Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

У грудні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача Акціонерного товариства «БТА БАНК», треті особи: Оболонське районне управління головного управління МВС м. Києві, Головне управління Національної поліції у м. Києві, Одинадцята київська державна нотаріальна контора, у якому просять: - звільнити з-під арешту квартиру [ADDRESS] , накладений слідчим СВ Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві, справа 5-12995 від 13.05.2009 року. - скасувати державну реєстрацію обтяження нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване реєстратором: Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою (04212, м. Київ, вул. Тимошенка, 2-д), дата та час обтяження: 18.11.2009 13:04:14, реєстраційний номер обтяження 9258827, тип обтяження: арешт нерухомого майна, підстава обтяження: постанова, б/н, 18.11.2009 року, Оболонське РУ ГУ МВС України в м. Києві, слідчий СВ Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві, Біднячук Ю.О. ,справа 5-12995 від 13.05.2009 року, обтяжував: Оболонське РУ ГУ МВС України в м. Києві, код відсутній, 04212, м. Кїв, вул. Малиновського, 2а. - припинити обтяження нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване реєстратором: Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою (04212, м. Київ, вул. Тимошенка, 2-д), дата та час обтяження: 18.11.2009 13:04:14, реєстраційний номер обтяження 9258827, тип обтяження: арешт нерухомого майна, підстава обтяження: постанова, б/н, 18.11.2009 року, Оболонське РУ ГУ МВС України в м. Києві, слідчий СВ Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві, Біднячук Ю.О.,справа 5-12995 від 13.05.2009 року, обтяжував: Оболонське РУ ГУ МВС України в м. Києві, код відсутній, 04212, м. Кїв, вул. Малиновського, 2а. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що постановою слідчого Біднячука Ю.О. СВ Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 18.11.2009 року, під час здійснення досудового розслідування в межах розгляду кримінальної справи №05-12995, яка порушена 26.07.2007 року та 12.04.2011 року направлена до суду з обвинувальним актом відносно громадянки [PERSON] , помилково накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , яка належить - [PERSON] . Позивач зазначає, що вона є власником квартири [ADDRESS] , відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 06.07.2004 року та в листопаді 2021 року маючи намір здійснити часткове відчуження належної їй на праві власності квартири за зазначеною вище адресою, виявила, що на квартиру накладено арешт. За таких обставин, лише в листопаді 2021 року дізналася про порушення її права, як власника помешкання. Позивач вказує, що арешт на квартиру [ADDRESS] накладено безпідставно та помилково. За твердженням [PERSON] вона ніколи не була знайома з громадянкою [PERSON] , [INFO] , не була стороною у кримінальній справі за участі останньої та належна позивачу квартира не була визнана в кримінальній справі речовим доказом та/або майном, що підлягає спеціальний конфіскації. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив вимоги задовольнити. Представник відповідача у заяві про заміну відповідача визнав позов і не заперечував про скасування зазначеного арешту. Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про час та дату розгляду повідомлялись належним чином. Дослідивши матеріали справи та подані докази, суд встановив наступне. Згідно договору купівлі-продажу квартири посвідченого Стець Н.М. державним нотаріусом 21 КДНК від 06.07.2004 року, квартира [ADDRESS] , належить на праві власності позивачу - [PERSON] . З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.11.2021 року підставою обтяження квартири [ADDRESS] є постанова, б/н, 18.11.2009 року, Оболонське РУ ГУ МВС України в м. Києві, Слідчий Оболонського СВ РУ ГУ МВС України в м. Києві Біднячук Ю.О., справа 5-12995 від 13.05.2009 року. Судом встановлено, що постановою слідчого Біднячука Ю.О. СВ Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 18.11.2009 року, під час здійснення досудового розслідування в межах розгляду кримінальної справи №05-12995, яка порушена 26.07.2007 року та 12.04.2011 року направлена до суду з обвинувальним актом відносно громадянки [PERSON] , при цьому, слідчий відділ не заперечує проти зняття арешту на квартиру [ADDRESS] , яка належить - [PERSON] що підтверджується довідкою НП України ГУ НП у м. Києві Оболонського УП від 08.11.2021 року. З матеріалів справи вбачається, що постановою Оболонського районного суду м. Києва від 06.05.2011 року справа №1-п-304/2011 кримінальну справу по обвинуваченню [PERSON] , [INFO] , закрито звільнивши її від кримінальної відповідальності. Зі змісту постанови Оболонського районного суду м. Києва від 06.05.2011 року вбачається, що [PERSON] не була стороною у кримінальній справі за участі [PERSON] та належна їй квартира не була визнана в кримінальній справі речовим доказом та/або майном, що підлягає спеціальний конфіскації. Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. При цьому Згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Отже, справа про скасування арешту з майна, накладеного постановою слідчого відповідно до положень КПК України 1960 року, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі №372/2904/17-ц. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 386 ЦК України визначено засади захисту права власності: Держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності. З огляду на зазначене, в судовому засіданні встановлено, що обтяження квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , зареєстроване 11 КДНК відповідно до постанови, б/н, 18.11.2009 року, Оболонське РУ ГУ МВС України в м. Києві, Слідчий Оболонського СВ РУ ГУ МВС України в м. Києві Біднячук Ю.О., справа 5-12995 від 13.05.2009 року, накладено помилково. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування зазначених позивачем обставин. Таким чином, враховуючи те, що накладений арешт створює перешкоди позивачу володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved