Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

до суду надійшов позов, у якому [PERSON] просить встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] наступним чином: виділити [PERSON] у окреме користування житлову кімнату площею 14,4 кв.м.; залишити в спільному користуванні кухню площею 5,8 кв.м., ванну кімнату - 2,7 кв.м., вбиральню - 0,9 кв.м., коридор - 8,6 кв.м. В обґрунтування позовних вимог зазначено, позивач та відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS] в розмірі 1/4 кожен. Позивач є власником 1/4 зазначеної квартири на підставі свідоцтва про право власності від 23.11.2009, зареєстроване в Київському міському БТІ 04.12.2009 № 1819. Загальна площа квартири 61,4 кв.м., житлова площа 42,7 кв.м., три житлові кімнати. Позивач зазначає, що між співвласникам виник спір з приводу користування квартирою, тому він звернувся до суду з цим позовом. Вказує, що предмет спору не стосується припинення права власності або позбавлення власників їхніх часток у праві власності. Тому, просить встановити порядок користування квартирою між співвласниками. Ухвалою суду від 03.10.2023 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував, позов підтримує. Відповідачі в судове засідання не з`явились, судові повістки направлялись їм за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання і були вручені, що підтверджено поштовими повідомленнями. Заяв про відкладення судового засідання або відзив до суду не надходили. На підставі ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів і за відсутності відповідачів. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що позивачу [PERSON] та відповідачам - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23.11.2009, яке зареєстроване в Київському міському БТІ 04.12.2009 № 1819. Згідно з технічним паспортом, загальна площа квартири 60,71 кв.м., житлова площа 42,7 кв.м., квартира складається з трьох житлових кімнат: перша кімната 10,0 кв.м., друга кімната 18,3 кв.м., третя кімната 14,4 кв.м., кухня площею 5,8 кв.м., ванна 2,7 кв.м., вбиральня 0,9 кв.м., коридор 8,6 кв.м. Також квартира обладнана балконом 2,4 кв.м. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно з ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. В силу ч. 1 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Як вбачається із матеріалів справи правовідносини між сторонами виникли з приводу користування майном, що перебуває в спільній власності. Суд враховує, що відповідно до ст.ст. 47, 48 Житлового кодексу УРСР жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. Норма жилої площі встановлюється в розмірі 13,65 кв.м. на одну особу. Водночас, площі кімнат не є однаковими, середню за площею кімнату позивач просить виділити йому. За таких обставин, враховуючи розмір квартири та кількість її співвласників усунути непорозуміння в користуванні майном можливо шляхом визначення в судовому рішенні порядку користування вказаним майном. Суд звертає увагу, що вимушене встановлення порядку користування квартирою не впливає на зміну розміру часток співвласників у разі їх виділення, а спрямоване на усунення непорозумінь. Позивач просить суд виділити йому як співвласнику в користування ізольовану житлову кімнату, а інші приміщення залишити в загальному користуванні. Заперечень щодо запропонованого позивачем порядку користування квартирою, до суду від відповідачів не надійшло, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що вказаний позивачем варіант є прийнятним у даному випадку і не суперечить інтересам інших співвласників. При цьому, суд враховує, що вказаний висновок суду повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України по справі № 6-1500цс15, відповідно до якої первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. На підставі викладеного та

Outcome: approved