Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

Виклад позиції заявника. [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини, мотивуючи її тим, що [INFO] помер [PERSON] , який проживав та був зареєстрований в с. Селевінці Вінницького району Вінницької області. [INFO] померла мати [PERSON] - [PERSON] , жителька с. Селевінці Вінницького району Вінницької області. До часу смерті [PERSON] та після її смерті [PERSON] проживав, з нею, та продовжував проживати в житловому будинку за адресою [ADDRESS] . За життя [PERSON] склав на ім`я заявника заповіт згідно якого заповів йому все належне йому на день смерті майно. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне йому на день смерті майно. Відповідно до ст. 1234 Цивільного Кодексу України заявник має право на спадкування майна, що належало покійному [PERSON] . В свою чергу [PERSON] відповідно до вимог ст. 1260 ЦК України являється спадкоємцем першої черги за законом майна [PERSON] . Згідно ст. 1268 ЦК України [PERSON] вважається таким що прийняв спадщину після смерті його матері [PERSON] . Під час звернення до нотаріуса для оформлення спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , на майно [PERSON] , спадщину на яке прийняв [PERSON] , заявнику було відмовлено у вчинені нотаріальних дій - видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті його матері [PERSON] . У зв`язку з вказаними обставинами нотаріусом заявнику рекомендовано звернутись з заявою про встановлення юридичного факту до суду. Заяви, клопотання учасників справи 04.01.2024 року на адресу Немирівського районного суду Вінницької області надійшла заява від представника заінтересованої особи про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечує. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 27.12.2023 року прийнято вище вказану заяву до розгляду та призначено судове засідання по справі. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засідання пояснили, що їм добре відома сім`я покійного [PERSON] , та підтвердили той факт, що до часу смерті [PERSON] та після її смерті [PERSON] проживав з нею та продовжував проживати в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] в м. Вінниця, Вінницького району Вінницької області, про що 07.09.2017 року складено відповідний актовий запис № 2504 (а.с.9) [PERSON] померла [INFO] в с. Селевінці, Немирівського району Вінницької області, про що в книзі реєстрації смертей 01.03.2005 року зроблено відповідний актовий запис № 6 (а.с.10) Як вбачається із заповіту від 05.06.2012 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Кіровської сільської ради Немирівського району Вінницької області, [PERSON] все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом буде мати право заповів [PERSON] (а.с.11) Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 30.08.2023 року (справа № 930/1772/23) встановлено факт, що [PERSON] , який помер [INFO] в м. Вінниця, являється рідним сином [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Селевінці Немирівського району Вінницької області. Рішення набрало законної сили 02.10.2023 року (а.с.13-14) Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Згідно із ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України). Частиною першою статті 319 цього ж Кодексу визначено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Згідно роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. За приписами статтей 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території. Свобода пересування - право громадянина України вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де він хоче проживати чи перебувати. Місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна. Відповідно до правового висновку, висловленого у постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі № 484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в своїй постанові № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», а саме в п. 1 наведений у цивільному процесуальному кодексі перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності. Заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію. Висновки суду Виходячи з викладеного вище, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення свідків, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність захисту прав заявника шляхом встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] , який помер [INFO] , після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Судовий збір залишити за заявником, відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України.

Outcome: approved