Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

06.09.2023 до Вишгородського районного суду Київської області, засобами поштового зв`язку, надійшла вказана позовна заява, у якій позивач просить суд стягнути з [PERSON] , в порядку суброгації, на користь ПрАТ «СК «УНІКА» сплачене страхове відшкодування за завдану матеріальну шкоду у розмірі 192172,23 гривень. В обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначає, що 09.08.2019 між ПрАТ «СК «УНІКА» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №030327/4600/0000138, щодо автомобіля «Mitsubishi Outlander», державний реєстраційний номер [NUMBER] . 06.11.2019 о 19:01 в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі трьох автомобілів: «Honda Accord», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , автомобіля «Mitsubishi Outlander», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля BMW, державний реєстраційний номер [NUMBER] , що зник з місця ДТП. Згідно постанови Печерського районного суду міста Києва від 28.04.2023, ДТП сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] . ПДР України, при цьому його звільнено від адміністративної відповідальності, у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. Як зазначено позивачем, дана постанова набрала законної сили, та ніким не оскаржувалась, а також, що на момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «BMW», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким в момент дорожньо - транспортної пригоди керував [PERSON] , не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 07.11.2019 потерпілий звернувся до позивача з заявою №00326015 про подію, що має ознаки страхового випадку. Для встановлення характеру та розміру шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Mitsubishi Outlander», державний реєстраційний номер [NUMBER] , 13.11.2019 позивачем було проведено огляд транспортного засобу, про що складено Протокол огляду транспортного засобу та додатково замовлено проведення оцінки вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Mitsubishi Outlander», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] від 29.11.2019 вих. №1429, вартість відновлювального ремонту, визначена затратним методом та вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля після аварійного пошкодження автомобіля «Mitsubishi Outlander», державний реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 27.11.2019 становить 222368,54 грн. Відповідно до Рахунку №10300/0000009165 від 29.11.2019, ТОВ «Ніко центр Київ», вартість відновлювального ремонту «Mitsubishi Outlander», державний реєстраційний номер [NUMBER] , складає 188674,60 грн. Під час проведення відновлювального ремонту були виявлені приховані дефекти, а саме пошкодження переднього лівого лонжерону та накладки рульової колонки. Відповідно Рахунку №00201/0000000215 від 13.01.2020 ТОВ «Ніко центр Київ», вартість додаткового відновлювального ремонту склала - 7572,63 грн. Загальна вартість відновлювального ремонту «Mitsubishi Outlander», державний реєстраційний номер [NUMBER] , склала 196247,23 грн. Як вбачається зі страхового акту №00326015 від 16.12.2019, виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору, Страховиком - ПрАТ «СК «Уніка» прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком та виплату страхового відшкодування за Договором в розмірі 185144,60 грн., шляхом безготівкового перерахування на рахунок ТОВ «Ніко центр Київ», що підтверджується платіжним дорученням №126237 від 17.12.2019. Та додатково, відповідно страхового акту №00326015 від 27.01.2020 виплата страхового відшкодування, додатково, склала 7572,63грн., шляхом безготівкового перерахування на рахунок ТОВ «Ніко центр Київ», що підтверджується платіжним дорученням №133111 від 28.01.2020. Оскільки відносини між ПрАТ «СК «Уніка» та відповідачем [PERSON] регулюються правилами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», позивач просить стягнути з останнього, в порядку суброгації, сплачене позивачем страхове відшкодування. Після виконання судом вимог частини восьмої статті 187 ЦПК України, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 11.09.2023 прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження з призначенням до розгляду у судове засідання на 15.11.2023 о 10:00. 10.11.2023 до суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи без участі позивача за наявними у справі доказами. У призначене судове засідання учасники провадження не з`явилися, при цьому, за відсутності у матеріалах справи доказів про вручення та/або причини невручення відповідачу судової повістки, копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками, судове засідання було відкладено на 09:30 17.01.2024, про що повідомлено сторін, а відповідача, додатково, шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади, відповідно до вимог частини одинадцятої статті 128 ЦПК України. 09.01.2024 до суду через систему «Електронний суд» (зареєстровано судом 10.01.2024) від представника позивача - [PERSON] , надійшла заява про вступ у справу як представника та надання доступу до електронної справи №363/4856/23 в підсистемі «Електронний суд». 16.01.2024 до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача - [PERSON] , надійшла заява про розгляд справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Судове засідання призначене на 17.01.2024, не відбулось у зв`язку із відсутністю головуючого судді через тимчасову непрацездатність (лікарняний). Дату наступного судового засідання визначено - 02.04.2024 о 12:30, про що повідомлено учасників провадження, а відповідача, додатково, шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади, відповідно до вимог частини одинадцятої статті 128 ЦПК України. 31.03.2024 до суду через систему «Електронний суд» (зареєстровано судом 01.04.2024) від представника позивача - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі та за наявними у справі доказами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. У судове засідання, призначене на 02.04.2024, учасники провадження не з`явились. Як вбачається з матеріалів справи, конверт, надісланий відповідачу на адресу зареєстрованого місця його проживання із судовою повісткою про виклик до суду на 17.01.2024, повернувся до суду без вручення адресату з причин «за закінченням терміну зберігання». Крім цього, копію ухвали суду надіслано для оприлюднення у Єдиному державному реєстрі судових рішень та уся інформація щодо цього судового провадження міститься на сайті «Судова влада України». Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутності сторін, суд враховує наявність у матеріалах справи заяви представника позивача, а також зазначене у позовній заяві, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, вжиті судом заходи для забезпечення явки до суду відповідача, висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19, від 23.01.2023 у справі №496/4633/18, щодо належного вручення судової повістки у випадку її повернення до суду без вручення з причин повернення «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», що отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а також та те, що відповідно до частини одинадцятої статті 128 ЦПК України, відповідач, з опублікуванням оголошення про його виклик до суду, вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Враховуючи наявність умов, визначених у частині першій статті 280 ЦПК України, суд ухвалив: провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Оскільки учасники провадження у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Статтею 174 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Частиною першою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно із статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи,які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено, що, 09.08.2019 року між ПрАТ «СК «УНІКА» та [PERSON] було укладено Договір №030327/4600/0000138 добровільного страхування транспортного засобу «Mitsubishi Outlander», державний номер [NUMBER] (а.с.10-11). Предметом вказаного Договору є майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Mitsubishi Outlander», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до умов цього Договору страхування, позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити страхове відшкодування. За змістом підпункту 1.2.1 Договору, страховим ризиком визнається, зокрема дорожньо-транспортна пригода. Згідно довідки про дорожньо-транспортну пригоду №3019315574373847 від 21.12.2019, 06.11.2019 о 19:01 за адресою: м. Київ, вул. Редутна, 20, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: «Honda Accord», державний номер [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] ; «Mitsubishi Outlander», державний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобілем, який зник з місця ДТП (а.с. 12-13). Як зазначено у довідці, внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобілі: «Honda Accord», державний номер [NUMBER] ,- бокова права частина та передня права частина; «Mitsubishi Outlander», державний номер [NUMBER] , - бокова ліва частина, передня ліва частина, задня ліва частина. Згідно відповіді НПУ, третім учасником ДТП є автомобіль «BМW320D», державний номер [NUMBER] , яким керував та є власником [PERSON] (а.с.16-18). Згідно постанови Печерського районного суду міста Києва від 28.04.2023 у справі №757/64691/19, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених статтями 122-4, 124 КУпАП та його звільнено від адміністративної відповідальності, у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 19). Як зазначено у вказаному судовому рішенні, [PERSON] , 06.11.2029 керуючи транспортним засобом «BMW», державний номерний знак [NUMBER] , під час руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з припаркованим транспортним засобом «Honda Accord», державний номерний знак [NUMBER] , водія [PERSON] , та з припаркованим транспортним засобом «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак, [NUMBER] , водія [PERSON] , після чого місце пригоди залишив, чим порушив вимоги п. 2.10 (а), 13.1 ПДР України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. [PERSON] на розгляд справи не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, будь-яких заяв, щодо неможливості розгляду справи за його відсутності та додаткових пояснень по суті адміністративного правопорушення до суду не надав. Відповідно до частини четвертої, шостої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. Відповідно до перевірки чинності полісу внутрішнього страхування, поліс на транспортний засіб № [NUMBER] не знайдено (а.с.20). 07.11.2019 власник транспортного засобу «Mitsubishi Outlander», державний номер [NUMBER] , який єпотерпілим у ДТП, що сталася 06.11.2029, [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК`УНІКА» із заявою №00326015 про подію, що має ознаки страхового випадку, зазначивши про дату події, місце події, дані про учасників ДТП, долучивши пояснення до заяви та копії посвідчення водія і свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.21-24). Для встановлення характеру та розміру шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Mitsubishi Outlander», державний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , 13.11.2019 у «Ніко-центр Київ» було проведено огляд транспортного засобу та складено опис встановлених на автомобілі пошкоджень (а.с.25-26). Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Mitsubishi Outlander», державний номер [NUMBER] , [PERSON] , що був складений на замовлення ПрАТ СК «Уніка» суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] 29.11.2019 №1429, вартість матеріального збитку після аварійного пошкодження, станом на 27.11.2019, становить 222368,54 грн (а.с.31-50). Згідно рахунку №10300/0000009165 від 29.11.2019, складеного Товариством ТОВ «Ніко центр Київ», вартість ремонтних робіт становить 188674,60 грн (а.с.27-29). Як убачається із розрахунку №00201/000000215 від 13.01.2020, ТОВ «Ніко центр Київ» також виконано додаткові відновлювальні роботи, які було виявлено під час ремонту автомобіля «Mitsubishi Outlander», державний номер [NUMBER] , що становить 7572,63 гривні (а.с.30). Відповідно до страхового акту №00326015 від 16.12.2019, складеного ПрАТ СК «Уніка», вартість відновлювального ремонту визначеного на підставі рахунка-фактури СТО складає 188674,60 грн, сума страхового відшкодування - 185144,60 грн, які виплатити страхувальнику [PERSON] , шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок ТОВ «Ніко центр Київ» (а.с.51). Згідно до страхового акту №00326015 від 27.01.2020, складеного ПрАТ СК «Уніка», сума сплачених страхових відшкодувань за цим страховим випадком, складає 185144,60 гривень, сума додаткового страхового відшкодування складає 7572,63 грн, які виплатити страхувальнику [PERSON] , шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок ТОВ «Ніко центр Київ» (а.с.52). Відповідно до платіжних доручень №126237 від 17.12.2019 та №133111 від 28.01.2020, ПрАТ СК «Уніка», виплачено страхове відшкодування за Договором №030327/4600/0000138 від 09.08.2019, без ПДВ, шляхом перерахування безготівкових коштів у розмірі 185144,60 грн та 7572,63 грн на рахунок ТОВ «Ніко центр Київ» (а.с. 53,54). З метою досудового врегулювання спору, 01.06.2023 ПрАТ СК «Уніка» звернулося до [PERSON] із досудовою вимого №26728 з проханням у найкоротший термін, але не пізніше 10 календарних днів з моменту отримання вимоги, відшкодувати завдані збитки у розмірі 192717, 23 грн на вказані реквізити ПрАТ СК «Уніка» (а.с.55-56). Оскільки зазначена вимога залишилася без виконання відповідачем, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача вказаної суми. Пункти 1, 2, 3, 4 частини першої статті 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Позовні вимоги стосуються стягнення страховиком, який виплатив страхове відшкодування потерпілій в ДТП особі, з винної особи суми сплаченого страхового відшкодування. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до пункту 2.1. статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Статтею 1 Закону України «Про страхування» (тут і далі - у редакції, чинній на момент страхової виплати, втрата чинності 01.01.2024) визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Пунктом 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування» встановлено, що страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Згідно із статтею 9 Закону України «Про страхування» - страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток (стаття 27 Закону України «Про страхування»). Пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України визначено, що реальними збитками, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до положень статті 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката) (стаття 990 ЦК України). Згідно зі статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, за змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. У преамбулі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказано, що цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Натомість, відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18). Відповідно до пункту 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У справі, яка розглядається, позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, в порядку суброгації. Як встановлено судом, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «BМW320D», державний номер [NUMBER] , яким керував та є власником відповідач [PERSON] , застрахована не була. Також суду не надано доказів, що [PERSON] відноситься до категорії громадян України, які звільнені від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України (стаття 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Водночас, з урахуванням положень статті 1187 ЦК України, володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових правовідносин із таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо). Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті1166ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня2002року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Оскільки, страхове відшкодування здійснено ПрАТ «СК «Уніка» на користь потерпілого у ДТП - власнику транспортного засобу «Mitsubishi Outlander», державний номер [NUMBER] , [PERSON] , було здійснено відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №030327/4600/0000138 від 09.08.2019, у сумі 192172,23 грн, вказану суму слід стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «СК «УНІКА». З урахуванням викладеного вище, суд, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи вимоги статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача в порядку суброгації страхового відшкодування є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 2890,77 гривень.

Outcome: approved