Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що 29.12.2022 між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] було укладено договір позики № 4980594, а 13.07.2023 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 13-07/2023, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 41 080,00 грн, з яких: 13 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 28 080,00 грн - сума заборгованості за процентами на прострочену позику. Крім того, 24.02.2023 між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 00-6971385, а 30.08.2023 між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 30082023/2, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20 325,00 з яких: 5 250,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 075,00 грн - сума заборгованості за простроченими відсотками. Вказану заборгованість відповідачем не погашено. У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за договором позики № 4980594 в розмірі 41 080,00 грн та за договором кредитної лінії № 00-6971385 в розмірі 20 325,00 грн та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак просив розгляд даної справи здійснювати без його участі та не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач у судове засідання не з`явилася, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Правом на подання відзиву відповідач не скористалася та не подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З урахування викладеного вище, суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, через неявку всіх учасників справи. При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема. Ухвалою суду відкрито провадження у справі. Ухвалою суду постановлено заочний розгляд справи. Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права. Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Суд, встановив, що 29.12.2022 між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] було укладено договір позики № 4980594, підписано одноразовим ідентифікатором (у відповідності з п.п. 9.1 Договору). Відповідно до п.п. 2.3.3. Договору сума позики 13 000,00 грн. Згідно з п.п. 2.3.4. Договору строк позики до 19.03.2023 (80 днів). Підпунктами 2.4.1.-2.4.3. пункту 2 Договору встановлено, що акційна процентна ставка, фіксована 1,43000% на день, застосовується протягом першого розрахункового періоду у разі наявності акційних пропозицій та діє лише за умови дотримання позичальником умов оплати заборгованості за цієї ставкою відповідно до п. 3.1.1. цього Договору. Базова процентна ставка, фіксована 2,20000% на день застосовується протягом першого розрахункового періоду відповідно до п. 3.1.2. цього Договору, а також у разі продовження строку позики протягом першого розрахункового періоду. Основна процентна ставка, фіксована 3,00000%. Відповідно до п.п. 10.1.5. п. 10 Договору позики відповідач підтвердив, що вивчив та повністю погоджується з умовами Правил надання фінансових послуг ТОВ «МАНІФОЮ», які є невід`ємною частиною Договору, а також вивчив та повністю погоджується з умовами цього Договору позики. 07.02.2023 між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до договору позики № 4980594 від 29.12.2022, згідно з умовами якої строк користування позикою продовжено до 28.04.2023 (80 днів), дата повернення позики 28.04.2023. Базова процентна ставка 2,20000% на день; основна процентна ставка 3,00000% на день. 13.07.2023 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 13-07/2023. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 13-07/2023 від 13.07.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 41 080,00 грн, з яких: 13 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 28 080,00 грн - сума заборгованості за процентами на прострочену позику. 24.02.2023 між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії № 00-6971385, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в сумі 5250,00 грн. Строк дії кредитної лінії 120 днів, позичальник зобов`язаний повернути кредит до 24.06.2023. Тип процентна ставка фіксована, знижена процентна ставка становить 2,50% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується виключно в межах строку надання кредиту, але не більше перших 20 днів користування кредитом, тобто з 1 по 20 день включно. Стандартна процентна ставка складає 2,50% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується в межах строку надання кредиту, після 20 дня користування кредитом, починаючи з 21 дня користування кредитом, по день повернення кредиту (п.п. 1.2.-1.4.2. Договору). Згідно з п.п. 7.10. п. 7 Договору, цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони кредитодавця в особистий кабінет позичальника для ознайомлення та підписання. Договір набирає чинності з моменту його підписання аналогом власноручного підпису кредитодавця, що відтворений засобами копіювання та накладенням кваліфіковано електронної печатки кредитодавця і електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється позичальнику на номер телефону, повідомлений останнім у заяві на отримання кредиту. 30.08.2023 між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 30082023/2. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 30082023/2від 30.08.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20 325,00 з яких: 5 250,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 075,00 грн - сума заборгованості за простроченими відсотками. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Позивач як на підставі заявлених вимог посилається на те, що слід стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 41 080,00 грн, у зв`язку із порушенням зобов`язання за договором позики № 4980594 від 29 грудня 2022 року, а також заборгованість в розмірі 20 325,00 грн, у зв`язку із порушенням зобов`язання за договором кредитної лінії № 00-6971385 від 24 лютого 2023 року. Суд погоджується з такими аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Зібрані докази вказують на те, 29.12.2022 та 24.02.2023 [PERSON] укладала з різними фінансовими компаніями в електронній формі кредитні договори, за умовами яких фінансові компанії перераховували на картковий рахунок відповідачу кредитні кошти, а та зобов`язалася повернути кредити та сплатити проценти за користування кредитними коштами в порядку, визначеному договорами. Після закінчення строку кредитування [PERSON] не повернула грошові кошти та не сплатила проценти за користування ними. У подальшому фінансові компанії відступили ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до [PERSON] за кредитними договорами, про що свідчать договори факторингу № 13-07/2023 від 13.07.2023 та № 30082023/2 від 30.08.2023. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Таким чином, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.03.2021 року у справі №906/1174/18 (провадження №12-1гс21, п. 38) навела такі ознаки, що притаманні договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Як вбачається зі змісту договорів факторингу № 13-07/2023 від 13.07.2023, укладеного між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» та № 30082023/2 від 30.08.2023, укладеного між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», а також складених на виконання даних договорів витягів з реєстрів боржників, право вимоги за договорами № 00-6971385, укладеним між [PERSON] та ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та № 4980594, укладеним між [PERSON] та ТОВ «МАНІФОЮ», перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] не виконала зобов`язання за кредитними договорами, а тому з неї на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» слід стягнути заборгованість. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону). Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону). Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості, заборгованість до стягнення з [PERSON] за кредитним договором № 4980594 від 29.12.2022 станом на 31.12.2023 становить 41 080,00 грн, з яких: 13 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 28 080,00 грн - сума заборгованості за процентами на прострочену позику. Також як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості, заборгованість до стягнення з [PERSON] за кредитним договором № 00-6971385 від 24.02.2023 станом на 31.12.2023 становить 20 325,00 з яких: 5 250,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 075,00 грн - сума заборгованості за простроченими відсотками. Таким чином, відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов`язання за вищевказаними кредитними договорами, в результаті чого виникла заборгованість на загальну суму в розмірі 61 405,00 грн. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача. За таких обставин, суд дійшов висновку, що в даному випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача щодо порядку погашення заборгованості за кредитними договорами, та вважає, що позов підлягає до задоволення, шляхом стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за договором позики № 4980594 в розмірі 41 080,00 грн та за договором кредитної лінії № 00-6971385 в розмірі 20 325,00 грн. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, оскільки позов задоволено, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 3 028,00 грн сплаченого судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved