Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом в якому просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] , що складається: з земельної ділянки площею 2,0652 гектарів, кадастровий номер 7422087700:05:001:0354 в межах згідно з планом передану для ведення особистого селянського господарства на підставі державного акту серії ЧН №115265, розташованої на території Патютинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області; з земельної ділянки площею 0,9863 гектарів, кадастровий номер 7422087700:05:002:0354 в межах згідно з планом передану для ведення особистого селянського господарства на підставі державного акту серії ЧН №115265, розташованої на території Патютинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області; з земельної ділянки площею 0,4813 гектарів, кадастровий номер 7422087700:05:003:0354 в межах згідно з планом передану для ведення особистого селянського господарства на підставі державного акту серії ЧН №115265, розташованої на території Патютинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять земельні ділянки площею 2,0652 га, площею 0,9863 га, площею 0,4813 га належні на підставі державного акту серії ЧН №115265, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Вказує, що 08.12.2009 [PERSON] розпорядилася своїм майном, склавши заповіт, посвідчений Патютинською сільською радою від 08.12.2009 року за №54, в якому все своє майно, крім житлового будинку заповіла [PERSON] . Позивач як спадкоємець за заповітом на дану спадщину після смерті [PERSON] прийняла, оскільки звернулася із заявою про прийняття спадщини до Козелецької районної державної нотаріальної контори, але оформити в нотаріальному порядку право власності на земельні ділянки не може, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку втрачений, а видати новий неможливо у зв`язку з припиненням цивільної правоздатності в момент її смерті. Посилаючись на вказані обставини, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. З урахуванням наведеного просить задовольнити позовні вимоги. 12 березня 2024 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Анохіну А.М. Ухвалою суду від 15.03.2024 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження. 19 березня 2024 року судом здійснено запит до Козелецької районної державної нотаріальної контори про надання спадкової справи. 20 березня 2024 року до суду надійшла копія витребуваної спадкової справи. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, проте як вбачається з матеріалів справи остання просить слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник Козелецької селищної ради Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явився. До суду подано заяву про розгляд справи без участі представника та відсутності заперечень щодо позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте як вбачається з матеріалів справи останній просить слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає. За таких обставин суд визнав можливим провести розгляд справи за відсутності учасників процесу. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Провівши підготовче судове засідання в порядку ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити за його результатами рішення, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що за життя [PERSON] отримала земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства та є її власником на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН №115265, розташованої на території Патютинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 22.01.2024 та Відомостей про право власності/право постійного користування, внесені до Поземельної книги, крім відомостей про речові права, що виникли після 1 січня 2013 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,0652 гектарів, кадастровий номер 7422087700:05:001:0354, розташованої на території Патютинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 22.01.2024 та Відомостей про право власності/право постійного користування, внесені до Поземельної книги, крім відомостей про речові права, що виникли після 1 січня 2013 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,9863 гектарів, кадастровий номер 7422087700:05:002:0354, розташованої на території Патютинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 22.01.2024 та Відомостей про право власності/право постійного користування, внесені до Поземельної книги, крім відомостей про речові права, що виникли після 1 січня 2013 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,4813 гектарів, кадастровий номер 7422087700:05:003:0354, розташованої на території Патютинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Як вбачається з матеріалів справи, 08.12.2009 було складено заповіт в якому заповіла [PERSON] частину житлового будинку, який розміщений в селі Патюти Козелецького району Чернігівської області, а інше майно [PERSON] та який посвідчено секретарем Патютинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, зареєстрованого в реєстрі за №54. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 212/2023, 29.11.2023 [PERSON] та [PERSON] звернулися до Козелецької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 1222 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видасться кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину в установленому законом порядку після смерті [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи. Стаття 1297 ЦК України встановлює обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. А відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, видача свідоцтва про право власності на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадані вище земельні ділянки, оскільки оригінал правовстановлюючого документа на земельну ділянку втрачено, на підтвердження чого в пресі розміщене відповідне оголошення. У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. З огляду на те, що відповідно до вимог закону позивач належним чином прийняв спадщину після померлої [PERSON] , але у зв`язку з відсутністю у неї правовстановлюючого документу на спадкове майно не може оформити на це майно право власності, що унеможливлює в повній мірі володіти та користуватись ним, а також виходячи з положень ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", за яким рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно є правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності на вказане майно, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та визнання за позивачем права на спадкове майно. Враховуючи обставини, викладені вище, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved