєнко І.Р., код отримувача: 3413904270, рахунок отримувача у форматі відповідно до стандарту IBAN: [NUMBER] . Назва банку: Харківське ГРУ АТ КБ «ПриватБанк», призначення платежу: погашення заборгованості за ВП № 67417981, у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 18632,76 грн., що включає в себе основну винагороду приватного виконавця та витрати виконавчого провадження» (а.с.15). Тобто приватним виконавцем зазначено порядок стягнення з боржника виконавчого збору/ основної винагороди в розмірі 1673,90 грн. тільки після виплати загальної суми боргу. Таким чином утримана із заробітної плати [PERSON] в розмірі 1999,25 грн. була перерахована приватним виконавцем стягувачу ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» без утримання виконавчого збору/ основної винагороди. У зв`язку із вказаним посилання представника відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» у відзиві на позов, що позивачем чітко не визначено, що утримані з нього кошти в розмірі 1999,25 грн. надійшли на погашення боргу за кредитним договором, є безпідставними. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зі змісту ст.1212ЦК України вбачається, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права, а збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнута, або з очікуванням, яке не справдилося. Частинами 2, 3 ст. 1212 ЦК України встановлено, що положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставно набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Верховний Суд у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20 (провадження № 61-88св21) зазначив, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі ст. 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має\~права на\~збагачення особа,\~що отримала\~його за\~недійсним актом,\~судовим рішенням\~або недіючою\~нормою права.\~Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до ст.1212ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, від 30.08.2018 у справі № 334/2517/16-ц, у постанові від 13.01.2021 у справі № 539/3403/17, у постанові від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18. Зазначені висновки Верховного Суду враховуються судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин(ч.4 ст. 263 ЦПК України). Тому у разі визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, повинна відбутися реституція сторін, тобто повернення в першочерговий стан. З вказаного вбачається, що правові підстави набуття ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» грошових коштів у розмірі 1999,25 грн., що стягнуті з [PERSON] на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, а відтак, такі кошти підлягають поверненню позивачу відповідно до ст. 1212 ЦК України, і позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо судових витрат у справі суд приходить до наступного. Згідно з ч.1,п.1ч.3ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.\~\~ Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~\~ При поданні даного позову [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн. за подання позовної заяви(а.с. 2), 908,00 грн. за подання уточненої позовної заяви (а.с.42) та 454,0 грн. за подання заяви про забезпечення позову(а.с.1), а всього на суму 2270,00 грн., який відповідно до ч.1ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню на його користь з відповідачів по 1135 грн. з кожного. Щодо вимог позивача про стягнення на його користь очікуваних витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12500 грн.(а.с. 48) та надання на підставі ч.8 ст. 141 ЦК України строку для подання доказів понесених судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до\~частини 8\~статті 141\~ЦПК України\~розмір витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв`язку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється судом\~на підставі\~поданих сторонами\~доказів (договорів,\~рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно пункту 5 частини 7 статті 265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині рішення зазначається призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат. Оскільки заява(клопотання) позивача про надання строку для подання доказів понесених судових витрат на професійну правничу допомогу подана 26.10.2023 року відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на « 24 » квітня 2024 року о 12-45год. в приміщенні Чугуївського міського суду Харківської області, зал № 6, та визначити [PERSON] строк для подання доказів щодо розміру понесених ним витрат на професійну правничу допомогу до 24 квітня 2024 року .

Outcome: approved