Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Айконс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна та приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Тетяна Валентинівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, шляхом направлення позову поштовим засобом зв`язку, який надійшов до суду 19.12.2023. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13.09.2021 приватним виконавцемЗолотарьовою Т.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження [NUMBER] на підставі виконання виконавчого напису від 11.06.2021 №60521. Стягувачем за виконавчим написом та постановою є ТОв "ФК "Айконс". Позивач категорисно не погоджується з цим та вважає , що даний виконавчий напис вчинено з грубим порушенням норм законодавства, в зв"язку з чим є всі підстави для визнання його таким , що не підлягає виконанню.Жодним документом ні відповідач , ні третіми особами не доведено наявність правовідносин між позивачем та відповідачем. Ніяких правочинів , в тому числі крединих , позивач ніколи не укладав із ТОВ "Лінеура Україна", позивача не було письмово повідомлено про можливе відступлення права вимоги на користь відповідача та інших. Також матеріали виконавчого провадження , що знаходяться в "Автоматизованій системі виконавчого провадження" не містить доказів укладення електронного кредитного договору , розрахунку боргу, докази надання коштів у кредит, докази відступлення прав вимоги та інші необхідні і достатні письмові докази. У зв`язку з наведеним, посилаючись на ст.ст. 7, 49, 50 Закону України "Про нотаріат", позивач просив визнати виконавчий напис від 11.06.2021 №60521, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Ухвалою суду від 21.12.2023 для забезпечення позову зупинено стягнення на підставі виконавчого документа - виконавчого напису приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. №60521 від 11.06.2021., в межах виконавчого провадження [NUMBER], відкритого 13.09.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Тетяною Валентинівною про стягнення з боржника [PERSON] на користь відповідача ТОВ «ФК «АЙКОНС» заборгованості в сумі 20871 грн.00 коп. та заборонено здійснення будь-яких дій щодо виконання виконавчого напису № 60521 від 11.06.2021, вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В., в межах виконавчого провадження [NUMBER], відкритого 13.09.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Тетяною Валентинівною про стягнення з боржника [PERSON] на користь відповідача ТОВ «ФК «АЙКОНС» заборгованості в сумі 20871 грн.00 коп. Ухвалою суду від 21.12.2023 позовну заяву залишено без руху. 05.01.2024 позивач усунула недоліки , зазначені в ухвалі суду. Разом із заявою про усунення недоліків позивач надала суду клопотання про витребування доказів, в якій просила витребувати у ТОВ «ФК» Айконс» для огляду та вивчення в судовому засіданні оригінали документів (доказів) на підставі яких приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. був вчинений спірний виконавчий напис від 11.06.2021 №60521, де позивач є боржником. Витребувати у приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. для огляду та вивчення в судовому засіданні оригінали документів (доказів) на підставі яких приватним нотаріусом був вчинений спірний виконавчий напис від 11.06.2021 №60521, де позивач є боржником. Витребувати у приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Т.В. для огляду та вивчення в судовому засіданні оригінали документів (доказів) на підставі яких приватним нотаріусом був вчинений спірний виконавчий напис від 11.06.2021 №60521, де позивач є боржником. Ухвалою суду від 08.01.2024в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду; витребувано у ТОВ «ФК» Айконс» належним чином завірені копії: документів (доказів) на підставі яких приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. був вчинений спірний виконавчий напис від 11.06.2021 №60521; договору №1037495 від 10.09.2020, на якому вчинено виконавчий напис приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛУНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] ; документів, що підтверджують безспірність заборгованості [PERSON] та встановлюють прострочення виконання зобов`язань; обгрунтований розрахунок боргу з процентами річних та пені; письмової вимоги ТОВ «ФК» Айконс» про наявність можливої непогашеної заборгованості з доказами її направлення на адресу [PERSON] . Витребувано у приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В належним чином завірені копії документів (доказів) на підставі яких приватним нотаріусом був вчинений спірний виконавчий напис від 11.06.2021 №60521. Витребувано у приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Т.В. належним чином завірене виконавче провадження [NUMBER] від 13.09.2021, відкрите про примусове виконання виконавчого напису від 11.06.2021 №60521, виданого приватним нотаріусом. Ухвала суду в частині витребування судови доказів не виконана, на адресу суду не надано повідомлення про причини невиконання або неможливість надати витребувані докази. В судове засідання позивач не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, разом з позовною заявою надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача ТОВ «ФК Айконс»» повторно в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого листа з судовою повісткою, заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи або відзив на позов до суду не подавав. Представник третьої особи - приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Тетяна Валентинівна в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, що судові повістка надіслана в електронний кабінет приватного нотаріуса, заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подавала. Представник третьої особи - приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, рекомендований лист повернувся без вручення з відміткою « адресат відсутній за вказаною адресою», заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подавав. За відсутності заперечень позивача про ухвалення заочного рішення, враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання не повідомивши про причини неявки та не подав до суду відзив на позов, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною вчинено виконавчий напис 11.06.2021 про звернення стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором 10374995 від 10.09.2020, укладеним з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» , правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №1-26/04/2021 від 26.04.2021 є ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №1-26/04/2021 від 26.04.2021 є ТОВ «ФК АЙКОНС» , далі іменований стягувач заборгованість за кредитним договором 1037495 від 10.09.2020 . Строк платежу за яким настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 10.09.2020 по 25.05.2021 . Сума заборгованості складає 19671 грн, а тому числі прострочена заборгованість за сумую кредиту становить 6000 грн., прострочена заборгованість по несплаті відсоткам за користування кредитом становить 10260 грн. , строкова заборгованість по нгесплаченим відсоткам за користування кредитом становить 3411 грн.. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто із стягувача в розмірі 1200 грн, які підлягають стягнгенню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню - 20871 грн. Дата набрання виконавчим написом законної сили 11.06.2021. Зареєстровано в реєстрі за №60521 (а.с. 9-12). Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження ВП [NUMBER] від 13.09.2021 за заявою про примусове виконання стягувача відкрито виконавче провадження за виконавчим написом №60521 (а.с. 10). Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Однак, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухваленій нею постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Зазначене вище узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року, справа № 6-887цс 17 та у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018, справа № 61-154св18, та постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17. Крім того, аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21 січня 1999р. в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007р. в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011р. в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010р. в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994р. в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01 липня 2003р. в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008р. в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Mesrop Movsesyan проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес. Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017р. №6-887цс17. Верховним Судом у постанові від 29 січня 2019 року, у справі № 910/13233/17 зазначено, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Оскільки позивач не погоджується із сумою заборгованості, то вказана заборгованість не є безспірною. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, відповідно до Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», прийнятого на підставі Постанови ВССУ № 2 від 07 лютого 2014 року, вказано, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом №3424-ХІІ. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07 лютого 2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому, судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. З урахуванням вищезазначеного, на підтвердження факту безспірності заборгованості відповідач мав би надати нотаріусу первинні бухгалтерські документи, чеки, квитанції, та інше, які підтверджують факти оплати або неналежної оплати, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та ст.ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнанні їх. Зокрема, документом, що може (з врахуванням заяв чи листів боржника) підтверджувати такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Аналіз пункті 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172 (далі - Перелік) передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку), подається: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, дав підставу Верховному Суду у справі № 554/6777/17 (ухвала від 15 квітня 2020 року), дійти висновку про те, що у Переліку не розкрито які саме документи підтверджують безспірність заборгованості боржника. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 06 червня 2019 року у справі № 750/1627/18. Отже, відповідач не надав доказів того, що звертаючись до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису, подав документи, які підтверджують безспірність заборгованості боржника. Крім того, відповідач не надав суду жодного доказу, що він має право вимоги до позивача заборгованості за кредитним договором №1037495 від 10.09.2020, укладеного між позивачем та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА». Крім цього, позивач стверджує, що ніяких правочинів , в тому числі кредитних з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» не укладала . Будь-яким чином перевірити безспірність заборгованості по наданому банком нотаріусу кредитному договору та розрахунку заборгованості суд позбавлений можливості, такий обов`язок на суд не покладається, оскільки довести безспірність такої заборгованості має банк при зверненні до нотаріуса. Крім того, у матеріалах справи, що розглядається відсутні докази того, що був укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально. Таким чином, нотаріусом або відповідачем не надано суду документів, що нотаріусу надано для вчинення виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а отже не може бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц). У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Тому існують підстави для застосування частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» за аналогією закону, в тому числі й при вчиненні виконавчого напису за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). У зв`язку із цим, Верховний Суд у цивільній справі №554/6777/17 дійшов висновку про те, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У цивільній справі, що розглядається в процесі судового розгляду не встановлено дотримання ні першого, ні другого з етапів. При цьому, враховуючи те, що позивачем не отримано вимоги, а про наявність відповідних вимог відповідача за кредитним договором, позивач дізнався лише після відкриття виконавчого провадження та вчинення виконавчих дій, із додатку «ДІЯ» що позбавило позивача можливості виразити свої заперечення з приводу визначеної заборгованості. Однак, приватний нотаріус, вчиняючи спірний виконавчий напис, на ці обставини уваги не звернув, що призвело до передчасного вчинення виконавчого напису. З врахуванням наведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні підтвердилась та обставина, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 р. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд, встановив, що приватний нотаріус, відповідач та приватний виконавець на вимогу суду не надали належним чином завірені копії документів (доказів) на підставі яких приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. був вчинений спірний виконавчий напис від 11.06.2021 №60521;договору №1037495 від 10.09.2020, на якому вчинено виконавчий напис приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛУНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] ; документів, що підтверджують безспірність заборгованості [PERSON] та встановлюють прострочення виконання зобов`язань; обгрунтований розрахунок боргу з процентами річних та пені; письмової вимоги ТОВ «ФК» Айконс» про наявність можливої непогашеної заборгованості з доказами її направлення на адресу [PERSON] ; документів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису про стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК Айкос» заборгованості, зареєстрованого у реєстрі 11.06.2021 за №60521 , тому неможливо перевірити про наявність в матеріалах справи засвідченої стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості також документи про повідомлення не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису боржника про порушення кредитних зобов`язань, на підставі яких він міг ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору, тому якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис поза межами встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат» строків, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, враховуючи те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не були враховані обставини, які можуть поставити під сумнів або взагалі спростовують безспірність заборгованості між сторонами, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданої позивачем квитанції №4673-6994-6584-7559 від 14.12.2023 (а.с.8), остання за подання даного позову до суду сплатила судовий збір в розмірі 1073,60 грн., виходячи з розміру, встановленого підпунктом 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", що підлягає відшкодуванню відповідачем. Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору судом не встановлено. На підставі поданих по справі доказів суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача мали місце і підтверджуються письмовими матеріалами справи, які не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved