Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

В липні 2022 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та третьої особи без самостійних вимог про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дитини та встановлення опіки над малолітньою дитиною, посилаючись на те, що вона є бабусею по лінії батька малолітнього [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Батько дитини позбавлений батьківських прав. Крім того, відповідач як матір дитини безвідповідально відноситься до своїх батьківських обов`язків, залишила дитину, коли останній було 7 місяців, та з того часу більше з нею не спілкувалася, умисно ухиляється від виховання дитини, матеріально її не підтримує. Просила суд позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітньої дитини, стягнути з відповідача щомісяця аліменти на дитину в розмірі 2618 гривень та призначити її опікуном над малолітньою дитиною. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник третьої особи подав до суду заяву, в якій не заперечував щодо задоволення позову, просив справу розглянути у його відсутності. Ухвалою суду від 26 вересня 2022 року на виконання вимог п. 8 ч. 1 ст. 258 ЦПК України було надано судове доручення про вручення судових документів та проведення окремих процесуальних дій до компетентного органу республіки Молдова за місцем проживання відповідача. На виконання вказаного доручення компетентним судом республіки Молдова було надано витяг з протоколу судового засідання та пояснення відповідача, в яких відповідач [PERSON] позов не визнала та пояснила суду, що не бажає втратити батьківський зв`язок із своїм рідним сином. Вказує, що останній раз бачилась зі своїм сином 4-5 років тому назад, приблизно 2-3 рази дзвонить своєму сину. На теперішній час проживає в Республіці Молдова, однак повернутись в Україну не бажає, оскільки зараз тут тривають військові дії у зв`язку із збройною агресією зі сторони російської федерації та позивач створює їй перешкоди у спілкуванні та відвідуванні її рідної дитини, тому просила відмовити у задоволенні позову. Свідки [PERSON] та [PERSON] показали суду, що вони є сусідами позивача, яка є бабусею малолітнього [PERSON] .. Відповідач є матір`ю [PERSON] , проте більше 12 років назад залишила дитину на позивача та виїхала за кордон. З того часу вона не підтримує зв`язок із дитиною та її вихованням не займається. Суд, з`ясувавши правові позиції сторін та обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, дійшов висновку про задоволення позову з наступних правових підстав. Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати свою дитину, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати їх до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язків батьківського піклування щодо неї. Згідно ст. 164 вказаного кодексу, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею дев`ятою Конвенції ООН про права дитини 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Судом встановлено, що відповідач є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Рішенням Новоселицького районного суду від 09 грудня 2021 року було позбавлено батьківських прав батька [PERSON] відносно свого сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Магальської сільської ради Чернівецького району від 07 липня 2022 року було затверджено висновок про доцільність призначення позивача опікуном над своїм онуком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до розпорядженням Магальської сільської ради № 1/6-0/д від 09 січня 2022 року малолітнього [PERSON] влаштували в сім`ю позивача, яка проживає по [ADDRESS] . З довідки Острицького ліцею Магальської сільської ради слідує, що дитина [PERSON] відвідує даний заклад. Дитину до школи приводить та забирає бабуся, за 5 років навчання в даному навчальному закладі освіти мати жодного разу не відвідувала свою дитину. З довідки КНП «Магальська амбулаторія загальної практики-сімейної медицини» вбачається, що дитину [PERSON] до лікаря постійно супроводжує бабуся [PERSON] .. Дитина здорова, доглянута. Окрім того, з акту обстеження умов проживання дитини вбачається, що малолітній [PERSON] забезпечений хорошими умовами для проживання та позивачем створені всі необхідні умови для онука, який проживає без своїх батьків. Відповідно до рішення органу опіки та піклування виконавчого комітету Магальської сільської ради № 34 від 13 квітня 2022 року відповідача доцільно позбавити батьківських прав щодо її дитини. Не дивлячись на невизнання відповідачем позову, з матеріалів справи вбачається, що відповідач умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своєї дитини, матеріально її не забезпечує, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не цікавиться її життям, фактично без поважних причин самоусунулась від своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини. В порядку ст. 171 Сімейного кодексу України суд вислухав думку малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який пояснив, що на даний час він проживає разом із бабусею. Він свою маму не знає, оскільки вона змалку залишила його на бабусю. Мати його жодного разу не відвідувала, не дзвонила. Він її взагалі не пам`ятає, все його життя за ним доглядала його рідна бабуся. Тим самим, малолітня дитина [PERSON] спростувала пояснення відповідача про те, що вона бачила дитину приблизно 4-5 років назад та дзвонить їй 2-3 рази в тиждень. Окрім того, як вбачається з матеріалів доручення про вручення судових документів та проведення окремих процесуальних дій до компетентного органу республіки Молдова відповідач створила іншу сім`ю та не виявляє бажання про свій приїзд до рідно сина. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року за № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи, що відповідач свідомо ухиляється від виховання своєї дитини, матеріально не забезпечує її, не спілкується з нею та не цікавиться її фізичним та духовним розвитком, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про позбавлення її батьківських прав. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідно до положень ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При цьому, суд у відповідності до вимог ст. 182 СК України враховує матеріальне становище та стан здоров`я дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатного віку, наявність у нього рухомого та нерухомого майна та інші обставини, що мають істотне значення. Слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом ч. 1 ст. 184 СК України суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі за заявою одержувача. Приймаючи до уваги, що дитина перебуває на утриманні позивача, відповідач як матір також зобов`язана приймати участь в утриманні своєї малолітньої дитини, суд вважає за необхідне одночасно стягнути аліменти з відповідача на утримання своєї дитини в мінімальному рекомендованому розмірі аліментів на одну дитину на час звернення позивача до суду. Суд, визначаючи час з якого слід присудити аліменти на дитину, приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 14 липня 2022 року, а відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Опіка і піклування є особливою формою державної турботи про малолітніх (до 14 років) та неповнолітніх дітей (з 14 до 18 років), що встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування (ст. 243 СК України). Згідно ст.ст. 55, 58 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. У відповідності до ч. 2 ст. 243 СК України опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Отже, враховуючи висновок органу опіки та піклування Магальської сільської ради Чернівецького району про призначення [PERSON] опікуном над її малолітнім онуком [PERSON] , оскільки, судом вирішено питання про позбавлення батьківських прав щодо матері та батька дитини, суд дійшов висновку про встановлення опіки над малолітнім [PERSON] , який позбавлений батьківського піклування та призначення його опікуном позивача відповідно до подання органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути суму судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів на дитину. На підставі ст.ст. 150, 155, 164-167, 181-184, 243 Сімейного кодексу України, ст.ст. 55, 58, 60 ЦК України, суд

Outcome: approved