Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до\~Приватного нотаріуса Звягельського нотаріального округу Лінкевича Броніслава Адамовича, треті особи: [PERSON] , [PERSON] , про оскарження вчинення нотаріальної дії та стягнення моральної шкоди. В обгрунтування позову зазначила, що 11.03.2022 у нотаріальній конторі приватного нотаріусу Житомирського районного нотаріального округу Демецької С.Л. нею було підписано, а приватним нотаріусом Демецькою С.Л. посвідчено підпис [PERSON] на 2 довіреностях, які були зареєстровані за №1062 та 1063. В момент підписання довіреностей приватний нотаріус повідомила, що чинність вказаних довіреностей обмежена у часі і потребуватиме додаткового підтвердження її чинності у вигляді нотаріальної заяви довірителя. 26.09.2022, 26.09.2022, 05.10.2022 приватним нотаріусом Звягельського районного нотаріального округу Лінкевич Броніславом Адамовичем було вчинено нотаріальні дії (зареєстровано в реєстрі №1196, 1197, 1230, 1231, 1266, 1267) - засвідчено справжність підписів [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Демецькою С.Л. та зареєстрованої в реєстрі за №1062 та яка була складена на білому аркуші паперу, без використання нотаріального бланка в порушення вимог Постанови КМУ №164 від 28.02.2022, а саме не перевірив чинність довіреності та внесення довіреності до реєстру довіреностей, не зробив запит, щодо чинності вказаної довіреності. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов з підстав зазначених в позовній заяві. Просила позов задовольнити повністю. Відповідач, його представник, третя особа позов не визнали, просили в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Заслухавши пояснення сторін та перевіривши їх, дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат». Частиною 1 ст. 1 Закону «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Згідно зі ст. 5 Закону України «Про нотаріат», нотаріус зобов`язаний сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам. Згідно з ст.7 Закону нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України та його територіальних органів, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - сторін нотаріальної дії. Відповідно до ст. 43 Закону України «Про нотаріат» не допускається вчинення нотаріальної дії у разі відсутності осіб - її учасників або їх уповноважених представників. При вчиненні нотаріальної дії нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Встановлення особи здійснюється за паспортом або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії. Відповідно до ст. 34 ЗУ «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності, вимоги про нотаріальне посвідчення правочину тощо); засвідчують справжність підпису на документах. Нотаріус при посвідченні правочинів, вчиненні інших нотаріальних дій за участю уповноваженого представника встановлює його особу відповідно до вимог статті 43 цього Закону, а також перевіряє обсяг його повноважень. Нотаріусу подається довіреність або інший документ, що надає повноваження представникові. Дійсність довіреності, нотаріально посвідченої відповідно до законодавства України, перевіряється нотаріусом за допомогою Єдиного реєстру довіреностей. Згідно ст.46-1 Закону нотаріус, під час вчинення нотаріальних дій, обов`язково використовує відомості єдиних та державних реєстрів шляхом безпосереднього доступу до них. Нотаріус не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 Закону. Частиною 2 статті 75 Закону передбачено, що вірність копії документа, виданого фізичною особою, засвідчується у випадках, якщо справжність підпису фізичної особи на оригіналі цього документа засвідчена нотаріусом, посадовою особою органу місцевого самоврядування, посадовою особою консульської установи України, начальником установи виконання покарань. Аналогічну норму закріплює підпункт 3.3 пункту 3 глави 7 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5: вірність копії документа, виданого фізичною особою, засвідчується у тих випадках, коли справжність підпису фізичної особи на оригіналі цього документа засвідчена нотаріусом або посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування або за місцем роботи, навчання, проживання чи лікування фізичної особи. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, дія якого неодноразово продовжувалась, воєнний стан діє і на даний час. Відповідно до статті 64 Конституції України, статей 12-1 і 20 Закону України Про правовий режим воєнного стану, статей 7 і 34 Закону України Про нотаріат, Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року прийняв постанову № 164 про «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», якою установив, що в умовах воєнного стану та протягом одного місяця з дня його припинення або скасування нотаріальні дії вчиняються з урахуванням певних особливостей (заборон). В редакції від 29.06.2022, яка діяла на момент вчинення нотаріальних дій: п. 3 ч. 1 Постанови передбачено, що для перевірки дійсності довіреності, посвідченої на білих аркушах паперу, заінтересована особа звертається з її копією до відповідного нотаріуса, який зобов`язаний протягом двох робочих днів видати довідку про підтвердження або спростування посвідчення ним такої довіреності; п. 18 ч. 1 зазначеної Постанови (в редакції станом на 26.09.2022 року) було встановлено, що нотаріальне посвідчення договорів щодо відчуження нерухомого майна, цінних паперів, корпоративних прав, іпотеки, про задоволення вимог іпотекодержателя, встановлення довірчої власності на нерухоме майно (у тому числі договорів про внесення змін до таких договорів або їх розірвання (припинення), а також нотаріальне засвідчення справжності підпису на актах прийманняпередачі частки (частини частки) у статутному (складеному) капіталі (статутному фонді) юридичної особи, які укладаються (підписуються) від імені фізичної особи - відчужувача (іпотекодавця, довірчого засновника) на підставі довіреності, з дня видачі якої минуло більше одного місяця (більше двох місяців, якщо її посвідчено консульською установою (дипломатичним представництвом) України або відповідно до законодавства іноземної держави), дозволяється за умови отримання нотаріусом заяви довірителя про підтвердження дії довіреності, справжність підпису на якій засвідчено нотаріусом, консульською установою (дипломатичним представництвом) України або відповідно до законодавства іноземної держави, а у разі, коли така довіреність посвідчена нотаріусом без використання спеціальних бланків нотаріальних документів, - також за умови її реєстрації в Єдиному реєстрі довіреностей з внесенням до нього відомостей про наявність повноважень, необхідних представникові для укладення (підписання) відповідного договору (акта). Справжність підпису на такій заяві повинно бути засвідчено нотаріусом не раніше ніж за сім календарних днів, а консульською установою (дипломатичним представництвом) України або відповідно до законодавства іноземної держави - не раніше ніж за один місяць до дня укладення (підписання) відповідного договору (акта). Виходячи з аналізу нормативно-правових норм слідує, що в період дії воєнного стану та протягом одного місяця з дня його припинення або скасування нотаріальне посвідчення справжності підписів на актах прийманняпередачі, які вчинені представником на підставі довіреності, можливе лише за умови надання нотаріусу заяви довірителя про підтвердження дії довіреності, справжність підпису на якій засвідчено нотаріусом, консульською установою (дипломатичним представництвом) України або відповідно до законодавства іноземної держави, а у разі, коли така довіреність посвідчена нотаріусом без використання спеціальних бланків нотаріальних документів - також за умови її реєстрації в Єдиному реєстрі довіреностей. Крім того, справжність підпису на такій заяві повинно бути засвідчено нотаріусом не раніше ніж за сім календарних днів, а консульською установою (дипломатичним представництвом) України або відповідно до законодавства іноземної держави - не раніше ніж за один місяць до дня укладення (підписання) відповідного договору (акта). Судом встановлено, що 11.03.2022 у нотаріальній конторі приватного нотаріусу Житомирського районного нотаріального округу Демецької С.Л. [PERSON] було підписано, а приватним нотаріусом Демецькою С.Л. посвідчено її підпис на 2 довіреностях, які були зареєстровані за №1062 та 1063. В момент підписання довіреностей приватний нотаріус повідомила, що чинність вказаних довіреностей обмежена у часі і потребуватиме додаткового підтвердження її чинності у вигляді нотаріальної заяви довірителя. 26.09.2022, 26.09.2022, 05.10.2022 приватним нотаріусом Звягельського районного нотаріального округу Лінкевич Броніславом Адамовичем було вчинено нотаріальні дії (зареєстровано в реєстрі №1196, 1197, 1230, 1231, 1266, 1267) - засвідчено справжність підписів [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Демецькою С.Л. та зареєстрованої в реєстрі за №1062 та яка була складена на білому аркуші паперу, без використання нотаріального бланка. Посвідчуючи підписи на акті, що вчинені представником [PERSON] 26.09.2022 року та 05.10.2022 року на підставі довіреностей №1062 та №1063, які були видані 11.03.2022, тобто більш ніж за один місяць до дати посвідчення підписів на актах приймання - відповідач мав отримати складену від імені [PERSON] заяву про підтвердження дії довіреності, підпис на якій засвідчений нотаріально, така заява мала бути складена у строк не раніше ніж за 7 календарних днів до дати посвідчення підписів на актах, тобто не раніше 20 вересня 2022 року при посвідченні підпису на акті від 26.09.2022 року та не раніше 29.09.2022 року при посвідченні підпису на акті від 03.10.2022 року. Із наданих сторонами та дослідженими судом доказів слідує, що в Реєстрі не було зазначено реквізитів заяв [PERSON] про підтвердження дії довіреності, що підтверджується листом Міністерства юстиції України від 23.02.2023 року, відомостями з Єдиного реєстру довіреностей і відомостями з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів по реєстратору за період з 26.09.2022 по 29.09.2022 та з 05.10.2022 по 05.10.2022, відомостями виконаних дій по приватному нотаріусу Лінкевичу Б.А. за період з 26.09.2022 по 29.09.2022 та з 05.10.2022 по 05.10.2022, тобто, не було зазначено реквізити основного документу, за яким встановлено повноваження представника. Відповідачем було не дотримано вимоги ЗУ «Про нотаріат», щодо перевірки обсягу повноважень представника та перевірки дійсності довіреності, в тому числі з урахуванням додаткових вимог п. 3, 18 ч. 1 Постанови №164, введених на період дії воєнного стану в Україні та чинних на момент посвідчення підписів [PERSON] на актах приймання-передачі. В судовому засіданні представник відповідача неодноразово наголошував про невірний спосіб захисту, який обрала позивачка. Перевіривши доводи учасників справи суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Предметом судової діяльності у справах про оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні є перевірка законності дії нотаріусів або відповідних посадових осіб, які вчиняють нотаріальні дії чи які відмовили в їх вчиненні. Як наголошується Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ із посиланням на Постанову Пленуму ВССУ «Про узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 № 2 можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу. У п. 16 Постанови Пленуму ВССУ № 3 від 01.03.2013 зазначено: "Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ч. 2 ст. 50 Закону N 3425-XII). В Листі ВССУ від 07.02.2014 «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» наголошено, що за правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства". З наведеного можна зробити висновок, що нотаріус може бути відповідачем у справах цієї категорії лише в разі оскарження відмови від вчинення нотаріальної дії або процедури її вчинення. При цьому такі вимоги до нотаріуса підлягають розгляду в позовному провадженні за правилами цивільного судочинства як спір про право. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьев проти України») Позивачка вважає, що є наявність відповідного порушення її прав, свобод та інтересів. Порушення є реальним, стосується індивідуально виражених прав та її інтересів. Суд, зазначає, що за правилами цивільного судочинства, як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса, щодо посвідчення дійсності підпису особи, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії. Позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства, а лише оскаржує процедуру нотаріальної дії. Що стосується заявлених позивачкою позовних вимог в частині заподіяної їй моральної\~ шкоди то суд задовольняє їх частково, виходячи з наступного. Згідно з\~частиною першою\~статті 23\~ЦК України\~особа має\~право на\~відшкодування моральної\~шкоди,\~завданої внаслідок\~порушення її\~прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Вона відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Представником позивача в судовому засіданні належним чином не визначено способів обчислення та не доведено розмір спричиненої моральної шкоди, оскільки розрахунок моральної шкоди, виходив лише із 20 % вартості статутного капіталу Товариства, частка якого належала позивачу на день вчинення протиправних дій. Однак суд\~бере до\~уваги те,\~що згідно\~ч.\~1\~ст.\~1167\~ЦК Україниморальна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Суд враховує, що позивачем було витрачено значну частину часу та емоцій, щодо правової консультації та допомоги у адвоката, необхідності у судових справах доводити порушення своїх прав. Суд зазначає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат - їх тривалості, можливості відновлення, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При значенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Саме таких висновків дійшов Верховний суд в Постанові Пленуму від 31.03.1995, № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди". Враховуючи обставини справи, характер та обсяг завданої шкоди, вимушені зміни у житті позивачки, яка докладає додаткових зусиль для захисту своїх прав, а також вимоги розумності і справедливості, суд дійшов висновку, що відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000 грн. відповідає характеру та обсягу страждань позивача, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача та не порушує засад розумності, виваженості та справедливості. ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, на підставі досліджених доказів, суд приходить висновку, що при нотаріальному засвідченні справжності підпису приватним нотаріусом не дотримано вимоги ч.2 ст.75 Закону України "Про нотаріат", підпункту 3.3 пункту 3 глави 7 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та п. 3, 18 ч. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 164 про «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», а тому вказана нотаріальна дія є незаконною, що в сукупності є безумовною підставою для задоволення позову.

Outcome: partial