Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

Позивач 23.11.2023 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діліжанс Клаб» про захист прав споживача, стягнення коштів та просить визнати дії відповідача щодо неповернення коштів за круїз незаконними та зобов`язати повернути позивачу сплачені за круїз кошти у розмірі 3\~990 доларів США відповідно до Договору №08.11-111. Позовні вимоги мотивовані тим, між ТОВ «Діліжанс Клаб» та [PERSON] було укладено договір на туристичне обслуговування №08.11-111. З початком карантинних обмежень відправитися в тур не виявилося за можливе, тому позивачу запропонували переоформити тур путівку та здійснити круїзний тур на іншому судні, іншої компанії на що позивач погодився. Однак, поїхати також не виявилися можливим через карантинні обмеження. Однак, кошти за не надані туристичні послуги позивачу не повертають. Ухвалою суду від 24.11.2023 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 18.01.2024. За відсутності доказів належного сповіщення відповідача, розгляд справи у судовому засіданні 18.01.2024 було відкладено до 14.03.2024. До суду 14.03.2024 надійшла заява [PERSON] заява про збільшення позовних вимог, згідно якої доповним позовні вимоги вимогою про зобов`язання відповідача відшкодувати позивачу моральну шкоду у розмірі 50\~000 грн, оскільки позивач не отримав довгоочікуваний відпочинок та ще й вимушений звернутися до суду, оскільки відповідач добровільно кошти не повертає. У судове засідання 14.03.2024 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Також 14.03.2024 [PERSON] подав заяву про залишення без розгляду заяви про збільшення позовних вимог, просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Тож, заява про збільшення позовних вимог підлягає залишенню без розгляду внаслідок задоволення однойменної заяви позивача. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, за відсутності заперечень позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення виготовлене 19 березня 2024 року. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] просив забронювати круїзний тур на 7 країн та 11 днів з 02.05.2020 по 12.05.2020 у ТОВ «Діліжанс Клаб» та здійснив оплату круїзу в розмірі 3650 доларів США, про що свідчить заява додаток №1 до Договору на туристичне обслуговування №18.08-111 від 11.11.2019 (а.с.9). Однак, пізніше [PERSON] просив забронювати круїзний тур з 05.07.2021 по 13.07.2021 у ТОВ «Діліжанс Клаб» та здійснив оплату круїзу в розмірі 3650 доларів США та доплату у розмірі 340 доларів США, про що свідчить заява додаток №1 до Договору на туристичне обслуговування №18.08-111 від 18.08.2020 (а.с.10). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч.ч.1-3 ст.20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. У договорі на туристичне обслуговування зазначаються істотні умови договору. Відповідно до ч.8 ст.20 Закону України «Про туризм» туроператор (турагент) зобов`язаний не пізніш як через один день з дня, коли йому стало відомо про зміну обставин, якими сторони керувалися під час укладення договору на туристичне обслуговування, та не пізніше як за три дні до початку туристичної подорожі повідомити туриста про таку зміну обставин з метою надання йому можливості відмовитися від виконання договору без відшкодування шкоди туроператору (турагенту) або внести зміни до договору, змінивши ціну туристичного обслуговування. Згідно із ч.11 ст.20 Закону України «Про туризм» якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них туроператор зобов`язаний надати йому без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне зобов`язання). За змістом ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Відповідно до ч.1, абз. 3,6 ч.2 ст.30 Закону України «Про туризм» порушення законодавства в галузі туризму тягне за собою відповідальність згідно із законом. Порушенням законодавства в галузі туризму є: ненадання, несвоєчасне надання або надання туристові інформації, що не відповідає дійсності; порушення умов договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг. Згідно із ч.ч.1,2 ст.32 Закону України «Про туризм» за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб`єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини. Відповідно до ст.902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Таким чином, позивач не отримав туристичну послугу, однак сплачені за це кошти йому повернуті не були, що свідчить про необхідність стягнення коштів у розмірі 3\~990 доларів США з відповідача на користь позивача. Однак, позовні вимоги в частині визнання дій ТОВ «Діліжанс Клаб» незаконними задоволенню не підлягають у зв`язку з неефективність обраного позивачем способу захисту. Згідно ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивач у справах про захист прав споживачів звільнений від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial