Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ОСББ «Романівський» про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що позивач є власником житлової квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Між позивачем та ОСББ «Романівський» виникла спірна ситуація з приводу правомірності нарахування щомісячних платежів. В подальшому, позивач звернувся до відповідача із двома заявами, а саме Заява вх. № 16 від 02.04.2020 року та Заява вх. № 17 від 02.04.2020 року, поданими в порядку ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та ЗУ «Про звернення громадян», щодо надання для ознайомлення із матеріалами документації ОСББ «Романівський» та надання відповіді на запитувану інформацію. Однак, жодної відповіді щодо виконання вказаних заяв від відповідача не надходило. В квітні позивач отримав рекомендований лист від ОСББ «Романівський», який містив передсудове повідомлення та роздруківку заборгованості. Після спливу граничного терміну відведеного на надання відповідей на звернення, [PERSON] звернувся усно до голови ОСББ «Романівський» щодо відповідей на його звернення. Однак, голова ОСББ «Романівський» повідомив, що відповідь на такі звернення вже надана та це є предсудове сповіщення. Станом на день із зверненням до суду з цим позовом ніяких інших відповідей позивач від ОСББ «Романівський» не отримував. Внаслідок спору, який виник з приводу недотримання відповідачем законодавства, останній влаштував щодо [PERSON] травлю, обмежуючи його право користування спільним майном, а саме ліфтами. Все це спричиняє позивачу моральні страждання та викликає необхідність звертатись до суду не маючи при цьому юридичної освіти, у зв`язку з чим останній оцінює завдану йому моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. У зв`язку з цим, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким задовольнити запит [PERSON] , надавши йому можливість ознайомитись з інформацією яка вказана в його Заяві № 16 від 02.04.2020 року, розглянути заяву [PERSON] до ОСББ «Романівський» № 17 від 02.04.2020 року та надати відповідь на всі 15 питань поставлених у заяві, сплатити на користь [PERSON] моральну шкоду в грошовому еквіваленті, що становить 10000,00 грн. Суд констатує, що представником відповідача Караштефан О.В. було надано до суду відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечує проти позову та просить відмовити в його задоволенні. Так, обґрунтовуючи свої заперечення проти позову, представник відповідача зазначає про те, що у квітні 2020 року [PERSON] звернувся до ОСББ «Романівський» із заявою про надання інформації. На цю заяву йому було надано письмову відповідь. Окрім цього, позивачу було повідомлено, що з усіма наявними документами, які правління ОСББ може надати для їх огляду, [PERSON] може ознайомитись на особистому прийомі та зробити з них фотокопії. Правління ОСББ встановило розпорядок роботи. Проте позивач жодного разу не приходив на прийом і не скористався своїм правом на звернення за отриманням інформації. Щодо моральної шкоди представник відповідача вказує на те, що у позові не конкретизовано ким саме, коли і якими діями було заподіяно моральної шкоди, а тому така не підлягає відшкодуванню. Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження та відкриття провадження по справі від 16.06.2023 року було постановлено проводити розгляд справи у в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 06.12.2023 року було постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснив, що запитувана інформація у поданих ним заявах № 16 та № 117 є необхідною для ознайомлення та перевірки правомірності прийняття відповідачем рішень щодо встановлення відповідних тарифів та можливого оскарження відповідних рішень Зборів ОСББ «Романівський». Щодо заподіяння моральної шкоди позивач пояснив, що ОСББ «Романівський» йому було обмежено доступ до користування ліфтом, начебто через наявну у нього заборгованість, з якому позивач не погоджується. Наслідок позбавлення позивача доступу до користування ліфтом він змушених був підніматися на верхні поверхи пішком так само як інші люди, які приходили до нього у гості. А тому, просив суд ухвалити рішення, яким задовольнити даний позов в повному обсязі. Представник відповідача ОСББ «Романівський» - Караштефан О.В. в останнє судове засідання не з`явився. Однак, у попередньому судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. З приводу заподіяної моральної шкоди представник відповідача пояснив, що позивачу [PERSON] вже давно було повернуто доступ користування ліфтом, а тому дана позовні вимоги є безпідставною. У останнє судове засідання представником відповідача було подано до суду заяву про відкладення розгляду справи, оскільки він переніс операційне втручання у зв`язку з хворобою легенів. Проте, суд зауважує, що жодного доказу в підтвердження викладених у заяві обставин представник відповідача не надав. Окрім того, відповідачем у заяві про відкладення розгляду справи не було зазначено про наявність додаткових доводів, без дослідження яких неможливо розглянути цивільну справу по суті. Також відповідачем не було доведено і того, що спір у даній справі не може бути вирішено у судовому засіданні 19.03.2024 року. А тому, суд вважає за можливим завершити розгляд справи за відсутності представника відповідача на підставі ч. 2 ст. 223 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Згідно з положеннями ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлової квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується наявним в матеріалах справи Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 185887657 від 23.10.2019 року. 02.04.2020 року у зв`язку із спорами, які не вдалося вирішити за згодою сторін з ОСББ «Романівський» щодо правомірності нарахування платежів та внесків, [PERSON] звернувся до ОСББ «Романівський» із заявами вх. № 16, вх. № 17 поданими в порядку ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та ЗУ «Про звернення громадян», щодо надання для ознайомлення із матеріалами документації ОСББ «Романівський» та надання відповіді на запитувану інформацію. В подальшому, [PERSON] отримав рекомендований лист від ОСББ «Романівський», який містив Передсудове повідомлення та розрахунок заборгованості [PERSON] . Як вбачається з наявного в матеріалах справи Передсудового повідомлення вих. № 1304 від 13.04.2020 року, ОСББ «Романівський» доводить до відома [PERSON] , що станом на 13.04.2020 року, його заборгованість становить 4659,38 грн. та пропонує у 5-ти денний строк з дня отримання даного повідомлення погасити зазначену заборгованість, шляхом перерахування суми заборгованості на рахунок ОСББ «Романівський». Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються, зокрема, Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», ЗУ «Про звернення громадян». Згідно приписів ст. 1 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Згідно ст. 3 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» діяльність об`єднань і асоціацій регулюється цим Законом, Цивільним, Житловим та Земельним кодексами України, іншими нормативно-правовими актами та статутом об`єднання, асоціації. Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники мають право, зокрема: 3) одержувати інформацію про технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку, умови його утримання та експлуатації, витрати на утримання спільного майна багатоквартирного будинку та надходження, отримані від його використання; 4) безоплатно одержувати інформацію про суб`єктів права власності на всі квартири та нежитлові приміщення у багатоквартирному будинку і площу таких квартир та приміщень у порядку і межах, визначених законом; 5) знайомитися з протоколами зборів співвласників (крім конфіденційної інформації про фізичних осіб), власними листками опитування, зведеною інформацією про результати голосування кожного із співвласників (крім конфіденційної інформації про фізичних осіб), а також за власний рахунок робити з них виписки і копії та отримувати їх копії в електронній формі. Права співвласника закріплені у статті 14 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», згідно з положеннями якого, останній має право: брати участь в управлінні об`єднанням у порядку, визначеному цим Законом і статутом об`єднання; обирати та бути обраним до складу статутних органів об`єднання; знайомитися з протоколами установчих та загальних зборів (крім конфіденційної інформації про фізичних осіб), власними листками опитування, зведеною інформацією про результати голосування кожного із співвласників (крім конфіденційної інформації про фізичних осіб), а також за власний рахунок робити з них виписки і копії та отримувати їх копії в електронній формі; одержувати в установленому порядку інформацію про діяльність об`єднання; вимагати від статутних органів захисту своїх прав та дотримання співвласниками правил добросусідства; одержувати в установленому статутом порядку інформацію про діяльність асоціації. Об`єднання на вимогу співвласника зобов`язане надати йому для ознайомлення всі свої фінансові звіти. Порядок здійснення прав співвласників визначається законом. Здійснення співвласником своїх прав не може порушувати права інших власників. Спори щодо здійснення прав співвласників вирішуються за згодою сторін або в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Згідно приписів ст. 3 ЗУ «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Статтею 19 ЗУ «Про звернення громадян» передбачені обов`язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, медіа, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг. Зокрема, вищевказаною статтею врегульовано, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, медіа, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи. У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті. Суд констатує, що подані позивачем [PERSON] заяви вх. № 16, вх. № 17 від 02.04.2020 року, подані в порядку ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та ЗУ «Про звернення громадян», щодо надання для ознайомлення із матеріалами документації ОСББ «Романівський» та надання відповіді на запитувану інформацію, взагалі не були розглянуті ОСББ «Романівський», що свідчить про відсутність з боку відповідача надання позивачу будь - якої відповіді про задоволення чи відмову у задоволенні чи розгляду таких заяв. Згідно приписів ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Закон не надає суду можливості відмовляти в задоволенні позову з підстав обрання неправильного (неефективного) способу захисту порушеного права, оскільки в розумінні частини другої ст. 5 ЦПК України суд може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону, з частковим відступом від принципу диспозитивності для захисту особи, яка звернулася з позовом. Суд зазначає, що відмова в задоволенні позову є наслідком встановлення судом факту відсутності порушення відповідачем прав позивача, оскільки розгляд справи має відбуватися з дотриманням принципу верховенства права, встановленого частиною першою статті 10 ЦПК України. Оцінюючи докази суд зазначає, що законодавчі обмеження матеріально - правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом (постанова Верховного Суду України від 12.06.2014 року у справі № 6-32цс13). А тому, враховуючи вищевикладене, а також те, що Заяви вх. № 16, вх. № 17 від 02.04.2020 року [PERSON] адресовані ОСББ «Романівський» залишені без відповідного реагування, та відповідей на такі заяви надано не було, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині, що стосуються вказаних вище заяв підлягають частковому задоволенню в частині зобов`язання Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Романівський» розглянути заяви [PERSON] від 02.04.2020 року (Вх. № 16) та від 02.04.2020 року (Вх. № 17), подані на виконання вимог ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», ЗУ «Про звернення громадян», оскільки на думку суду саме таких спосіб захисту порушеного права позивача є ефективним. Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд констатує наступне. Позивач у поданій позовній заяві вказує на те, що внаслідок спору, який виник з приводу недотримання відповідачем законодавства, останній влаштував щодо [PERSON] травлю, обмежуючи його право користування спільним майном, а саме ліфтом. Так, в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що ОСББ «Романівський» йому було обмежено доступ до користування ліфтом, начебто через наявну у нього заборгованість, з якому позивач не погоджується. Внаслідок позбавлення позивача доступу до користування ліфтом він змушених був підніматися на верхні поверхи пішком так само як інші люди, які приходили до нього у гості. Вказаними неправомірними діями з боку відповідача позивачу було заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює у 10000,00 грн. Згідно приписів ч.ч. 1 - 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частини перша - третя статті 23 ЦК України). Тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи (див. ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 листопада 2019 року в справі № 216/3521/16-ц (провадження № 61-28299св18), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2022 року у справі № 569/20510/19 (провадження № 61-13787св20). Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Суд констатує, що завдання моральної шкоди явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. Вказані висновки зроблені у постанові КЦС/ВС від 03 серпня 2022 року в справі № 607/11755/20, яку суд в силу вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи. Звертаючись до суду з позовною вимогою про відшкодування моральної шкоди [PERSON] вказував на те, що внаслідок позбавлення позивача доступу до користування ліфтом він змушених був підніматися на верхні поверхи пішком так само як інші люди, які приходили до нього у гості. Проте, суд зазначає, що сам факт обмеження позивачу доступу до користування ліфтом без встановлення та доведення неправомірності дій відповідача щодо вчинення таких дій не свідчить про заподіяння [PERSON] моральної шкоди, оскільки задля встановлення такої необхідне встановлення всіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправність поведінки відповідача, розмір заподіяної шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. В рамках розгляду даної справи судом не досліджувалась та не встановлювалась протиправність поведінки ОСББ «Романівський» щодо обмеження позивачу доступом користування ліфтом, оскільки позовних вимоги з даного приводу [PERSON] заявлено не було, так як не було надано суду жодного доказу в підтвердження протиправної поведінки відповідача з даного приводу. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що позивачем на виконання вказаних вимог законодавства не було надано суду належних доказів того, що йому було заподіяну моральну шкоду, яку він оцінив у розмірі 10000,00 грн., не доведено причинно-наслідковий зв`язок між завданою позивачу шкодою та діями з боку відповідача, суд доходить висновку, що позовна вимога [PERSON] про відшкодування моральної шкоди є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial