Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

АТ КБ "ПриватБанк" звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] з вимогою стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за Договором про іпотечний кредит №НАІ5GК0040300054 від 05.09.2019 року в розмірі 611376,15 грн., станом на 04.07.2023 року, яка складається з: 474096,35 грн. заборгованості за кредитом (тілом кредиту) та 137279,80 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом. Такі вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі Договору про іпотечний кредит №НАІ5GК0040300054 від 05.09.2019 року ПАТ КБ "ПриватБанк" зобов`язалося надати відповідачці [PERSON] грошові кошти в розмірі 602600,00 грн. у вигляді не відновлювальної кредитної лінії на цілі: придбання нерухомості - 505000,00 грн. та сплату страхових платежів 97600,00 грн., а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути кредит на умовах та в строки, визначені договором. У зв`язку із неналежним виконанням своїх зобов`язань позичальником, станом на 04.07.2023 року утворилась заборгованість перед АТ КБ "ПриватБанк", яка склала 611376,15 грн., що складається з: 474096,35 грн. заборгованості за кредитом (тілом кредиту) та 137279,80 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом, яку Банк просить суд стягнути на свою користь. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.08.2023 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в підготовчому судовому засіданні. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.11.2023 року закрито підготовче судове засідання по справі та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. 21.03.2024 року від уповноваженого представника позивача [PERSON] надійшла заява, в якій він просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, та не заперечував проти ухвалення у справі заочного рішення. Також, представник позивача зазначив, що розгляд справи не одноразово відкладався за заявами сторони відповідачки, проте за весь час розгляду справи ані відповідачка, ані її представник до судового засідання не з`явились, така поведінка сторони відповідача є затягуванням розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судові засідання, що були призначені на 21.09.2023 року, 16.10.2023 року, 14.11.2023 року, 05.12.2023 року, 18.01.2024 року, 27.02.2024 року не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась завчасно відповідно до вимог\~ст. 128 ЦПК України. Судові повістки були повернуті на адресу суду з відміткою відділення УДППЗ «Укрпошта» - «за закінченням терміну зберігання» та\~«адресат відсутній за вказаною адресою». З цього приводу слід зазначити, що відповідно до п.п. 2 та 7 ч. 2\~ЦПК України\~учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3\~ЦПК України\~передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Положеннями ч. 1\~ст. 223 ЦПК України\~передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В даному випадку відповідачка вважається такою, що належним чином повідомлена про дату судового розгляду справи, враховуючи наявні в матеріалах справи довідки поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки «адресат відсутній за вказаною адресою». Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у складі колегією суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23). Крім того, судові засідання призначені на 21.09.2023 року, 16.10.2024 року, 18.01.2024 року відкладались за клопотаннями сторони відповідача, з наданням можливості стороні відповідача ознайомитись з матеріалами справи та отримати правову допомогу. Так, 11.01.2024 року уповноважений представник відповідача [PERSON] ознайомилась з матеріалам справи. 08.03.2024 року від [PERSON] надійшла заява про її вихід зі справи, в якій вона просила суд виключити її дані про представника відповідача [PERSON] з вказаної справи. Вказані дії з боку сторони відповідачки, суд вважає направленими на затягування справи, та у зв`язку із повторною неявкою в судове засідання відповідачки, повідомленої належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (ч. 4\~ст. 223 ЦПК України). Також відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідачки, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, і від якої не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, зі згоди позивача по справі, суд вирішив за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що відповідачка будучи завчасно належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, повторно, без зазначення причин свого неприбуття, не з`явилась у судове засідання, враховуючи те, що підстав для визнання явки учасників справи обов`язковою для надання особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності, при цьому відповідно до частини 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши доводи позовної заяви, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (ч. 1\~ст. 13 ЦПК України). Положеннями ч. 1 ст. 77 вказаного нормативно-правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частина 2\~ст. 129 КУ України\~визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Аналогічні приписи передбачені ч. 3 ст.\~12\~та ч. 1 ст.\~ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 82 цього кодексу. Частиною 2 ст.\~77\~та ч. 1 ст.\~82 ЦПК України\~встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Встановлено, що 05.09.2019 року між АТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит №НАІ5GК0040300054, згідно якого були надані кредитні кошти в розмірі 602600,00 грн. у вигляді не встановлювальної кредитної лінії на цілі: придбання нерухомості - 505000,00 грн. та сплату страхових платежів 97600,00 грн. Позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути кредит на умовах та в строки, визначені договором Згідно з п. 1 п.п. 1.1.1 договору проценти за користування кредитом встановлені в наступному розмірі: 20,9% річних - розмір процентної ставки за користування кредитом, що встановлений кредитом з дня підписання договору та діє протягом усього часу кредиту. При цьому, розмір реальної річної ставки за користування кредитом складає 25,09% річних. Згідно з п. 1 п.п. 1.2 договору тип процентної ставки за договором - фіксована. Відповідно до п. 1 п.п. 1.3 договору, термін повернення кредиту - в дати, встановлені графіком погашення кредиту, але не пізніше 05.09.2036 року включно. Відповідно до п. 1 п.п. 5 договору кредит надавався на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. У п. 1 п.п. 2.3 вказаного договору сторонами обумовлено, що позичальник зобов`язується щомісячно до 5 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладення цього договору, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані кредитором відсотки ануїтетними платежами в розмірі, зазначеному відповідно до Графіку погашення Кредиту, шляхом зарахування на рахунок, відкритий у Кредитора. Останній аутентичний платіж позичальник зобов`язується здійснити не пізніше 05.09.2036 року. Відповідно до п. 1 п.п. 1.9 Договору, сторони дійшли згоди, що в разі настання будь-якої обставини, а саме: неповернення позичальнику кредиту в термін, зазначений п. 1.3 договору, починаючи з дня, що є наступним за днем дати повернення кредиту, та/або в разі настання обставин, передбачених п. 5.2.4 договору, починаючи з дня, що наступним за останнім днем дії Договору (в разі розірвання договору в судовому порядку), окрім процентів за користування кредитом, передбачених п.п. 1.1.1, 1.8 Договору, позичальник зобов`язується сплатити на користь Кредитора заборгованість по Кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 265 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у розмірі 41,8% річних від простроченої суми заборгованості за тілом кредиту. Банк свої зобов`язання виконав повністю та надав [PERSON] обумовлену договором суму грошових коштів, [PERSON] зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором про іпотечний кредит №НАІ5GК0040300054 від 05.09.2019 року в розмірі 611376,15 грн., станом на 04.07.2023 року, яка складається з: 474096,35 грн. заборгованості за кредитом (тілом кредиту) та 137279,80 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом. Вказана заборгованість підтверджується випискою по картковому рахунку, який не спростований відповідачкою. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу та інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості. Частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У відповідності до\~ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст.\~611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.\~625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею\~629 ЦК України\~визначено, що\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. 23.03.2023 року Банком на адресу відповідачки [PERSON] було надіслано повідомлення-вимогу щодо необхідності сплати заборгованості №30.1.0.0/2-90905НАІ5S16M. Проте, всупереч вимог статті 1050 ЦК України боржниця односторонньо порушила свої зобов`язання за кредитним договором, то, за цієї обставини, позивач вправі вимагати повернення кредитної заборгованості та здійснення належних виплат, передбачених кредитним договором. Верховний Суд у своїй постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 569/15311/21 (провадження № 61-11750св22) наголосив на тому, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19 зазначив, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем). До подібних висновків дійшов Верховний Суду у постанові від 22 червня 2022 року у справі № 296/7213/15, провадження № 61-10125 св 21. З урахуванням наведеного, суд вважає, що в ході судового розгляду цієї справи знайшли своє підтвердження н алежними, допустимими та достатніми доказами обставини, на які позивач посилалася в обґрунтування своєї позовної вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитом (тілом кредиту) за Договором про\~іпотечний кредит\~№НАІ5GК0040300054\~від 05.09.2019\~року в розмірі 474096,35 грн. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Умовами кредитного договору було передбачено відповідальність позичальника у виді сплати процентів як за правомірне користування кредитними коштами, так і за неправомірне користування цими коштами, так як ці проценти охоплюються диспозицією частини другої статті 625 ЦК України. Враховуючи обставини справи в сукупності і взаємозв`язку із нормами права, якими вони врегульовані, суд приходить до висновку про те, що вимоги Банку про стягнення з відповідачки заборгованості за відсотками за користуваням кредитом в розмірі 137279,80 грн. є обґрунтованими, доведеними та підлягають до задоволення в повному обсязі. За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Так, при зверненні до суду позивачем понесені витрати на оплату судового збору у розмірі 9170,64 грн. Зважаючи на задоволення позовних вимог, витрати позивача з оплати судового збору підлягають відшкодуванню на його користь за рахунок відповідача у розмірі 9170,64 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved