Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

До суду 22 листопада 2023 року, надійшла позовна заява [PERSON] , в якій вона просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу) батька, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем має неповнолітню дитину, [PERSON] [INFO] , яка проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Добровільно матеріальну допомогу на утримання спільної дитини відповідач не надає. При цьому, дитина потребує регулярної фінансової підтримки на навчання, лікування, придбання одягу, належний рівень життя, розвиток. Вона самостійно забезпечити дитину не має змоги. Обов`язок утримувати дитину належить повною мірою обом батькам. Відповідач є здоровим та працездатним, на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб немає. Також не має стягнень за виконавчими документами. Таким чином, останній може сплачувати аліменти у вказаному нею розмірі. Дитина отримуючи від батька аліменти буде забезпечена належним рівнем життя, необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Позивач як і її представник [PERSON] у судове засдання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, а розгляд справи проводити за її з позивачем відсутності. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав, будь-які заяви чи докази від нього не надходили. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину дочку [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції 06 жовтня 2015 року. Відповідно до довідки Дмитрівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області вих.№1106 від 03 жовтня 2023 року, дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю. Довідок про доходи сторін не надано. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція ООН про права дитини (прийнята й відкрита для підписання, ратифікації та приєднання резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, набула чинності для України з 27 вересня 1991 року), визначає пріоритет у суспільстві інтересів дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 6 Конвенції містить принцип щодо необхідності забезпечення у максимально можливій мірі виживання та здорового розвитку дитини. Відповдіно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним самої дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти (постанова Верховного Суду від 22 листопада 2022 року у справі № 188/1029/19 (провадження № 61-11986св20). Згідно з\~ч.2\~ст.182\~СК України,\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При вирішенні питання про стягнення аліментів, суд відповідно до ч.1 ст.182 СК України має враховувати: стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~на праві\~власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані\~у справі\~докази у\~їх сукупності\~та враховуючи\~те,\~що позивач\~позов підтримує,\~а відповідач\~будучи належним\~чином повідомлений\~в судове\~засідання не\~з`явився,\~відсутні дані\~стосовно незадовільного\~стану здоров`я\~відповідача чи\~знаходження на\~його утриманні\~інших дітей\~або непрацездатних\~членів сім`ї,\~яких він\~зобов`язаний утримувати,\~а також\~ненадання ним\~матеріальної допомоги\~на утримання\~дитини,\~яка знаходиться\~на утриманні\~позивача,\~матеріальне становище\~сторін,\~суд вважає\~за необхідне\~позов задовольнити,\~стягнувши з\~відповідача на\~користь позивача\~аліменти на\~утримання малолітньої\~дитини розмірі\~1/4\~частки з\~усіх видів\~заробітку (доходу)\~відповідача,\~але не\~менше ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом, щомісяця, та як просить позивач, виходячи з принципу диспозитивності, не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст.430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved