Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

Голова правління ПрАТ «СК «Арсенал Страхування Авдєєв С.О. звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь страхової компанії грошові кошти за спричинення шкоди в результаті ДТП у сумі 61\~068,25 гривень, а також судовий збір у сумі 2\~684,00 гривні. Позов обґрунтовано тим, що 11.09.2019 між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/4350152, відповідно до якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання відшкодувати шкоду, заподіяну третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди внаслідок експлуатації транспортного засобу «ВАЗ 2103» з д.н.з. [NUMBER] . 05.07.2020 в Запорізькій обл., м. Оріхів, на вул. Овчаренка сталася ДТП за участю автомобілів «ВАЗ 2103» з д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , «DAF 95 ХF 480» з д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «ТОYOTA AVENSIS» з д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . ДТП сталася в результаті порушення ПДР водієм «ВАЗ 2103» з д.н.з, [NUMBER] - [PERSON] , який перебував у стані алкогольного сп`яніння під час вищезазначеної ДТП, що підтверджується Постановою Оріхівського районного суду Запорізької області від 07.10.2020 р. по справі № 323/2034/20. Внаслідок ДТП транспортному засобу марки «ТОYOTA AVENSIS» з д.н.з. [NUMBER] були спричинені механічні пошкодження, а його власнику, завданий матеріальний збиток. Відповідно до Звіту про матеріальний збиток №Б07072003 від 07.07.2020, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «ТОYOTA AVENSIS» з д.н.з. [NUMBER] склала 63\~068,25 грн. Із власником вказаного авто було погоджено страхове відшкодування у розмірі 61\~068,25 грн. з вирахуванням передбаченої договором № АО/4350152 франшизи у розмірі 2 000,00 грн. У зв`язку із викладеним і відповідно до умов договору страхування, розрахунку суми страхового відшкодування, Страхового акту №109.01884620-1, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» 01.09.2020 сплатило страхове відшкодування у розмірі 61\~068,25 грн. на рахунок ФОП [PERSON] , який зазначений в заяві щодо напрямку страхового відшкодування. 21.09.2020 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» звернулось до відповідача з претензією щодо перерахування на користь страхової компанії грошові кошти у сумі 61 068,25 грн. як регрес за страховим відшкодуванням. Претензія зі сторони [PERSON] залишилася без виконання, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутись з вказаним позовом до суду. Ухвалою суду від 04.01.2024 відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачем відзив на позов не подано. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив. Заяву про розгляд справи без його участі або відкладення розгляду справи не надав. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав, а представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки всі учасники справи не з`явились у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено частиною другою статті 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву та письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст.36.2 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Як передбачено п. 38.1, пп (а) 38.1.1 ст. 38Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору, оренди, довіреності тощо). Судом встановлено та доведено матеріалами справи, що 11.09.2019 між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/4350152, відповідно до якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання відшкодувати шкоду, заподіяну третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди внаслідок експлуатації транспортного засобу «ВАЗ 2103», реєстраційний номер [NUMBER] . 06.07.2020 [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 05.07.2020 о 07.30 годині. Згідно Вказаного повідомлення, потерпілим у вказаному ДТП (місце пригоди не зазначено) є автомобіль «ТОYOTA AVENSIS», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , а винуватцем ДТП є [PERSON] , який керував транспортним засобом ВАЗ 2103, реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно довідки НПУ, 05.07.2020 о 07.42 годині по вул. Овчаренка в м. Оріхів Оріхівського району Запорізької області сталася ДТП за участі транспортних засобів: ВАЗ 2103, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , [INFO] (тверезий), DAF 95 XF 480, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , [INFO] (тверезий), ТОYOTA AVENSIS, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , [INFO] (тверезий). Згідно вказаної довідки, [PERSON] є винуватцем у вказаній ДТП. [PERSON] має посвідчення водія серії [NUMBER] та є власником автомобіля ТОYOTA AVENSIS, реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується копією відповідного посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , долучених до матеріалів справи. Згідно з висновками Звіту №Б0707200, складений 14.07.2020 оцінювачем [PERSON] , матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля ТОYOTA AVENSIS, реєстраційний номер [NUMBER] в наслідок його пошкодження склав 36\~068,25 гривень. 31.08.2020 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було складено Страховий акт №109.01884620-1 за Договором ОСЦПВ власників наземних транспортних засобів №АО-4350152 від 11.09.2019, відповідно до якого погоджена з [PERSON] сума страхового відшкодування за пошкодження автомобіля ТОYOTA AVENSIS, реєстраційний номер [NUMBER] склала 61\~068,25 гривень, які було перераховано на користь ФОП [PERSON] . Згідно розділу «Обставини» вказаного Страхового акту, «водій [PERSON] , керуючи а/м ВАЗ 2103, д.н. [NUMBER] (був в алког. сп`янінні), не впорався з керуванням та виїхав на зустрічну смугу руху, де відбулося зіткнення з вантажним а/м ДАФ, д.н. [NUMBER] , під керуванням водія Гурова ВС та а/м Тойота Авенсіс, [NUMBER] , водій [PERSON] , внаслідок чого [PERSON] отримав тілесні ушкодження». Сума страхового відшкодування розмірі 61\~068,25 грн., яку ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» погодилося сплатити в рахунок виконання Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/4350152 від 11.09.20198 підтверджується Розрахунком від 31.08.2020. Факт перерахування ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» страхової виплати у сумі 61\~068,25 грн. підтверджується долученою до позову копією Платіжного доручення №46098269 від 01.09.2020, відповідно до якого призначення платежу: ІПН 2213522374, Страх. виплата [PERSON] , Акт №109.01884620-1 від 31.08.2020р. зг.рах.№527 від 22.07.2020р. Без ПДВ. Матеріали позову містять копію Претензії №210920-63163/п від 21.09.2020, адресованої на ім`я [PERSON] , згідно якої ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» просило останнього сплатити грошові кошти у сумі 61\~068,25 грн., сплачені як страхове відшкодування в порядку регресу. Звертаючись з вказаним позовом до суду, представник позивача зазначив, що винуватість відповідача у скоєнні ДТП, яка відбулось 05.07.2020 в Запорізькій області, м. Оріхів, на вул. Овчаренка, сталася саме з вини останнього та підтверджується постановою Оріхівського районного суду Запорізької області від 07.10.2020 по справі №323/2034/20, копію якої долучено до матеріалів справи. Проте, з вказаним твердженнями, суд не погоджується з огляду на наступне. Відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Таким чином, позивач як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема, щодо виникнення кредитних договірних правовідносин між сторонами на підставі кредитного договору та невиконання відповідачем взятих на себе за договором грошових зобов`язань, суму боргу, подавши суду належні і допустимі докази, оскільки обов`язок подання доказів покладається на сторін. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Згідно долученого до позову витягу постанови з Єдиного державного реєстру судових рішень у справі №323/2034/20 (провадження №3/323/760/20) 07.10.2020 суддя Оріхівського районного суду Запорізької області Плечищева О.В. визнала [PERSON], [INFO] винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1\~ст.130 КУпАП. Згідно вказаного витягу постанови, «протоколом серії ОБ №102431 від 25.08.2020 встановлено, що 05 липня 2020 року о 07.00 годині в м. Оріхів по вул. Овчаренко, водій [PERSON] Керував автомобілем ВАЗ 2106, д.н. [NUMBER] , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. У судовому засіданні правопорушник свою провину визнав.» Вказаний документ не містить даних, відповідно до яких можливо ідентифікувати особу. Крім того, згідно тексту вказаної постанови, суддею було визнано винуватим [PERSON], [INFO] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1\~ст.130 КУпАП, а не ст.124 КУпАП. По тексту постанови вказано, що «протоколом серії ОБ №102431 від 25.08.2020 встановлено, що 05 липня 2020 року о 07.00 годині в м. Оріхів по вул. Овчаренко, водій [PERSON] Керував автомобілем ВАЗ 2106, д.н. [NUMBER] , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота». Вказані обставини, зазначені у постанові, не є доказами того, що ДТП, яка сталася 05.07.2020 по вул. Овчаренка в м. Оріхів Оріхівського району Запорізької області за участі транспортних засобів: ВАЗ 2103, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , DAF 95 XF 480, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та ТОYOTA AVENSIS, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , сталася саме з вини відповідача. Крім того, вказана постанова жодним чином не доводить вини відповідача у вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. До того ж, в постанові транспортний засіб, яким керував [PERSON] зазначено як «ВАЗ 2106, д.н. [NUMBER] », а відповідно до поданих представником позивача документів, [PERSON] керував автомобілем ВАЗ 2103, д.н. [NUMBER] . Представник позивача протягом перебування справи на розгляді, не звертався до суду з клопотанням про витребування доказів, як то: 1) протоколу, складеного у відношенні [PERSON] за ст.124 КУпАП за фактом скоєння ДТП, що сталася 05.07.2020 по вул. Овчаренка в м. Оріхів Оріхівського району Запорізької області за участі транспортних засобів: ВАЗ 2103, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , DAF 95 XF 480, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та ТОYOTA AVENSIS, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] ; 2) архіву адмінправопорушень [PERSON] ; 3) копії постанови суду про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП за вчинення вказаної ДТП, тощо. Надана представником позивача довідка НПУ, відповідно до якої [PERSON] є винуватцем у вказаній ДТП, що сталася 05.07.2020 о 07.42 годині по вул. Овчаренка в м. Оріхів Оріхівського району Запорізької області за участі транспортних засобів: ВАЗ 2103, реєстраційний номер [NUMBER] , DAF 95 XF 480, реєстраційний номер [NUMBER] та ТОYOTA AVENSIS, реєстраційний номер [NUMBER] , сталася саме з вини відповідача, не є належним доказом, оскільки особа, яка підозрюється у вчиненні злочину вважається невинуватою до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено вироком суду, який набрав законної сили. Так, важливою гарантією дотримання прав особи у судовому процесі та обов`язковою складовою справедливого судового розгляду є презумпція невинуватості. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частини перша, друга, третя статті 62 Конституції України). Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Положеннями ст.62 Конституції України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України у рішенні від 8 червня 2022 року № 3-р(II)/2022 зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Позивачем не надано жодного процесуального судового документу, яким би [PERSON] було визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення за ч.1 ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач [PERSON] є винуватцем ДТП, що сталася 05.07.2020 по вул. Овчаренка в м. Оріхів Оріхівського району Запорізької області за участі транспортних засобів: ВАЗ 2103, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , DAF 95 XF 480, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та ТОYOTA AVENSIS, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , сталася саме з вини відповідача, у зв`язку з чим суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до положень Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Коробов проти України» (заява № 39598/03 від 21 липня 2011 року) суд вказав, що при оцінці доказів, суд, як правило - застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту. Європейський суд з прав людини також вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позивачем належним чином не обґрунтовано та не доведено позовні вимоги, в зв`язку з чим вони не підлягають задоволенню в повному обсязі. Інші доводи позивача на висновки суду не впливають та підстав для задоволення позову повністю або частково не дають. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст.141 ЦПК України, оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, то судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed