Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в Ковельський міськрайонний суд Волинської області з позовом до Голобської селищної\~ради Ковельського\~району Волинської\~областіпро визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , який проживав по [ADDRESS] . Мати позивача, дружина спадкодавця [PERSON] померла [INFO] . Після смерті спадкодавця залишилася спадщина, яка складається з всього майна, що належало померлому, в тому числі квартира [ADDRESS] . 30.06.2023 року [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] 14.08.2023 року позивач звернувся до нотаріуса в м. Ковель, Волинської області, щоб оформити спадщину після смерті батька, але нотаріус повідомила, що він пропустив 6-ти місячний строк для прийняття спадщини. У зв`язку з вищевикладеним позивач, вважає дії працівників нотаріальної контори халатними, внаслідок чого останній пропустив строк на прийняття спадщину, хоча фактично він вчасно подав заяву про прийняття спадщини. Оскільки іншим способом вирішити дане питання поза судом вже не вбачається за можливе, а тому просить суд визначити йому додатковий строк тривалістю один місяць для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилася [INFO] після смерті батька [PERSON] . В судове засідання позивач та її представник не з`явилася, однак попередньо подали в суд заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують повністю та просять суд їх задовольнити. Представник відповідача Голобської селищної ради в судове засідання не з`явився, попередньо подавши заяву в якій просять розглянути справу за відсутності представника відповідача, позовні вимоги визнають в повному обсязі, з позовом про визнання спадщини після смерті [PERSON] відумерлою до суду не звертались. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звуко записувального технічного засобу не здійснюється. Суд, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог заявлених позивачем у повному обсязі, перевіривши наявність законних підстав для задоволення позову, прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Голобської селищної ради Ковельського району Волинської області, актовий запис №18. Після смерті [PERSON] , відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру №74046733 від 21.09.2023 року, спадкова справа не заводилась. Відповідно до довідки Голобської селищної ради №451 від 30.06.2023 року заповіт після смерті [PERSON] не посвідчувався. На підставі свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 18.06.1965 року судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , батьками якого значаться [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.02.2024 року приватного нотаріуса Мороз Л.К., [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із пропуском 6-ти місячного строку для прийняття спадщини, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Твердження позивача про те, що він вчасно звернувся із заявою про прийняття спадщини підтверджується, його заявою від 30.06.2023 року про прийняття спадщини, зареєстрованої в реєстрі за №122 та засвідченої заступником селищного голови з питань виконавчих органів ради, керуючий справами виконавчого комітету Борисюк Н.І.. Частиною першою статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України). Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). \~ \~ \~ \~Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. \~ \~ \~ \~Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. \~ \~ \~ \~Суд звертає увагу, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємця; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2021 року по справі № 942/416/20. При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі у всіх відмінках Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Гарантоване ст. 6 Конвенції право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини (далі у всіх відмінках ЄСПЛ) розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі у всіх відмінках Перший протокол), якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Стаття 1 Першого протоколу закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних. У розумінні статті 1 Першого протоколу «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове. «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися ст. 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування. Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний у практиці ЄСПЛ, отримане (хоча і не оформлене належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям «майно» в розумінні ст. 1 Першого протоколу. Суд враховує, що наслідки пропущення позивачем строку для прийняття спадщини, за дійсних обставин справи, будуть непропорційними, оскільки позивач втратить право на спадкування майна, яке залишилося після смерті спадкодавця, що не було визнано відумерлим в порядку ст. 1277 ЦК України. Втрата спадкового майна буде для позивача занадто надмірним тягарем, і при цьому буде порушено баланс між інтересами держави та фізичної особи. Беручи до уваги зазначене, факт визнання відповідачем позовних вимог та враховуючи наявність усіх законних підстав для [PERSON] , спадкувати майно після смерті [INFO] [PERSON] , з огляду на встановлені раніше факти родинних зв`язків, складу спадкової маси, суд вважає за необхідне позов задовольнити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved