Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

У січні місяці 2024 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом в якому просить: припинити право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] з відповідними надвірними будівлями та спорудами. Визнати за [PERSON] (Паспорт [NUMBER] , виданий Великоолександрівським РВ УМВС України в Херсонській області 24.12.1997 року, РНОКПП [NUMBER] ) право власності на виділену йому частину житлового будинку загальною площею 63,5 кв. метрів, житловою площею 56,1 кв. метрів, допоміжною площею 7,4 кв. метрів, з належними господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] в цілому. Зобов`язати Великоолександрівську селищну військову адміністрацію присвоїти нову поштову адресу на виділений [PERSON] об`єкт нерухомого майна, а саме житловий будинок загальною площею 63,5 кв. метрів, житловою площею 56,1 кв. метрів, допоміжною площею 7,4 кв. метрів, з належними господарськими будівлями і спорудами, розташованого по [ADDRESS] . Позовна заява мотивована тим, що сторони є співвласниками житлового будинку, що розташований будинок [ADDRESS] . Позивачу належить 1/2 часток вказаного будинку, а відповідачу належить 1/1 з зазначенням адреси [ADDRESS] . Будинок [ADDRESS] з моменту введення його в експлуатацію був поділений на два окремі домоволодіння. Кожна частина будинку є відокремленою стіною, має різні входи та різні двори. Єдиним для позивача способом стати повним володільцем своєї частини будинку без будь-яких прив`язок та обмежень до частини будинку відповідача є припинення права спільної часткової власності та визнання права власності на окремо виділене домоволодіння. У такий спосіб він зможе зареєструвати право власності на нерухоме майно. Оскільки вирішення вказаних правовідносин у позасудовому порядку неможливе, позивач звернувся до суду із вказаними вимогами. Відзив на позов не подано. Відповідно до частини третьої статті 200 ЦПК України, зважаючи на визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні. На судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач [PERSON] на судовому засіданні позовні вимоги визнав. Дослідивши письмові докази, перевіривши наведені позивачем у позові обставини, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Сторони по справі є співвласниками житлового будинку, що розташований будинок [ADDRESS] . Позивачу належить 1/2 часток вказаного будинку, а відповідачу належить 1/1 з зазначенням адреси [ADDRESS] . Частина вказаного будинку є пошкодженою внаслідок артилерійських обстрілів. Позивач має право на отримання компенсації за пошкоджене майно. Однак не можу реалізувати це своє право, у зв`язку неможливістю провести реєстрацію права власності на свою частину в цілому. Так як його частина будинку за правовстановлюючими документами фактично є спільною часковою власністю з частиною будинку відповідача, тоді як відповідач має право власності на свою частину будинку, яка за його правовстановлюючими документами належить йому в цілому, тобто вже є виділеною в натурі. Що вбачається з Витягу про право власності на нерухоме майно номер 29782876 від 26.04.2011 року. З моменту побудови будинку, а саме 1989 року, він має окремі частини, з різними адресами, розділені огорожею та з окремими земельними ділянками для обслуговування і будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд. З відповідачем [PERSON] не веде спільного господарства. Даний факт підтверджується довідкою Великоолександрівської селищної військової адміністрації від 19.10.2023 року № 1331. Частина будинку [ADDRESS] має: окрему систему газопостачання з виділеним на будинок особовим рахунком № [NUMBER] ; окрему систему енергопостачання - особовий рахунок [NUMBER] ; окрему систему водопостачання. Частина будинку [PERSON] , має окрему присвоєну поштову адресу на підставі Рішення від 29.12.2010 року № 282, так було присвоєно адресу житловому будинку, розташованому в [ADDRESS] . Після чого [PERSON] було видане свідоцтво про право власності на житловий будинок літ. «А» загальною площею 82,1 м.кв., житловою площею 50,9 м.кв. з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Наведені дані підтверджуються технічним паспортом складеним на власника [PERSON] [PERSON] , належить на підставі Договору купівлі - продажу від 30.12.1995 року на праві спільної часткової власності 1/2 часток вищевказаного будинку за адресою: [ADDRESS] . Наведені дані підтверджуються технічним паспортом складеним на власника [PERSON] , який складено 25.12.1995 року. На сьогоднішній день у позивача виникла потреба зареєструвати право власності на свою частину будинку. Однак зробити цього він не може, у зв`язку з неможливістю провести реєстрацію права власності на свою частину в цілому. Так як частина будинку за його правовстановлюючими документами фактично є спільною часковою власністю з частиною будинку відповідача, тоді як відповідач має право власності на свою частину будинку, яка за його правовстановлюючими документами належить йому в цілому, тобто вже є виділеною в натурі. Що вбачається з Витягу про право власності на нерухоме майно номер 29782876 від 26.04.2011 року. Єдиним для позивача способом стати повним володільцем своєї частини будинку без будь-яких прив`язок та обмежень до частини будинку відповідача є припинення права спільної часткової власності та визнання права власності на окремо виділене домоволодіння. У такий спосіб він зможе зареєструвати право власності на нерухоме майно. Зміст позовних вимог, підстави позову та встановлені судом фактичні обставини свідчать про те, що між сторонами виникли цивільні правовідносини з приводу нерухомого майна, що врегульовані нижченаведеними положеннями цивільного законодавства. Згідно зі ст. ст. 321, 317, 319 ЦК України право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до положень ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності спільною частковою власністю, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до положень ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. З огляду на те, що сторони по справі досягли усної згоди про поділ в натурі вказаного житлового будинку та вже виготовлено технічні паспорти на його частини, а також їхні домоволодіння мають різні адреси, а дії сторін з оформлення відповідних документів кореспондуються з метою отримання права власності на будинок, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. Увалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивача так і відповідача, які відкрито володіють майном з приводу якого у них відсутні спірні питання. Відповідно до частини першої, пункту першого частини другої та частини третьої статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на позивача, враховуючи при цьому, що право останнього не було порушене неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, відповідачем позовні вимоги не заперечувалися та його участь обумовлена особливістю порядку вирішення спорів подібної категорії. При цьому, у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Великоолександрівської селищної військової адміністрації присвоїти нову поштову адресу на виділений [PERSON] об`єкт нерухомого майна, а саме житловий будинок загальною площею 63,5 кв. метрів, житловою площею 56,1 кв. метрів, допоміжною площею 7,4 кв. метрів, з належними господарськими будівлями і спорудами, розташованого по [ADDRESS] , задоволенню не підлягають, оскільки вирішення такого питання без залучення Великоолександрівської селищної військової адміністрації Бериславського району Херсонської області як відповідача неможливе, та відповідне питання підлягає вирішенню у позасудовому порядку на підставі відповідного рішення суду про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна у спеціально визначеному для цього порядку. Судове рішення ухвалено в підготовчому судовому засіданні у відповідності до частини третьої статті 200 ЦПК України, у зв`язку з визнанням позову відповідачем.

Outcome: partial