Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення. Позивач мотивує свої вимоги тим, що він з червня 2013 року по [INFO] проживав однією сім`єю з [PERSON] . Вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, утримували житло та разом проводили свій спільний час, в тому числі відпочинок. В період спільного проживання, ними були придбані товари для дому, зроблений ремонт в квартирі. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріусом було повідомлено, що у позивача відсутні документи, які б підтверджували право на спадкування після смерті [PERSON] за законом, так як вони не перебували в зареєстрованому шлюбі. Крім того, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернувся племінник померлої [PERSON] , який також себе вважає спадкоємцем після смерті [PERSON] . На підставі вищенаведеного просить встановити факт проживання однією сім`ю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу [PERSON] з [PERSON] , яка померла [INFO] . 23.10.2023 ухвалою Деснянського районного суду міста Києва, під головуванням судді [PERSON] відкрито провадження по справі, розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 14.11.2023, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа за єдиним унікальним номером 754/14489/23, номер провадження 2/754/5695/23, передана судді Бабко В.В. у зв`язку із звільненням судді [PERSON] 15.11.2023 ухвалою Деснянського районного суду міста Києва, під головуванням судді Бабко В.В., справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Дарини Геннадіївни про встановлення факту, що має юридичне значення, було прийнято до розгляду. Розгляд справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження. 19.12.2023 ухвалою Деснянського районного суду міста Києва, витребувано у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., належним чином завірену копію спадкової справи, заведену після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла, [INFO] . 12.01.2024 до суду від відповідача [PERSON] надійшли письмові пояснення, відповідно до яких зазначено, що він вважає себе належним спадкоємцем після смерті [PERSON] , так як є її племінником по родинній лінії. Вказує, що він особисто бачив позивача у квартирі тітки [PERSON] , там дійсно були його речі, він там постійно щось робив по дому. Також йому однозначно не відомо, чи дійсно сторони мали спільний бюджет, тобто разом утримували квартиру, купували речі та продукти харчування. Йому не відомо, чим мав [PERSON] якісь доходи для забезпечення таких витрат. У той же час, при ньому [PERSON] дійсно неодноразово приносив до квартири [PERSON] пакунки з магазину, купляв хороші речі у квартиру, при ньому купував новий телевізор та пральну машину через інтернет та він бачив їх доставку. Дійсно саме позивач оплачував комунальні платежі. Щодо того, що позивач з померлою десь відпочивали, відповідач однозначно стверджувати не може. Зазначає, що він не погоджується із тим, що [PERSON] з [PERSON] були сім`єю. Вказує, що вони дійсно проживали, і достатньо тривалий час, на його пам`яті з 2015 року. Відносини між ними були дуже близькі та теплі. [PERSON] , якій було самій в дійсності дуже важко, часто казала про бажання знайти достойного чоловіка, знайшла цього чоловіка у [PERSON] . Однак зазначає, що все ж таки, сім`я повинна існувати при належній реєстрації шлюбу. Просить суд належним чином встановити усі обставини справи та прийняти законне та обґрунтоване рішення. 05.02.2024 до суду від Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., на виконання ухвали суду, надійшла належним чином завірена копія спадкової справи, заведена після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла, [INFO] . 06.02.2024 від Київської міської ради надійшли письмові пояснення у справі, відповідно до яких зазначено, що постійне місце проживання [PERSON] є квартира [ADDRESS] . Докази того, що позивач здійснював поховання [PERSON] в матеріалах позовної заяви відсутні. Позивачем не додано доказів на підтвердження того, що він брав участь по утриманню квартири [PERSON] . Зазначають, що в справі відсутні належні докази на підтвердження ведення спільного господарства, наявність взаємних прав та обов`язків між позивачем та спадкодавцем. А тому позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на належних доказах. На підставі наведеного, просять суд ухвалити рішення відповідно до норм чинного законодавства. 14.02.2024 за клопотанням сторони позивача в судовому засіданні був допитаний свідок [PERSON] . Свідок [PERSON] зазначав, що він є другом позивача. Підтвердив, що [PERSON] та [PERSON] дійсно проживали разом як чоловік та дружина та мали спільний бюджет. Позивач [PERSON] в судове засідання, призначене на 12.03.2024 не з`явився. До суду від представника позивача - адвоката Ліндаєва О.С. надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання, призначене на 12.03.2024 не з`явився. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності. Просить суд ухвалити рішення згідно чинного законодавства. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., в судове засідання, призначене на 12.03.2024 не з`явився. До суду надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності з врахуванням фактичних обставин справи. Представник Київської міської ради, в судове засідання, призначене на 12.03.2024 не з`явився. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності їх представника. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних та доказів про встановлення факту, що має юридичне значення, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення за відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України, передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Суд, заслухавши учасників справи, свідка, дослідив подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] дійсно проживали разом як чоловік та дружина. Були пов`язанні спільним побутом, який ґрунтувався на спільному бюджеті, що підтверджується матеріалами справи, а саме чеками на придбання господарчих товарів та ліків, виписками з лікарні, фотокарткою та показами свідків. Крім того, на підтвердження того, що померла [PERSON] довіряла позивачу [PERSON] , як своєму чоловікові, позивачем додано до матеріалів справи копію Договору найму (оренди) житла з додатками. Відповідно до якого, [PERSON] отримував орендну плату за квартиру, яку померла здавала в оренду. Також суду бере до уваги пояснення відповідача [PERSON] , який є племінником померлої, і зазначав, що позивач [PERSON] разом з померлою [PERSON] дійсно проживали разом і достатньо тривалий час. Відносини між ними були дуже близькі та теплі. Позивач купував продукти харчування, сплачував комунальні послуги та купував побутову техніку. До того ж у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених свідком. Даних про його заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, його показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим доказам по справі. В судовому засіданні представником позивача були надані послідовні та логічні пояснення і докази про проживання однією сім`єю [PERSON] з померлої [PERSON] , що не викликають сумніву щодо їх достовірності, тому суд бере їх до уваги. Відповідно до частин першої, другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. За приписами частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати наявність у сукупності ознак, що притаманні наведеному визначенню. При цьому, слід зауважити, що таке проживання не є підставою для виникнення у чоловіка і жінки прав та обов`язків подружжя (частина друга статті 21 СК України). Отже, чоловік і жінка, які спільно проживають без шлюбу, можуть складати сім`ю, але статусу подружжя не набувають. Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Тобто, при застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Крім того, для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть. 20.07.2022 позивач [PERSON] звернувся з письмовою заявою про вступ в спадщину після смерті [PERSON] до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шавченко Д.Г. Нотаріусом було відкрито спадкову справу №5/2022 до майна померлої [PERSON] . 18.08.2023 [PERSON] також звернувся до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шавченко Д.Г., з письмовою заявою про вступ в спадщину після смерті [PERSON] . 18.08.2023 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шавченко Д.Г., було надано роз`яснення [PERSON] , що ним пропущений строк для прийняття спадщини. Згідно з положеннями ч.1 ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Стаття 1264 ЦК України передбачає, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу має значення для захисту матеріальних інтересів позивача, в тому числі права на спадкування. Отже суд вважає встановленим факт, що позивач спільно проживав з померлою [PERSON] , їхнім взаєминам були притаманні ознаки шлюбу і сім`ї, що підтверджується дослідженими судом доказами. Таким чином, позивачем доведено, що встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] має для нього юридичне значення. В іншому, окрім судового порядку, встановити такий факт він не має можливості, тому суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалюючи рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. У відповідності до ч. 1 ст.142 Цивільного процесуального кодексу України - у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з зазначеним вище, суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 536,80грн, та повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в сумі 536,80грн.

Outcome: approved