Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

Адвокат Гулько Жанна Вікторівна в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що сторони перебували в шлюбі, під час якого народився син [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано. На даний час між сторонами триває спір щодо визначення місця проживання дитини. 17.03.2021 позивачу розпорядженням Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації було визначено порядок зустрічей з сином, який проживав разом з батьком. З 19.05.2023 син мешкає разом з матір`ю, знаходиться на її утриманні, яка повністю забезпечує дитину усім необхідним, а також сплачує освітні послуги за навчання у ПП «Навчальний заклад «Європейський колегіум». Відповідач самоусунувся від будь-якого фінансового утримання дитини. Попередній орієнтовний розмір витрат на правову допомогу становить 15000 грн. Просила стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. 16.01.2024 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 29.02.2024 судом постановлено ухвалу про відмову відповідачу у задоволенні клопотання про розгляд цивільної справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] з 06.09.2013 перебували в шлюбі. Шлюб між сторонами був розірваний на підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20.12.2017. [PERSON] народився [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] . 07.02.2020 відкрито виконавче провадження №61190046 щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого Дніпровським районним судом міста Києва 20.12.2019 №755/11777/19 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.07.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Станом на 01.10.2023 заборгованість [PERSON] по аліментам становить 55468,70 грн. 17.03.2021 розпорядженням Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації №127 [PERSON] було визначено порядок зустрічей з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , який фактично проживав разом з батьком [PERSON] . Згідно з актом обстеження умов проживання від 23.05.2023 та від 26.05.2023 малолітній [PERSON] , [INFO] , фактично проживає з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Між батьками триває спір щодо визначення місця проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з матір`ю. 26.08.2023 [PERSON] склала заяву про приєднання до договору про надання освітніх послуг за дистанційною формою навчання [PERSON] , [INFO] , в ПП «Навчальний заклад «Європейський колегіум» на 2023-2024 навчальний рік. Матір забезпечує отримання дитиною медичних послуг та відповідних обстежень у випадку необхідності. Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1-2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , з травня 2023 року проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Зазначена обставина підтверджена актами обстежень умов проживання, складеними уповноваженими органами Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації. Відтак, оскільки дитина проживає з матір`ю, то остання правомірно вимагає стягнення з відповідача аліментів на утримання сина, що передбачено ч. 3 ст. 181 СК України. При цьому наявність між сторонами іншого спору щодо визначення місця проживання дитини не перешкоджає вирішенню питання про стягнення аліментів, оскільки фактичне місце проживання дитини встановлено. Суд відзначає, що відповідач має конституційний обов`язок утримувати свого неповнолітнього сина до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів судом враховується, що відповідач є працездатною особою, відомості про хвороби відповідача, наявність у нього на утриманні інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб відсутні. Виходячи з визначеного законодавством обов`язку батьків щодо утримання неповнолітніх дітей, враховуючи, що відсутні відомості про те, що відповідач не має на утриманні інших дітей або непрацездатних осіб, що він є працездатною особою, враховуючи його доходи та витрати, суд вважає можливим визначити аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На думку суду, вказаний розмір аліментів є співмірним із тими відомостями та доказами. Аналізуючи обставини, встановлені у судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що аліменти, визначені судом, на утримання дитини, забезпечать матеріальні потреби дитини з урахуванням її віку і стану здоров`я, а також забезпечать нормальні фізіологічні потреби. При визначенні розміру аліментів, суд виходить також із засад розумності та справедливості, вимог забезпечення належного матеріального утримання дітей та їх гармонійного розвитку. Зважаючи на рівність обов`язку батьків по утриманню дитини, виходячи із принципу якнайкращого забезпечення інтересів дітей, на користь яких стягуються аліменти, суд вважає, що визначений розмір аліментів, є помірним для відповідача. Вирішуючи питання щодо дати початку стягнення аліментів, суд відзначає, що відповідно до приписів ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а тому аліменти мають бути стягнуті, починаючи з 29.11.2023. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Згідно з ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судового збору у сумі 1073,60 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову до суду відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved