Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню доньку, яка проживає з нею. Спільне життя з відповідачем не склалось, через різні погляди на життя та сімейні цінності. Спільно не проживають, шлюб існує лише формально. Вважає, що збереження шлюбу не можливе, сім`я розпалась остаточно. Спір про поділ майна подружжя відсутній. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем 14.09.2013, залишити їй прізвище набуте у шлюбі. У судове засідання сторони не викликались. Відповідач надав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає, просить позов задовольнити. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 09 лютого 2024 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 вересня 2013 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №433, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 14 вересня 2013 року. Дошлюбне прізвище позивача Стурова. Шлюбносімейні відносини між сторонами припинені, мешкають окремо, спільного господарства не ведуть. Різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння між сторонами, призвели до розпаду сім`ї. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Майнового спору та спору щодо місця проживання дитини наразі немає. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які виникають з права одного з подружжя на пред`явлення позову про розірвання шлюбу до суду. Відповідно до ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, якщо суд встановить, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Враховуючи, що подальше збереження шлюбу протирічить інтересам сторін, позивач та відповідач наполягають на розірванні шлюбу, суд вважає, що сім`я сторін розпалася остаточно, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За клопотанням позивача суд вважає за необхідне залишити їй прізвище набуте у шлюбі [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з\~ч. 1 ст.142\~ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином підлягає поверненню позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 605,60 грн. З відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Outcome: approved