Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , який було зареєстровано 05.01.1991 року відділом записів актів громадянського стану м.Дніпропетровська Виконавчого комітету Самарської районної ради народних депутатів, актовий запис № 3. Позовні вимоги\~мотивував тим,що від шлюбу сторони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які є повнолітніми. Спочатку сімейне життя складалось добре, однак поступово шлюбні відносини між сторонами почали погіршуватись. У травні місяці 2023 року відповідач зібрала свої речі та і переїхала проживати до іншої країни. Таким чином, позивач з відповідачем не проживають як одна родина з травня 2023 року,спільного господарства не ведуть, мають роздільний бюджет. Шлюб з відповідачем носить формальний характер та суперечить їх інтересам. Подальше спільне життя та збереження шлюбу стало неможливе. Оскільки фактично їх сім`я розпалась і відновити її не видається можливим, вважає за необхідне звернутися до суду з даним позовом згідно положень Сімейного кодексу України. Заходи щодо примирення подружжя, передбачені статтею 111 Сімейного кодексу України, просить не застосовувати, так як це лише затягне у часі розгляд даної справи без можливого результату щодо дійсного примирення між ними. У зв`язку з чим, позивач просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] , [INFO] . Представником відповідача, адвокатом Кононовою І.В. подано письмові пояснення відповідно до яких остання зазначила, що на момент подання позовної заяви позивачем, на дату відкриття провадження у даній справі та під час її розгляду, відповідач знаходиться за межами України. Згідно з даними поштового штемпелю на конверті, а також даних з офіційного сайту Укрпошти, поштове відправлення за № 0600247589861 з ухвалою про відкриття провадження у даній справі та копією позовної заяви з додатками судом на адресу відповідача було відправлене тільки 13.02.2024 р., а представником відповідача було отримане тільки 23.02.2024 р., про що свідчать дані поштового повідомлення, яке повинно знаходитись у матеріалах даної справи, а також дані із роздруківки з офіційного сайту Укрпошти. Фактично представник відповідача ознайомилась із позовною заявою 15.02.2024 р. Фактично представник відповідача з текстом (додається) ухвали суду від 29.01.2024 р., про яку зазначалось вище, та змістом позову ознайомилась 15.02.2024 р. у день, на який було призначене підготовче судове засідання, про що в матеріалах справи є відповідні докази. Згідно із ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15.02.2024 р., із змістом якої представник відповідача ознайомилась 19.02.2024 р. в Єдиному державному реєстрі судових рішень, відповідачу надавався п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, тобто до 05.03.2024 р. Враховуючи той факт, що наприкінці лютого початку березня 2024 р. почалися перебої з інтернет зв`язком в Україні, які за її межами розпочалися значно раніше, що в свою чергу призвело до збою в роботі мобільних месенджерів, у тому числі із-за відключення безпосередньо домену Ukr.net реєстратором доменних імен Network Solutions, представник відповідача до 10.03.2024 р. не мала зв`язку із відповідачем. Що в свою чергу призвело до порушення строків на подання відзиву на позов. Враховуючи викладене вище, відповідач та її представник просили суд долучити до матеріалів справи ці викладені письмово пояснення, в яких представник відповідача виклала позицію відповідача щодо позовних вимог, а саме: 1. \~ \~ \~ \~Відповідач не заперечує проти позовних вимог щодо розірвання шлюбу з позивачем та просить їх задовольнити. 2. \~ \~ \~ \~Відповідач має певні заперечення щодо стверджень позивача в описовій частині позову стосовно дати припинення з нею фактичних шлюбних стосунків у травні 2023 р., оскільки про наміри позивача припинити з нею шлюб вона дізналась 02.01.2024 р., коли поверталась на декілька днів із-за кордону до України. Свої речі вона не збирала, як вказує позивач у позову. Частину її речей позивач зібрав самостійно та передав їй. Відповідач зазначає, що вона наприкінці березня 2023 р. виїхала за межі України, зокрема до Туреччини, що підтверджується відповідними відмітками в її закордонному паспорті (додаються), з метою працювати у перукарській сфері. Вона, дійсно, поверталась на деякий час у травні 2023 р. до міста з метою провідати рідних та узяти деякі свої професійні речі, але будь яких розмов з позивачем про припинення між ними шлюбних відносин чи розірвання шлюбу не велося. Відповідно до положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, встановлені судом І інстанції юридичні факти про фактичне припинення шлюбних відносин та фактичне припинення спільного господарства між сторонами, та відображення їх в мотивувальній частині рішення суду будуть мати суттєве значення для вирішення іншої справи про розподіл майна. У матеріалах справи, крім стверджень позивача у позові, відсутні належні докази у розумінні положень, закріплених у Главі 5 ЦПК України, якими позивач обґрунтовував свої ствердження щодо припинення фактичних шлюбних стосунків з відповідачем саме у травні 2023 р. Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Розподіл обов`язку доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. На підставі викладеного вище, просила суд критично оцінювати ствердження позивача у позові про період припинення фактичних шлюбних відносин між сторонами саме у травні 2023 р., оскільки фактично сторони вирішили розірвати шлюб у січні 2024 р. У судове засідання представник позивача 13.03.2024 електронною поштою подав письмову заяву, відповідно до якої просив задовольнити позовні вимоги про розірвання шлюбу та провести розгляд справи без його участі. Разом з тим, зазначив, що представник відповідача не надав підтвердження щодо припинення шлюбних відносин у січні 2024 року та наполягає на тому, що шлюбні відносини були припинені у травні 2023 року. У судове засідання представником відповідача, адвокатом Кононовою І.В. через канцелярію суду 13.03.2024 подала письмову заяву в якій просила суд розглядати справу за її відсутності та відсутності відповідача. Зазначила, що позовні вимоги відповідач визнає та не заперечує проти їх задоволення, однак просила врахувати письмові пояснення надані нею. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, а саме: копію паспорту та РНОКПП позивача та відповідача, копію свідоцтва про шлюб, письмові пояснення, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] перебувають в шлюбі, який зареєстровано 05.01.1991 року відділом записів актів громадянського стану м.Дніпропетровська Виконавчого комітету Самарської районної ради народних депутатів, актовий запис № 3, свідоцтво про укладення шлюбу Серії [NUMBER] від 05.01.1991 року (а.с.16). Сім`я\~розпалася і\~її збереження\~неможливо через різні погляди на життя. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача. Відповідно до ч.1 ст.110\~СК\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112\~СК\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. При таких обставинах суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечить його інтересам, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Як зазначено\~позивачем у\~своїй позовній\~заяві,\~утравні місяці 2023 року відповідач зібрала свої речі та і переїхала проживати до іншої країни. Таким чином, позивач вважає, що з відповідачем вони не проживають як одна родина з травня 2023 року, спільного господарства не ведуть, мають роздільний бюджет. Відповідач надала письмові пояснення, в яких зазначає, що має певні заперечення щодо стверджень позивача в описовій частині позову стосовно дати припинення з нею фактичних шлюбних стосунків у травні 2023 р., оскільки про наміри позивача припинити з нею шлюб вона дізналась 02.01.2024 р., коли поверталась на декілька днів із-за кордону до України. Свої речі вона не збирала, як вказує позивач у позову. Щодо фактичного припинення шлюбних відносин суд вважає за необхідне зазначити, що ані стороною позивача, ані стороною відповідача не надано доказів на підтвердження фактичного припинення шлюбних відносин, тому дату фактичного припинення шлюбних відносин встановити неможливо, проте вказана обставина не впливає на вирішення спору щодо розірвання шлюбу. При цьому суд бере до уваги правові норми, встановлені, ст.ст.24,56\~СК\~України щодо добровільності шлюбу та права кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Питання судових витрат суд вирішує на підставі\~ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved