Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за\~житлово-комунальні\~послуги за\~період з\~01\~листопада 2018\~року по\~31\~липня 2023\~року в\~розмірі 23\~939 гривень 31 копійка, заборгованості по платі за абонентське обслуговування в розмірі 246 гривень 20 копійок, інфляційних втрат в розмірі 1\~954 гривні 94 копійки, 3% річних в сумі 819 гривень 17 копійок, а всього 26\~959 гривень 62 копійки. На обґрунтування позову зазначив, що відповідач з 27 квітня 2018 року є власником квартири [ADDRESS] , а позивач здійснює постачання теплової енергії населенню за вказаною адресою. Позивачем надавались послуги з централізованого опалення, від яких відповідач не відмовлявся та за користування яким проводились нарахування відповідно до встановлених тарифів. Однак, через часткову сплату за користування тепловою енергією відповідачем за період з 01 листопада 2018 року по 31 липня 2023 року виникла заборгованість на суму 23\~939 гривень 31 копійка, а також виникла заборгованість по платі за абонентське обслуговування в розмірі 246 гривень 20 копійок, які позивач просить стягнути з відповідача. Відповідно до\~ст. 625 ЦК\~України через несвоєчасне виконання зобов`язання щодо сплати спожитих послуг позивач також просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 1\~954 гривні 94 копійки, 3% річних в сумі 819 гривень 17 копійок. Представник позивача [PERSON] \~в режимі\~відеоконференції в судовому засіданні не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, а про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзив на позов не надав. Ухвалою суду від 02 квітня 2024 року постановлено здійснювати розгляд справи в порядку заочного провадження. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до\~ст. 901 ЦК\~за договором надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується надати послугу, яка споживається у процесі здійснення певної дії або здійснення певної діяльності, а інша сторона зобов`язується сплатити виконавцю дану послугу, якщо інше не встановлено договором. На підставі\~ст. 67 ЖК України\~плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплову енергію та інші послуги) береться крім квартирної плати згідно затверджених у встановленому законом порядку тарифам. Згідно із ст.\~9,\~10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Ціни (тарифи) відповідно до закону встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування. Згідно ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~до комунальних послуг відносяться послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води. На підставі ч. 5\~ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. На підставі п. 2 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджений\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, опалювана площа (об`єм) квартири (будинку садибного типу) - загальна площа (об`єм) квартири, а також будинку садибного типу без урахування площі лоджій, балконів, терас. Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» визначає, що плата за теплову енергію повинна вноситися щомісячно. Судом встановлено, що [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 24 квітня 2018 року є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових права (а.с.6). Згідно рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради № 343 від 12 жовтня 2011 року «Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання від Комунального підприємства «Криворіжтепломережа» до Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» до Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль», передано об`єкти теплопостачання у Довгинцівському, Жовтневому, Інгулецькому та Саксаганському районах міста. Таким чином, виконавцем послуги з централізованого опалення для будинку [ADDRESS] є АТ «Криворізька теплоцентраль» (а.с.31). Відповідно до ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання комунальних послуг здійснюється безперервно крім часу перериву на між опалювальний період для мереж (систем) опалення (теплопостачання) виходячи з кліматичних умов згідно з нормативно-правовими актами та ліквідації наслідків аварії. Послуги з теплопостачання надавались відповідачу безперервно, що підтверджується актами про подачу теплоносія та актами про припинення подачі теплоносія, відповідно на початку опалювального сезону, та в кінці (а.с.110-117). Позивач на виконання своїх зобов`язань надав відповідачу послугу з централізованого опалення за адресою виникнення заборгованості, а тому відповідач, як власник вищезазначеного майна, зобов`язаний оплатити вартість отриманої послуги. Судом встановлено, що за період з 01 листопада 2018 року по 14 жовтня 2019 року нарахування за послугу з централізованого опалення здійснювалось згідно затверджених тарифів на опалення для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії за м2. За період з 15 жовтня 2019 року у житловому будинку [ADDRESS] було встановлено комерційний вузол обліку теплової енергії, у зв`язку з чим нарахування за послуги за період до 31 липня 2023 року здійснювалося згідно об`єму фактично спожитої теплової енергії для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії за спожиті Гкал. Нарахування за користування послугою з централізованого опалення у період з 01 листопада 2018 року по 31 жовтня 2021 року включно виконувалося згідно з Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», а п. 18 вказаних Правил № 630 передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Таким чином, нарахування за користування послугами з централізованого опалення за листопад 2018 року споживач повинен сплатити у строк до 20 грудня 2018 року включно, а зобов`язання щодо вищезазначеної послідовності платежів за наступними розрахунковими періодами тривало до 31 жовтня 2021 року. Відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір на надання послуг з централізованого опалення у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, передбачав право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 1 та 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Разом з тим, факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Пунктами 1, 5 ч. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. З 01 листопада 2021 року по 31 липня 2023 року нарахування заборгованості відбувалося згідно Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315 «Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг». Законом України «Про внесення змін до деяких законів щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг», який набрав чинності 01 травня 2021 року, до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» було внесено зміни, у тому числі й щодо організації договірних відносин між виконавцями житлово-комунальних послуг та споживачами. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Позивачем як виконавцем послуг 01 жовтня 2021 року на своєму офіційному сайті було розміщено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Протягом 30 днів з дня опублікування Типового індивідуального договору, на адресу позивача від відповідача та інших мешканців/співвласників будинку за адресою: [ADDRESS] не надходило жодних документів які б підтверджували наявність рішення власників багатоквартирного будинку про обрання моделі договірних відносин. Таким чином, з 01 листопада 2021 року між позивачем та відповідачем, як споживачем послуги з постачання теплової енергії, було фактично укладено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, а тому відповідач є індивідуальним споживачем і обтяжений обов`язком сплачувати за комунальні послуги. Відповідно до п. 34 Типового індивідуального договору, споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Таким чином, нараховані кошти за користування послугою з постачання теплової енергії за листопад 2021 року споживач зобов`язаний сплатити у строк до 31 грудня 2021 року включно. Зобов`язання щодо вищезазначеної послідовності платежів за наступними розрахунковими періодами тривало до 31 липня 2023 року. Згідно розрахунку позивача, з урахуванням часткового погашення заборгованості, у відповідача [PERSON] виникла заборгованість за спожиту теплову енергію в розмірі 23\~939 гривень 31 копійка (а.с.106-107), яка підлягає стягненню на користь позивача. Судом встановлено, що відповідно до п. 30 Типового індивідуального договору, о плата за послугу з постачання теплової енергії складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України. Пунктом 32 Типового індивідуального договору визначено, що плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно. Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами» від 21 серпня 2019 року № 808, держава регулює її граничний рівень. Плата за абонентське обслуговування (з урахуванням податку на додану вартість), визначена відповідно до планованих витрат виконавця (витрат, пов`язаних з укладенням договору про надання комунальної послуги, із здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньо-будинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води); - плата за абонентське обслуговування не перевищує граничний розмір плати за абонентське обслуговування, визначеного відповідно до законодавства; - граничний розмір плати за абонентське обслуговування залежить від законодавчо встановленого на відповідну дату розміру прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць; - граничний розмір плати за абонентське обслуговування змінюється одночасно із зміною розміру прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць; - плата за абонентське обслуговування має фіксований розмір у розрахунку на 1 абонента (споживача) в місяць та сплачується протягом року щомісячно; - розмір абонентської плати не залежить від кількісних показників спожитих комунальних послуг. Судом встановлено, що згідно розрахунку позивача (а.с.35) плата за абонентське обслуговування з лютого 2022 року по липень 2023 року становить 246 гривень 20 копійок. які відповідач не сплатив, а тому розмір такої плати підлягає стягненню на користь позивача. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 1\~954 гривні 94 копійки та 3% річних в сумі 819 гривень 17 копійок, суд виходить з того, що згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2\~ст. 625 ЦК, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 18 березня 2018 року по справі № 210/5796/16-ц. Таким чином, за умови відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, яка передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України. Враховуючи положення Постанови КМУ від 5 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», інфляційні втрати та 3 % річних позивачем було нараховано за період до набрання чинності вищезазначеної Постанови, тобто до 24 лютого 2022 року (а.с.36). З огляду на вказане, оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання,тому він зобов`язаний сплатити інфляційні втрати, а також три проценти річних від простроченої суми, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частини також підлягають задоволенню. Суд зазначає, що\~постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин, який тривав до 30 червня 2023 року. Також Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Крім того на підставі п. 19 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (в редакції з 17 березня 2022 року) вбачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Тому у зв`язку з військовою агресією РФ проти України згідно з Указом Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 5-30 годин 24 лютого 2022 року, який діє до теперішнього часу. Врахувавши наведені норми, суд дійшов переконання, що для заявлених позивачем вимог за період з 01 листопада 2018 року по 31 липня 2023 року строки загальної позовної давності не спливли, оскільки Законами України були внесені зміни до\~ЦК\~щодо продовження строків за\~ст. 257 ЦК\~на час дії карантинних обмежень та на час введеного в Україні воєнного стану. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 1 грудня 2021 року по справі № 373/651/20. На підставі викладеного, суд оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з точки зору їх достатності і взаємного зв`язку у їх сукупності вважає, що існують підстави для задоволення позову. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним під час звернення з позовом до суду.

Outcome: approved