Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом з проханням: виділити в натурі належну їй частину будинку [ADDRESS] ; визнати за нею право власності на 1/5 частину земельної ділянки площею 0,02 га кадастровий №3220883201:01:012:0024 за адресою [ADDRESS] ; вселити її в будинок [ADDRESS] (т.1 а.с.1-3.). Позов обґрунтовано наступним. Донька позивача перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2015 року проведено поділ спільного майна подружжя, визнано за донькою позивача [PERSON] право власності на частину житлового будинку [ADDRESS] . 25 липня 2016 року [PERSON] подарувала позивачу 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] . Житловий будинок загальною площею 251,8 кв.м., житловою площею 138,5 кв.м. складається з наступних приміщень: 1-1 прихожа, площею 12,0 кв.м.; 1-2 коридор, площею 3,8 кв.м.; 1-3 котельня, площею 2,5 кв.м.; 1-4 кухня, площею 17,6 кв.м.; 1-5 санвузол, площею 7,9 кв.м.; 1-6 житлова кімната, площею 19,5 кв.м.; 1-7 вітальня, площею 30,6 кв.м.; 1-8 східцеві, площею 12,2 кв.м.; 1-9 житлова кімната, площею 12,8 кв.м.; 1-10 санвузол, площею 17,4 кв.м.; 1-11 житлова кімната, площею 15,9 кв.м.; 1-12 гардеробна, площею 9,3 кв.м.; 1-13 житлова кімната, площею 22,8 кв.м.; 1-14 житлова кімната, площею 41,9 кв.м.; 1-15 житлова кімната, площею 25,6 кв.м. На земельній ділянці розташовані також надвірні споруди: баня літ. «Б», навіс літ. «В», ями вигрібні літ. «Л», «Н», «У». Житловий будинок побудований на земельній ділянці, розміром 0,0932 га, кадастровий № 3220883201:01:012:0024 за адресою [ADDRESS] , яку відповідачу подарувала його бабуся [PERSON] , відповідно до договору дарування від 06.09.2008 року. На земельній ділянці також влаштована колонка питна під літ. «К», земельна ділянка має огорожу та ворота, які за технічною документацією мають нумерацію № [NUMBER] , № 2, № 3. Зазначає, що в травні 2014 року відповідач вигнав доньку позивача з дитиною з будинку, в якому вони мешкали постійно і з цього часу [PERSON] була позбавлена можливості користуватися належним їй майном. Також зазначає, що донька подарувала їй належну їй частину будинку на підставі Договору дарування від 25 липня 2016 року. Разом із цим відповідач [PERSON] добровільно відмовляється провести поділ будинку та визначити порядок користування будинком, у зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою судді від 25.22.2016 позовну заяву було залишено без руху (т.1 а.с.30). Ухвалою судді від 08.12.2016 відкрито провадження у справі та призначено до попереднього судового засідання (т.1 а.с.38). У попередньому засіданні 14.03.2017 відповідач [PERSON] позов не визнав (т.1 а.с.91-92). Ухвалою від 14.03.2017 призначено справу до судового розгляду (т.1 а.с.94). Ухвалою суду від 21 липня 2017 року було задоволено клопотання представника позивача адвоката Кравченко К.М. призначити по даній цивільній справі судову будівельну земельно-технічну експертизу та зупинено провадження у справі. . Ухвалою суду від 21 липня 2017 року було задоволено клопотання представника позивача адвоката Кравченко К.М. призначити по даній цивільній справі судову будівельну земельно-технічну експертизу. Постановою Апеляційного суду Київської області від 10 жовтня 2017 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2017 року залишено без змін (т.1 а.с.220-222). Ухвалою від 30 січня 2019 року провадження у справі було поновлено та призначено до підготовчого засідання (т.2 а.с.86). Ухвалою суду від 15.07.2019 року провадження у справі було зупинено на час проведення експертизи (т.2 а.с.105-106) Ухвалою від 16.12.2021 провадження у справі було поновлено та призначено до підготовчого засідання (т.2 а.с.125). Протокольною ухвалою суду від 23.11.2022 за заявою представника позивача [PERSON] до участі у справі в якості співвідповідача було залучено [PERSON] (т.2 а.с.162-163). Ухвалою від 19.04.2023 справу було призначено до судового розгляду (т.2 а.с.191). Ухвалою від 04.10.2023 витребувано у Головного управління Держгеокадастру у Київській області: витяг з Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки площею 0,0932га кадастровий номер земельної ділянки 3220883201:01:012:0024. Витребувано у приватного нотаріуса приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Басенко Катерини Миколаївни: належним чином засвідчені копії матеріалів нотаріальної справи, на підставі яких було укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 27 січня 2020 року, реєстровий №221 (т.2 а.с.219-221). У судове засідання позивач та його представник не з`явились, від представника [PERSON] надійшло клопотання, з проханням розгляд справи проводити без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилися. Відповідач [PERSON] направив до суду клопотання розглянути справу без його участі (т.2 а.с.204). Відповідач [PERSON] про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань до суду не направив. с Відповідно до вимог ст. ст.128, 223, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу проводити про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до вимог ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. 3 ст.12, ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України). У судовому засіданні встановлено, що згідно з Договором дарування земельної ділянки від 06.09.2008 року, посвідченим [PERSON] , приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області, за реєстровим №1605, відповідач [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) (ОБДАРОВАНИЙ) отримав у дар земельну ділянку розміром 0,0932 га від загальної площі земельної ділянки 0,1864 га, розташовану за адресою: Київська область, Бориспільський район, с.Гора, Гірської сільської ради, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку (т.1 а.с.12-13). У зв`язку з цим приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Черних Н.В. зроблено відповідну відмітку на Державному акті на право власності на земельну ділянку Серія КВ №078512, виданому 24.09.2004 на ім`я [PERSON] (ДАРУВАЛЬНИК) Бориспільським районним відділом земельних ресурсів на підставі рішення Гірської сільської ради від 27 листопада 1997 року та зареєстрованого у Книзі записів реєстрації Державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, Договорів оренди землі за №51 (т.1 а.с.70-71). Встановлено, що згідно із рішенням Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області від 23 січня 2009 року №1175-20-V (т.2 а.с.30) [PERSON] дозволено виготовити через проектну групу при головному архітекторові району будівельний паспорт на самовільне будівництво житлового будинку в [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0, 0932 га. На підставі вказаного рішення Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області було виготовлено Паспорт на забудову садиби в сільському населеному пункті України, зареєстрований у головного архітектора району Бориспільської районної державної адміністрації Київської області за №15 03.02.2009 року (т.1 а.с.132-143). 25.08.2011 ПК Бориспільської районної ради «Бориспільське районне Бюро технічної інвентаризації» було виготовлено Технічний паспорт на житловий будинок на ім`я [PERSON] : будинок [ADDRESS] (т.1 а.с.144-148, т.2 а.с.56-61). Згідно з даними технічної інвентаризації будинок двоповерховий, з мансардою, 2008 року забудови загальною площею - 251,8 кв.м., у тому числі житлова 138,5 кв.м. та складається з наступних приміщень: -1-1 прихожа, площею 12,0 кв.м.; 1-2 коридор, площею 3,8 кв.м.; 1-3 котельня, площею 2,5 кв.м.; 1-4 кухня, площею 17,6 кв.м.; 1-5 санвузол, площею 7,9 кв.м.; 1-6 житлова кімната, площею 19,5 кв.м.; 1-7 вітальня, площею 30,6 кв.м., разом по першому поверху : загальна площа 93,9 кв.м., житлова 19.5 кв.м.; - 1-8 східцеві, площею 12,2 кв.м.; 1-9 житлова кімната, площею 12,8 кв.м.; 1-10 санвузол, площею 17,4 кв.м.; 1-11 житлова кімната, площею 15,9 кв.м.; 1-12 гардеробна, площею 9,3 кв.м.; 1-13 житлова кімната, площею 22,8 кв.м. разом по другому поверху: загальна площа 90,4 кв.м., житлова -51,5 кв.м.; - 1-14 житлова кімната, площею 41,9 кв.м.; 1-15 житлова кімната, площею 25,6 кв.м., разом по мансарді: загальна (житлова) площа 67,5 кв.м. (т.2 а.с.58). На земельній ділянці розташовані також надвірні споруди: баня літ. «Б» (рік побудови - 2008 ), навіс літ. «В» (рік побудови - 2008), яма вигрібна літ. «Л» (рік побудови - 2008 ), яма вигрібна «Н» (рік побудови - 2008 ), яма вигрібна «У» (рік побудови - 2008 ), колонка питна літ. «К» (рік побудови 2008), ворота металеві літ. «№1» (рік побудови - 2010), огорожа з/б плити «№2» (рік побудови 2010), огорожа дерев`яна «№3» (рік побудови - 2010) яма вигрібна (т.2 а.с.58- на звороті). 18.05.2009 на підставі рішення Виконавчого комітету Гірської сільської ради від 27.02.2009 року №23 було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] , що посвідчує право приватної власності [PERSON] на домоволодіння, розташовану за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.9). Право приватної власності [PERSON] на вказане домоволодіння було зареєстровано згідно із Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19.09.2009, виданого Бориспільським районним бюро технічної інвентаризації (т.1 а.с.11). Встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2015 року (справа №359/11857/14ц було задоволено позов [PERSON] , визнано за нею в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на частину домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.14-15). За змістом вказаного рішення судом встановлено, що з 10 лютого 2007 року по 03 грудня 2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі у 2008 році ними був збудований житловий будинок : [ADDRESS] , що визнається сторонами та підтверджується копією рішення Гірської сільської ради від 23.01.2009 року №1175-20-V, копією паспорту на забудову садиби. Право власності на вищевказаний будинок було зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.05.2009 року. Спірний будинок збудований на земельній ділянці власником якої є відповідач, що підтверджується відповідним договором дарування від 06 вересня 2008 року. Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 42070014 від 11.08.2015 за [PERSON] 06.08.2015 було зареєстровано право спільної часткової власності на житлового будинку, який розташоване за адресою: [ADDRESS] , з господарськими будівлями і спорудами: баня літ. «Б», навіс літ. «В», огорожа №1-№3, колонка питна літ. «К», ями вигрібні літ. «Л», «Н», «У» (т.1 а.с.10). У подальшому на підставі Договору дарування частин житлового будинку від 25 липня 2016 року, посвідченого Варповською О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим №2938, позивач [PERSON] ( [NUMBER] ) (ОБДАРОВАНА) отримала від [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) (ДАРУВАЛЬНИК) отримала в дар частину житлового будинку [ADDRESS] ) (т.1 а.с.6). За змістом п.1 Договору дарування вказаний житловий будинок з мансардою (2008 року побудови) має загальну площу 251,8 кв.м., житлову площу 138,5 кв.м., зазначений на плані літерою «А-ІІ», а також господарчі та побутові будівлі і споруди: баня літ. «Б», навіс літ. «В», огорожа №1-№3, колонка питна літ. «К», вигрібні ями лі. «Л», «Н», «У». Згідно із Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 64288963 від 25.07.2016 (т.1 а.с.7-8) за позивачем [PERSON] на підставі вищевказаного Договору дарування 25.07.2016 було здійснено державну реєстрацію права спільної часткової власності на житлового будинку, який розташоване за адресою: [ADDRESS] , з господарськими будівлями і спорудами: баня літ. «Б», навіс літ. «В», огорожа №1-№3, колонка питна літ. «К», ями вигрібні літ. «Л», «Н», «У». Крім того, встановлено, що після відкриття провадження у цій справі право власності на частку житлового будинку по [ADDRESS] з відповідною часткою господарських будівель і споруд, що належала відповідачу [PERSON] , 04.11.2021 було зареєстровано за відповідачем [PERSON] , підстава для державної реєстрації Свідоцтво, серія та номер 407, видавник [PERSON] , приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 285587976 від 18.11.2021 (т.1 а.с.132-134). Згідно з даними Державного земельного кадастру, що підтверджується Витягом НВ-3201182092023 від 11.10.2023 (т.2 а.с.225-228) у державному земельному кадастрі зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером 3220883201:01:012:0024 площею 0,0932, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, місце розташування: Київська область, Бориспільський район, с.Гора. Разом із з цим відомості про власника земельної ділянки та документ, що підтверджує право власності у витягу відсутні. Статтею 41\~Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. За вимогами\~ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. ст.364,367\~ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України. Відповідно до вимог частин 1 та 2 ст.364\~ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом. При цьому суд, враховує положення ст. ст. 183, 367 ЦК України, відповідно до яких виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. Відповідно роз`яснення викладені у пунктах 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», відповідно до яких судам роз`яснено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Встановлено, що з метою визначення можливості та варіантів поділу будинку та господарських будівель а також визначення варіантів поділу земельної ділянки у справі було призначено будівельну, земельно-технічну експертизу. Листом від 01.03.2021 Київський науково-дослідний інститут судових експертиз повідомив, що попередня оплата за виконання судової земельно-технічної експертизи не виконана, у зв`язку з чим ухвала про призначення експертизи залишається без виконання (т.2 а.с.119) та зупинено провадження у справі. . Згідно із Висновком експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи від 14.-01.2019 №15423/17-43/26169/18-43 (т.2 а.с.64-84) встановлено, що відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва технічна можливість провести виділ частини у натурі з житлового будинку та господарських будівель і споруд по [ADDRESS] існує. А саме, на розгляд суду запропоновано 2 (два) можливі варіанти виділу в натурі : частини з житлового будинку та господарських будівель і споруд по [ADDRESS] . Позивач за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи позовну вимоги в частині поділу будинку та господарських будівель і споруд в натурі не уточнила. Разом із цим зважаючи на предмет і підстави позову, суд не позбавлений можливості з дотриманням вимог чинного цивільного та цивільного процесуального законодавства здійснити поділ, про який просить позивач, визначивши варіант поділу з двох запропонованих експертом, а також визначивши, кому із співвласників мають бути виділені конкретні приміщення житлового будинку та господарські будівлі і споруди. Вирішуючи питання щодо визначення варіанта поділу, суд виходить з того, що частки співвласників мають бути максимально наближені до ідеальної частки кожному співвласнику. А також враховує, що згідно з вимогами чинного цивільного законодавства, компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Так, згідно з висновком експерта ринкова вартість нерухомого майна, а саме: житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] , без вартості земельної компоненти, на час проведення експертизи становить 1116229 гривень. Встановлено, що Варіант №1 передбачає поділ домоволодіння, коли частки співвласників становлять 47% та 53% а різниця в ринковій вартості становить 32980,5 грн., в той час, як Варіант №2 передбачає поділ домоволодіння, коли частки співвласників становлять 44% та 56%, а різниця в ринковій вартості становить 63138,5 грн. (т.2 а.с.79-80). Крім того, за Варіант №1 визначає, що забезпечення ізольованого користування приміщеннями житлового будинку потребує проведення ремонтно-будівельних робіт, а саме: - демонтувати міжповерховий проріз в приміщенні східцеві (1-8) і 12,20 кв.м; - в приміщенні східцеві(1-8) площею 12,20 кв.м демонтувати проріз та влаштувати дверний проріз та закриту сходову клітину для до влаштованого дверного прорізу. - в приміщенні санвузол (1-10) площею 17,40 кв.м влаштувати кухню не менше 7,0 кв.м та санвузол не менше 3,8 кв.м. І той час, як Варіант №2 передбачає, що забезпечення ізольованого користування приміщеннями житлового будинку потребує проведення ремонтно-будівельних робіт, а саме: - демонтувати дверний проріз між приміщеннями прихожа (1-1) площею 12,0 кв.м та кухня (1-4) площею 17,6 кв.м; - демонтувати дверний проріз між приміщеннями вітальня (1-7) площею 30,6 кв.м та житлова (1-6) площею 19,5 кв.м; - демонтувати дверний проріз між приміщеннями східцеві (1-8) площею 12,2 кв.м та санвузол (1-10) площею 17,4 кв.м; - демонтувати дверний проріз між приміщеннями східцеві (1-8) площею 12,2 кв.м та житлова (1-11) площею 15,9 кв.м; - демонтувати дверний проріз між приміщеннями гардеробна (1-12 площею 9,3 кв.м та житлова (1-13) площею 22,8 кв.м; - влаштувати перегородку в приміщенні санвузол (1-5) площею 7,9 кв.м розділивши його на дві частини: 9/20 санвузол (1-5) площею 3,6 кв.м та 11 2 . санвузол (1-5) площею 4,3 кв.м та перенести дверний проріз; - влаштувати перегородку в приміщенні житлова (1-14) площею 41,9 кв.м розділивши його на дві частини: 9/20 житлова (1-14) площею 18,9 кв.м та 11 2. житлова (1-14) площею 23,0 кв.м; - влаштувати перегородку в приміщенні житлова (1-15) площею 25,6 -тіл розділивши його на дві частини: 9/20 житлова (1-15) площею 11,5 кв.м та 11/20 житлова (1-15) площею 14,1 кв.м; - влаштувати дверний проріз між приміщеннями кухня (1-4) площею 17,6 кв.м та 9/20 санвузол (1-5) площею 3,6 кв.м; - влаштувати дверний проріз між приміщеннями 9/20 санвузол (1-5) площею 3,6 кв.м та житлова (1-6) площею 19,5 кв.м; - влаштувати дверний проріз між приміщеннями санвузол (1-10) площею 17,4 кв.м та житлова (1-11) площею 15,9 кв.м; - влаштувати дверний проріз між приміщеннями житлова (1-11) площею 15,9 кв.м та гардеробна (1-12) площею 9,3 кв.м.; - влаштувати дверний проріз між приміщеннями 11/20 житлова (1-15) площею 14,1 кв.м та 9/20 житлова (1-14) площею 18,9 кв.м; - в приміщенні кухня(1-4) площею 17,60 кв.м та приміщенні санвузол (1-10) площею 17,40 кв.м демонтувати віконні прорізи та влаштувати дверні прорізи та закриту сходову клітину для доступу до влаштованих дверних прорізів. - в приміщенні санвузол (1-10) площею 17,40 кв.м влаштувати кухню не менше 7,0 кв.м та санвузол не менше 3,8 кв.м. - влаштувати проріз в стелі приміщення житлова (1-11) площею 15,9 кв.м для доступу до приміщень мансарди 11/20 (1-14) пл. 23,0м2 та 9/20 (1-15) пл. 11,5м2. Отже, об`єктивно Варіант поділу №2 передбачає більший за обсягом перелік ремонтно-будівельних робіт, що, безумовно збільшує для співвласників розмір витрат на таку перебудову та переобладнання. Крім того, обидва варіанти поділу передбачають, що у спільному користуванні залишаються господарські споруди: колонка К, ями вигрібні Л, Н, У. Таким чином, Варіант №1 є таким, що краще відповідає інтересам обох співвласників. Крім того, оскільки жоден з відповідачів згоди на отримання компенсації за частку у спільній частковій власності будинку та господарських будівель і споруд не надавали, та з ініціативою виділу належної їй частки в натурі виступила позивач, суд дійшов висновку, що позивачу має бути передана менша за вартістю частину приміщень, будівель і споруд, з правом на отримання компенсації за відступ від рівності часток співвласників. А саме: позивачу має бути виділена як 1-ому співвласнику 1/2 частка житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , у тому числі: - по будинку: 1-1 прихожа, площею 12,0 кв.м.; 1-2 коридор площею 3,8 кв.м.; 1-3 котельня, площею 2,5 кв.м.; 1-4 кухня, площею 17,6 кв.м., 1-5 санвузол, площею 7,9 кв.м.; 1-6 житлова, площею 19,5 кв.м., 1-7 вітальня , площею 30,6 кв.м., всього по будинку загальною площею 93,90 кв.м. ; - по господарським будівлям і спорудам: а1 - ганок, а3 ганок; Б баня, В навіс, №1 ворота, №2 огорожа, №3 огорожа, К колонка питна, Л яма вигрібна, Н яма вигрібна, У яма вигрібна, - що становить 47% вартості домоволодіння, тобто на 32980,5 грн. менше ідеальної частки . Відповідачу [PERSON] має бути виділена як 2-ому співвласнику 1/2 частка житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , у тому числі: - по будинку: 1-8 східцеві, площею 12,2 кв.м.; 1-9 житлова площею 12,8 кв.м.; 1-10 санвузол площею 17,4 кв.м.; 1-11 житлова, площею 15,9 кв.м., 1-12 гардеробна, площею 9,3 кв.м.; 1-13 житлова, площею 22,8 кв.м., 1-14 житлова , площею 41,9 кв.м., 1-15 житлова, площею 25,6 кв.м.,- всього по будинку загальною площею 157,90 кв.м. ; - по господарським будівлям і спорудам: а2 - балкон, №1 ворота, №2 огорожа, №3 огорожа, К колонка питна, Л яма вигрібна, Н яма вигрібна, У яма вигрібна, - що становить 53% вартості домоволодіння, тобто на 32980,5 грн. більше ідеальної частки. Вартість компенсації 2-го співвласника 1-му співвласникові в грошовому еквіваленті, при розподілі житлового будинку та надвірних будівель і споруд, без врахування ремонтно-будівельних робіт для переобладнання будинку на дві окремі ізольовані квартири складає 32980,50 грн. Вимоги щодо стягнення компенсації за відступ від рівності часток співвласників позивач не заявляла. Щодо поділу земельної ділянки, визнання за [PERSON] права власності на 1/5 частину земельної ділянки площею 0,02 га кадастровий №3220883201:01:012:0024 за адресою [ADDRESS] , - то в цій частині позов не обґрунтований та не доведений. Так, з метою встановлення, який розмір земельної ділянки (площа, довжина меж) та місце розташування її меж на місцевості (у натурі), необхідний для обслуговування частини житлового будинку і господарських будівель та споруд, які розташовані по [ADDRESS] , яка підлягає виділу у власність позивачу, була призначена будівельно-технічна експертиза, витрати на проведення якої було покладено на позивача [PERSON] . Водночас, така експертиза проведена не була, у зв`язку з тим, що позивачем не здійснено її попередню оплату (т.2 а.с.119). У цьому зв`язку суд звертає увагу, що позивач набула право власності на частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд за договором дарування. Попередній власником цієї частку була [PERSON] , яка у свою чергу набула право власності на у порядку поділу спільної сумісною власності подружжя на підставі вищенаведеного рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2015 року (справа №359/11857/14-ц), яким встановлено, що будинок збудований у шлюбі у 2008 році. Та, як встановлено судом, оформлення права власності здійснено на підставі рішення Виконавчого комітету Гірської сільської ради від 27.02.2009 року №23, згідно з яким видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно №920 18.05.2009 та здійснена державна реєстрація 19.09.2009 (т.1 а.с.9-11). В силу\~вимог ч.2\~ст.331\~ЦК України\~в чинній\~на період\~створення нерухомого\~майна редакції,\~визначав,\~що право\~власності на\~новостворене нерухоме\~ майно\~ (житлові\~будинки,\~ будівлі,\~споруди тощо)\~виникає з\~ моменту\~завершення будівництва\~(створення\~майна). Якщо\~договором або\~законом передбачено\~прийняття нерухомого\~майна до\~ експлуатації,\~право власності\~виникає з\~моменту його\~прийняття до\~експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Так, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (у чинній на час створення нерухомого майна редакції) обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме: 1) право власності на нерухоме майно. Таким чином, право на частку у вказаному нерухомому майні у попереднього власника [PERSON] виникло з моменту державної реєстрації права власності на домоволодіння, з 19.09.2009. В судовому засіданні встановлено та позивачем не оспорюється той факт, що земельна ділянка загальною площею 0, 0932 га кадастровий №3220883201:01:012:0024 за адресою [ADDRESS] , була набута та в силу вимог п.2 ч.1 ст.57 СК України належить відповідачу [PERSON] на праві особистої приватної власності на підставі вищезазначеного договору дарування земельної ділянки від 06.09.2008 року. Предметом поділу між колишнім подружжям [PERSON] в цивільній справі №359/11857/14-ц, зокрема в порядку, визначеному ч.1 ст.62 СК України, зазначена земельна ділянка не була. Відповідно до роз`яснень, викладених у підпункті «г» пункту18 Постанови Пленуму Верховного Суду 18 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (у редакції від 19 березня 2010 року) при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК 2001 року на підставі цивільноправових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 р. № 997-V - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. При переході права власності на будинок або його частину за договором довічного утримання до набувача переходило право на земельну ділянку, де вони розташовані, на умовах, на яких ця ділянка належала відчужувачу. В разі переходу права власності на будівлі та споруди до кількох осіб право на земельну ділянку визначалось пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено в договорі відчуження останніх, а при переході права власності на будівлі та споруди до фізичних або юридичних осіб, які не могли мати у власності земельні ділянки, до них переходило право користування земельною ділянкою. З 1 січня 2010 р. до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК і статті 120 ЗК в редакції Закону України від 5 листопада 2009 р. № 1702-VI. Отже, з урахуванням вимог ст.377 ЦК України та ст.120 ЗК України в редакції, чинній на момент укладення позивачем [PERSON] . Договору дарування частин житлового будинку від 25 липня 2016 року до позивача, яка набула право власності на 1/2 житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд перейшло право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача), тобто для [PERSON] .. Натомість до [PERSON] , як колишнього співвласника майна подружжя відповідно до ч.1ст.377 ЦК України, в редакції, що була чинна на 19.09.2009 (дату державної реєстрації права власності на житловий будинок), перейшло право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Порядок користування житловим будинком та земельною ділянкою між колишнім подружжям не встановлювався, розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування належної [PERSON] частки будинку та господарських будівель не визначався. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем [PERSON] не доведено, що розмір земельної ділянки, яка зайнята частиною будинку та господарськими спорудами, що виділяються у власність позивача, та яка необхідна для їх обслуговування, становить 1/5 частину від загальної площі земельної ділянки, зокрема, становить зазначений позивачем розмір 0,02 га, а тому у задоволення позову в частині визнання за позивачем права власності на 1/5 частину земельної ділянки №3220883201:01:012:0024 слід відмовити. . Щодо заявленого позову про вселення позивача, то така вимога підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що позивач [PERSON] у 2016 році набула право власності на частину спірного житлового будинку, який розташований за адресою [ADDRESS] , - проте, тривалий час позбавлена можливості користування будинком та господарськими спорудами. Долучені відповідачем [PERSON] фотознімки (т.1 а.с.34), лише підтверджують той факт, що позивач не мала вільного доступу до домоволодіння, та наявність конфліктної ситуації між позивачем та відповідачем [PERSON] . Доказів того, що перешкоди, які існували у позивача у користуванні належної їй власністю були усунуті після того, як право власності на частину будинку перейшло від відповідача [PERSON] до нового співвласника відповідача [PERSON] , суду надано не було. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (ст.41 Конституції України). Відповідно до вимог ч.1 ст.319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.2 цієї статті власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. При цьому також зазначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Відповідно до ч.1 ч.2 ст.16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту\~цивільних прав\~та інтересів\~можуть бути: 1)\~визнання права; 2)\~визнання правочину\~недійсним; 3)\~припинення дії,\~яка порушує\~право; 4)\~відновлення становища,\~яке існувало\~до порушення; 5)\~примусове виконання\~обов`язку\~в натурі; 6)\~зміна правовідношення; 7)\~припинення правовідношення; 8)\~відшкодування збитків\~та інші\~способи відшкодування\~майнової шкоди; 9)\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Враховуючи, що суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позову [PERSON] в частині виділу в натурі належної їй на праві власності частки у спірному будинку та господарських будівель і споруд, які знаходяться на земельні ділянці, що перебуває у власності відповідача [PERSON] , який і судовому засіданні не визнавав заявлені позивачем вимоги, а також, враховуючи, що позивач не має доступу до земельної ділянки та домоволодіння, обраний спосіб захисту про вселення у спірний житловий будинок, є частково обґрунтованим та доведеним, а саме, щодо вселення позивача у виділену їй у власність частину спірного будинку та господарських будівель і споруд. Відповідно до вимог ст.ст.133,141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідачів на користь позивача слід сплачений судовий збір: - відповідача [PERSON] за вимогою про поділ будинку в сумі 1022,25 грн. - з відповідача [PERSON] та відповідача [PERSON] за вимогою про вселення в сумі 551,20 грн. (1378,00х0,4), в рівних частках по 275,60 грн. з кожного. Крім того, по справі проведено судову експертизу, вартість якої 10399 грн.20коп. сплачена позивачем. Понесені позивачем витрати на проведення експертизи слід покласти на відповідачів в рівних частках, по 5199,60 грн. з кожного. , На підставі викладеного,

Outcome: partial