Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-24 00:00:00

Зміст заявних вимог. До суду надійшов позов [PERSON] , поданий її представником [PERSON] , до Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за участі третьої особи Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області, в якому просили звільнити з-під арешту квартиру [ADDRESS] , накладеного постановою Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, реєстраційний номер обтяження: 1796451, зареєстрований Першою кременчуцькою державною нотаріальною конторою 23.03.2005 року за №1796451. В обгрунтування\~позовних вимог\~зазначено,\~що [PERSON] \~належить квартира\~за адресою\~ [ADDRESS] \~на підставі\~договору дарування,\~посвідченого 24\~листопада 1998\~року приватним\~нотаріусом Кременчуцького\~міського нотаріального\~округу Спірідович\~Н.В.\~за реєстраційним\~номером 4158.\~Даний факт\~підтверджується Інформацією\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~та Реєстру\~прав власності\~на нерухоме\~майно від\~23.10.2023\~року та\~довідкою КП\~«Кременчуцьке міжміське\~бюро технічної\~інвентаризації Кременчуцької\~міської ради\~Кременчуцького району\~Полтавської області»\~від 19.07.2023\~року за\~№61/3265.\~03\~травня 2005\~року постановою\~державного виконавця\~серії АА\~№237675\~накладено арешт\~на все\~майно [PERSON] \~(після\~укладення шлюбу\~ [PERSON] )\~у зв`язку\~із заборгованістю\~на користь\~КП «Кременчукводоканал»\~718,61\~грн.,\~на користь\~КП «Теплоенерго»\~791,74\~грн.,\~на користь\~ГЖЕД-6\~439,25\~грн.,\~на користь\~держави 153,00\~грн.,\~виконавчий збір\~148,71\~грн.,\~всього 2251,31\~грн.\~На підставі\~зазначеної постанови\~на нерухоме\~майно [PERSON] \~накладено заборону\~№1796451,\~реєстратором даного\~арешту є\~Перша кременчуцька\~державна нотаріальна\~контора.\~22\~вересня 2023\~року [PERSON] \~звернулася до\~Крюківського відділу\~державної виконавчої\~служби у\~місті Кременчуці\~Кременчуцького району\~із заявою\~про звільнення\~майна з-під\~арешту та\~зняття обтяження\~у зв`язку\~з повним\~погашенням заборгованості\~по комунальним\~послугам та\~всім іншим\~платежам,\~що підтверджується\~відповідними довідками\~з КП\~«Теплоенерго» від\~04.10.2023\~року №12-08/1991-1,\~КЖЕП «Автозаводське»\~Кременчуцької міської\~ради Кременчуцького\~району Полтавської\~області від\~13.10.2023\~року №П-01-07/117,\~як правонаступника\~ГЖЕД-6,\~ТОВ «Керуюча\~компанія «Будсервіс»\~від 02.10.2023\~року №40/14,\~КП «Кременчукводоканал»\~від 04.10.2023\~року №23/5619.\~03\~жовтня 2023\~року Крюківський\~відділ державної\~виконавчої служби\~у місті\~Кременчуці Кременчуцького\~району відмовив\~ [PERSON] \~у знятті\~арешту з\~нерухомого майна,\~оскільки виконавчі\~провадження відносно\~ [PERSON] ,\~які перебували\~на примусовому\~виконанні у\~відділі були\~знищені відповідно\~до Правил\~ведення діловодства\~та архіву\~в органах\~державної виконавчої\~служби,\~що унеможливлює\~встановлення даних\~про відсутність\~чи наявність\~невиконаних зобов`язань,\~запропоновано звернутися\~до суду. Тому відповідно до положень ст.391\~ЦК України позивач звернулася до суду за захистом порушеного права, вимагаючи усунення перешкод у здійсненні нею права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Рух справи. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.10.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23.01.2024 року за заявою представника позивача залучено до участі у справі співвідповідачів Комунальне підприємство «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Комунальне підприємство «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Комунальне госпрозрахункове житлово-експлуатаційне підприємство «Автозаводське» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, як правонаступника ГЖЕД-6 Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07.03.2024 року підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. Позиції учасників справи в судовому засіданні. 22 листопада 2023 року відповідач Крюківський відділ державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надав до суду відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити в задоволенні позову. В обгрунтування відзиву зазначено, що Першою кременчуцькою державною нотаріальною конторою на підставі постанови державного виконавця серії АА №237675 від 03.03.2005 року внесено обтяження до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на нерухоме майно, належне [PERSON] , у зв`язку з заборгованістю на користь КП «Кременчукводоканал» 718,61 грн., на користь КП «Теплоенерго» 791,74 грн., на користь ГЖЕД-6\~439,25 грн., на користь держави 153,00 грн., виконавчий збір 148,71 грн., всього 2251,31 грн. На даний час у відділі відсутні матеріали виконавчих проваджень, за якими було внесено обтяження №1796451 та інформація про стан виконання заборгованості. Оскільки паперові носії виконавчих проваджень знищені зі спливом строку зберігання, відсутні відомості про стан виконання зобов`язань, покладених на [PERSON] , то відсутні і підстави, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» про зняття арешту з майна [PERSON] 19 січня 2024 року відповідач КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області через систему «Електронний суд» надіслало відзив на позовну заяву, в обгрунтування якого зазначено, що КП «Теплоенерго» за адресою: [ADDRESS] , була проведена робота по стягненню заборгованості за спожиту теплову енергію та гарячу воду. Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області видано судовий наказ про стягнення даної заборгованості з [PERSON] (після укладення шлюбу [PERSON] ) на суму 791,74 грн. Зазначений судовий наказ перебував на примусовому виконанні у Крюківському відділі державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, виконавче провадження по якому завершено у зв`язку з фактичним повним виконанням. На даний час відсутня заборгованість за спожиту теплову енергію та гарячу воду за адресою: [ADDRESS] . 29 лютого 2024 року відповідач Комунальне госпрозрахункове житлово-експлуатаційне підприємство «Автозаводське» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області через систему «Електронний суд» надіслало відзив на позовну заяву, в задоволенні якої просили відмовити. В обгрунтування відзиву зазначено, що на майно відповідача [PERSON] був накладений арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА №237675 від 03.03.2005 року при примусовому виконанні виконавчих документів №2-1989 від 05.07.2004 року № 2-508 від 25.03.2003 року, №2-508 від 13.01.2003 року, №2-1989 від 13.01.2003 року, №2-1542 від 25.03.2003 року, № 2-1542 від 05.07.2004 року, виданих Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області про стягнення боргу з [PERSON] , зокрема на користь ГЖЕД-6 в сумі 439,25 грн. Рішенням Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 04.04.2003 року №344 комунальне підприємство «Госпрозрахункова житлово-експлуатаційна дільниця №6» було перейменовано в Комунальне госпрозрахункове житлово-експлуатаційне підприємство «Крюківське», яке було визнано правонаступником всіх прав та обов`язків ГЖЕД-6. Рішенням XLVI сесії Кременчуцької міської ради Полтавської області VI скликання від 29.04.2014 року комунальне госпрозрахункове житлово-експлуатаційне підприємство «Крюківське» було реорганізовано шляхом приєднання до КГЖЕП «Автозаводське», яке було визнано правонаступником всіх прав та обов`язків КГЖЕП «Крюківське». При реорганізації КГЖЕП «Крюківське» та передачі всіх документів правонаступнику КГЖЕП «Автозаводське» документи щодо заборгованості в сумі 439,25 грн. за адресою: [ADDRESS] , не передавалися. Згідно даних бухгалтерського обліку КГЖЕП «Автозаводське» за адресою позивача заборгованість зі сплати комунальних послуг відсутня. Інформація щодо повернення виконавчого документу стягувачу КГЖЕП «Крюківське» у КГЖЕП «Автозаводське» також відсутня. Враховуючи, що КГЖЕП «Автозаводське» право власності позивача [PERSON] на належне їй нерухоме майно не оскаржує, ніяким чином не порушує права позивача на розпорядження нерухомим майном, претензії до [PERSON] щодо заборгованості у підприємства відсутні, арешт на майно був накладений не в інтересах КЖЕП «Автозаводське», підприємство не є стороною виконавчого провадження щодо стягнення заборгованості з [PERSON] , тому КЖЕП «Автозаводське» не є належним відповідачем у справі. 07 березня 2024 року відповідач КП «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області через систему «Електронний суд» надав відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що станом на 26.02.2024 року за адресою: [ADDRESS] відсутня заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документу №2-1542/04 про стягнення з [PERSON] заборгованості було закінчене у зв`язку з фактичним повним виконанням рішенням суду. На даний час майнових претензій у КП «Кременчукводоканал» до позивача немає. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, від її представника адвоката Єрмоленка О.В. надійшла заява про розгляд справи у його та позивача відсутність, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідач Крюківський відділ державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання свого представника не направив, просили розглянути справу у їх відсутність. Представник відповідача КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області Борисенко Л.М. в судове засідання не з`явилася, просила розглянути справу у її відсутність та прийняти рішення на розсуд суду. Представник відповідача КП «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області Кійло М.В. в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу у його відсутність та прийняти рішення на розсуд суду. Представник відповідача Комунального госпрозрахункового житлово-експлуатаційного підприємства «Автозаводське» Карчевська О.П. в судове засідання не з`явилася, просила розглянути справу у її відсутність. Третя особа Перша кременчуцька державна нотаріальна контора в судове засідання свого представника не направила, надала заяву, в якій просила розглянути справу у їх відсутність, у вирішенні позовної заяви покладалася на розсуд суду. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст.247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Обставини, встановлені судом. Позивачу [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Крюківського райвиконкому м. Кременчука Полтавської області, актовий запис №402) на праві власності належить нерухоме майно, а саме квартира за адресою [ADDRESS] . Даний факт підтверджено договором дарування, посвідченим 24.11.1998 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Спірідович Н.В., зареєстрованим в реєстрі за №4158 та довідкою Комунального підприємства «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 19.07.2023 року за р.№61/3265. Постановою державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції серії АА №237675 при примусовому виконанні виконавчих документів №2-1989 від 05.07.2004 року № 2-508 від 25.03.2003 року, №2-508 від 13.01.2003 року, №2-1989 від 13.01.2003 року, №2-1542 від 25.03.2003 року, № 2-1542 від 05.07.2004 року, виданих Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області про стягнення боргу з [PERSON] на користь КП «Кременчукводоканал» в сумі 718,61 грн., КП «Теплоенерго» в сумі 791,74 грн., ГЖЕД 6 в сумі 439,25 грн., держави в сумі 153,00 грн., виконавчий збір в сумі 148,71 грн., всього 2251,31 грн., накладено арешт на майно, що належить [PERSON] , а саме квартиру за адресою [ADDRESS] . Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23.10.2023 року, номер інформаційної довідки 351336480, Першою кременчуцькою державною нотаріальною конторою 23.03.2005 року зареєстровано обтяження: заборона на нерухоме майно; реєстраційний номер обтяження: 1796451, підстава обтяження : постанова АА 237675,03.03.2005, Крюківський ВДВС Кременчуцького МУЮ, державний виконавець Полянський С.О.; об`єкт обтяження: квартира, адреса: [ADDRESS] , власник: [PERSON] , заявник: Крюківський ВДВС Кременчуцького МУЮ. 22 вересня 2023 року позивач [PERSON] звернулася до Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою про звільнення майна з під арешту, накладеного постановою державного виконавця серії АА №237675 від 03.03.2005 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 03 жовтня 2023 року Крюківський відділ державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомив позивача [PERSON] про відсутність передбачених ст.ст. 40,59 Закону України «Про виконавче провадження» підстав для зняття арешту з майна, накладеного постановою про арешт майна боржника, оскільки виконавчі провадження, в межах яких накладено арешт, були знищені зі спливом строку їх зберігання, що унеможливлює встановлення даних про відсутність чи наявність невиконаних зобов`язань [PERSON] . Згідно заяви КП «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 04.10.2023 року №23/5619 до Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заборгованість [PERSON] за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за адресою [ADDRESS] , сплачена 22.09.2005 року. Згідно довідки КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 04.10.2023 року №12-08/199-1, за адресою [ADDRESS] , відсутня заборгованість за спожиту теплову енергію та гарячу воду, встановленого індексу інфляції,3% річних та судового збору. Згідно довідки Комунального госпрозрахункового житлово-експлуатаційного підприємства «Автозаводське» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 13.10.2023 року №П-01-07/117, відсутня заборгованість по особовому рахунку [NUMBER] , який обліковується за адресою: [ADDRESS] , станом на 12 жовтня 2023 року перед КГЖЕП «Автозаводське», яке є правонаступником ГЖЕД-6. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Дослідивши та оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.124 Конституції, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Статтею 6\~Конвенції\~про\~захист прав\~людини\~і\~основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ст.4 ЦПК\~України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Законодавець в ч. 1 ст.16\~ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає у з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Існування заборони на відчуження нерухомого майна перешкоджає позивачу розпоряджатися своїм майном. Право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких в життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинне мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до ст. 13 міжнародного правового акту повинні бути забезпеченні можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст.41\~Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень встановлених законом. Частиною 1 ст.319\~ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності, згідно із ч.1 ст.321 ЦК України, є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15 травня 2013 року № 6-26цс13. Відповідно до частин першої, другої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Пленум Вищого\~спеціалізованого суду\~України з\~розгляду цивільних\~і кримінальних\~справ у\~пункті 2\~постанови від\~03\~червня 2016\~року №\~5\~«Про судову\~практику в\~справах про\~зняття арешту\~з майна»\~роз`яснив,\~що позов\~про зняття\~арешту з\~майна може\~бути пред`явлений\~власником,\~а також\~особою,\~яка володіє\~на підставі\~закону чи\~договору або\~іншій законній\~підставі майном,\~що не\~належить боржнику (речове право на чуже майно). Частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено виключний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а саме: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2)\~надходження на\~рахунок органу\~державної виконавчої\~служби,\~рахунок приватного\~виконавця суми\~коштів,\~стягнених з\~боржника (у\~тому числі\~від реалізації\~майна боржника),\~необхідної для\~задоволення вимог\~усіх стягувачів,\~стягнення виконавчого\~збору,\~витрат виконавчого\~провадження та\~штрафів,\~накладених на\~боржника; 3)\~отримання виконавцем\~документів,\~що підтверджують\~про повний\~розрахунок за\~придбане майно\~на електронних\~торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у\~частині шостій\~статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені\~пунктом 1-2\~розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного\~частиною першою\~статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому\~статтею 11\~Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності". При цьому,\~частина п`ята\~статті 59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» встановлює,\~що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до пункту 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із того, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, § 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Suominen v. Finland» від 01 липня 2003 року № 37801/97, § 36,). Ще одне призначення обґрунтування рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року № 49684/99, § 30) Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що підстав для арешту майна позивача [PERSON] (до зміни прізвища [PERSON] ) на даний час не існує, оскільки вона погасила заборгованість перед стягувачами, в інтересах яких для примусового виконання судового рішення державний виконавець наклав арешт на її майно. Разом з тим наявність накладеного обтяження майна порушує права позивача [PERSON] , що дає підстави для задоволення позову, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо, державний виконавчою службою було знищено виконавче провадження, в якому цей арешт був накладений, за закінченням строку зберігання. У п.2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" №5 від 03.06.2016 року дано роз`яснення, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження). З огляду на наведене, суд вважає, що залучений позивачем [PERSON] відповідач Крюківський відділ державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що наклав арешт на майно позивача [PERSON] в інтересах стягувачів, якими є Комунальне підприємство «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Комунальне підприємства «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Комунальне госпрозрахункового житлово-експлуатаційного підприємства «Автозаводське» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, як правонаступник ГЖЕД-6, - є неналежним відповідачем у справі за позовом про зняття арешту майна. А тому пред`явлені до нього позовні вимоги не підлягають задоволенню. Разом з\~тим,\~суд приходить\~до висновку,\~що позовні\~вимоги позивача\~ [PERSON] про звільнення майна з-під арешту, заявлені до належних відповідачів Комунального підприємства «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Комунального підприємства «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Комунального госпрозрахункового житлово-експлуатаційного підприємства «Автозаводське» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, як правонаступника ГЖЕЖ-6, в чиїх інтересах був накладений цей арешт, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Outcome: partial