Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

У листопаді 2023 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 15000,00 грн та судовий збір. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 19 лютого 2022 року відбулась ДТП за участю тз Ford Escape, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та тз Honda, д.н.з. [NUMBER] . Тз Ford Escape, д.н.з. [NUMBER] належить [PERSON] . Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 25 серпня 2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.1124, 122-4, ч.4 ст.130 КУпАП. Позивач звернулась до СТО ФОП [PERSON] , у результаті відновлювального ремонту отримано рахунок №3752/21022022 від 21 лютого 2022 року та акт виконаних робіт №3752/21022022 від 02 березня 2022 року на суму 15000,00 грн. З цих підстав просить позов задовольнити. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 01 грудня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику. Запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву у 15-денний строк. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 20 лютого 2024 року здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін - в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд вважає за можливе постановити розглянути справу за відсутності учасників справи із ухваленням заочного рішення. Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в справі доказами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч.6 ст.82 ЦПК України). Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 25 серпня 2022 року визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124, 122-4, ч.4 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу стягнення в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Відповідно до змісту постанови, [PERSON] 19.02.2022 о 18 год 30 хв в м. Київ по просп. Повітрофлотському, 78, керував т.з. «Форд», д.н.з. [NUMBER] , та після ДТП за його участю, вживав алкогольні напої (горілку). Від керування відсторонений шляхом передачі автомобіля тверезому водієві. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, що зафіксовано на нагрудну камеру, запис - 470643, чим порушив п. 2.10є ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Водій [PERSON] 19.02.2022 о 18 год 30 хв в м. Київ по просп. Повітрофлотському, 78, керував т.з. «Форд», д.н.з. [NUMBER] , під час руху заднім ходом, не переконався, що це буде безпечним, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб та скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем «Хонда», д.н.з. [NUMBER] , чим порушив вимоги п. 10.9 ПДР України. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Водій [PERSON] 19.02.2022 о 18 год 30 хв в м. Київ по просп. Повітрофлотському, 78, керував т.з. «Форд», д.н.з. [NUMBER] , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди з автомобілем «Хонда», д.н.з. [NUMBER] , залишив місце пригоди, чим порушив вимоги п. 2.10а ПДР. Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , [PERSON] є власником тз Ford Escape. У результаті відновлювального ремонту від ФОП [PERSON] позивачем отримано рахунок №3752/21022022 від 21 лютого 2022 року та акт виконаних робіт №3752/21022022 від 02 березня 2022 року на суму 15000,00 грн. З цих підстав просить позов задовольнити. На час розгляду справи відповідачем не надано доказів відшкодування шкоди у добровільному порядку. Частиною 2 ст.1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За приписами ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судам цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27 березня 1992 року роз`яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі (ч.1 ст.1192 ЦК України). За ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.27 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved