Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

У грудні 2023 року [PERSON] звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що є потерпілим у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань з № 12018100050001260 від 17.02.2018 року відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 286 КК України. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 15.02.2021 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності. Вказаною ухвалою встановлено, що [PERSON] скоїв ДТП, в результаті якої він отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. Оскільки вказане правопорушення [PERSON] причинила його здоров`ю значної моральної шкоди, яка полягає в перенесенні фізичних і душевних страждань протягом тривалого часу, [PERSON] просить стягнути на його користь з [PERSON] 119 813 грн. 00 коп. моральної шкоди. Судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в порядку письмового провадження) на підставі ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 18.12.2023 року. У поданому відзиві на позовну заяву [PERSON] заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом установлено, що згідно ухвали Оболонського районного суду мітса Києва від 15.12.2021 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження № 12018100050001260, відкрите відносно нього 13.02.2018 року за ч. 1 ст. 286 КК України закрито. Вказаною ухвалою встановлено, що 16.02.2018 року, близько 15 год. 40 хв., за адресою: м. Київ, перехрестя вул. Дніпроводської та вул. Богатирської, [PERSON] керуючи мікроавтобусом марки «Volkswagen LT-35», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись із пасажирами у салоні по другорядній дорозі вул. Дніпроводської, зі сторони Мінського шосе, у напрямку м. Вишгород, в крайній правій смузі руху, на перехресті нерівнозначних доріг, проігнорував дорожній знак 2.1 ПДР України («Дати дорогу»), порушуючи вимоги п. 16.11 ПДР України, не надав дорогу автомобілю швидкої медичної допомоги марки «Peugeot Boxer», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який на той час рухався із пасажирами у салоні по головній дорозі вул. Богатирської, зі сторони вул. Полярної, у напрямку вул. Дніпроводської у м. Києві і на перехресті виконував лівий поворот у напрямку Мінського шосе, внаслідок чого між вказаними транспортними засобами сталося зіткнення від якого мікроавтобус Volkswagen LT-35», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] перекинувся, допустивши зіткнення із автомобілем марки «Mitsubishi Lancer», р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який на той час рухався по головній дорозі вул. Дніпроводської, зі сторони м. Вишгород, у напрямку Мінського шосе. В результаті вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди пасажир мікроавтобуса марки «Volkswagen LT-35, д.н.з. [NUMBER] [PERSON] та водій автомобіля швидкої медичної допомоги марки «Peugeot Boxer», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження (а.с. 3). Як вбачається з висновку експерта №042-473-2019 від 15.03.2019 року, складеного в рамках кримінального провадження № 12018100050001260 від 13.02.2018 року у [PERSON] наявні переломи тіл 5,6 шийних хребців та відрив особистого відростку тіла 4 шийного хребця, що потребує строк відновлення понад 21 добу та відноситься до середнього ступеню тяжкості тілесного ушкодження (а.с. 6-11). Розлад здоров`я [PERSON] у період з 22.02.2018 року по 04.05.2018 року включно та у період з 14.05.2018 року по 04.06.2018 року включно підтверджується листками непрацездатності серії АДІ № 223804 від 22.02.2024 року, серії АДІ № 221206 від 23.03.2024 року, серії АДІ № 224979 від 26.04.2024 року, серії АДІ № 365401 від 14.05.2018 року, серії АДІ № 397253 від 30.05.2018 року та серії АДІ № 225846 від 31.06.2018 року (а.с. 16-19). Частиною 1 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її заподіяла, за наявності її вини. Згідно ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. За змістом п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31 березня 1995 року (зі змінами й доповненнями) - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи характер й обсяг фізичних та моральних страждань потерпілого, порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, часу та зусиллях направлених для їх відновлення, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про те, що компенсація моральної шкоди, повинна бути визначена в грошовій формі у розмірі 50 000 грн. При цьому доводи [PERSON] , викладені у відзиві на позовну заяву не спростовують встановлених у справі фактичних обставин та зроблених на підставі них висновків. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскільки при зверненні до суду, позивач звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073 грн. 60 коп.

Outcome: partial