Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-28 00:00:00

Концерн «Міські теплові мережі», в особі представника позивача [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.02.2017 р. по 01.08.2023 р. за адресою: [ADDRESS] . В зв`язку з тим, що відповідачі сплачують кошти за надані послуги не в повному обсязі, за вказаний період виникла заборгованість в розмірі 55041,58 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку, судові витрати в розмірі 2147,20 грн. судового збору та повернути розмір надмірно сплаченої суми судового збору у розмірі 333,80 грн. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Сторони в судове засідання не з`явились. Представник Концерну «Міські теплові мережі» у позовній заяві просила проводити розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, не заперечує про розгляд справи в заочному порядку. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву не подали. Про дату, час і місце судового засідання відповідачі повідомлялися в установленому законом порядку шляхом надсилання судових повісток за адресою зареєстрованого місця проживання та розміщенням офіційного оголошення на сайті суду, яке було опубліковано на офіційному веб-сайті судової влади 31.01.2024 року, заяв чи клопотань по суті позовних вимог чи з процесуальних питань не надали. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі\~ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши докази по справі, встановивши такі факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено і підтверджено наявними у справі доказами, що відповідачі [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 03.05.1991 року по теперішній час; відповідача [PERSON] знято з реєстрації за вищевказаною адресою з 05.04.2019 року та [PERSON] за вищевказаною адресою знято з реєстрації з 07.02.2022 року ( а.с. 23-25). За період з 01.02.2017 року по 01.08.2023 рік позивач надав житлово-комунальні послуги у квартиру [ADDRESS] на загальну суму 74339 грн. 01 коп., за цей період відповідачі здійснили оплату за отримані послуги в розмірі 19297 грн. 43 коп., отже заборгованість, з урахуванням внесених оплат, становить 55041 грн. 58 коп., що підтверджується розрахунком (а.с.12-14). Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог згідно звичаям ділового звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить як на споживачеві так і на теплопостачальній організації, не виключає можливість стягнення зі споживача на користь теплопостачальної організації вартості послуг з теплопостачання, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини. Згідно ч. 7\~ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організацій договірних відносин, визначених ч. 1 цієї статті, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог ч. 5\~ст. 13 цього Закону. Частиною 5 ст. 13 Закону встановлено, що у разі, якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. 02.10.2021 на виконання вимог Закону, позивач на офіційному сайті розмістив індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Вказані договори є публічними договорами приєднання та вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Умови вказаних договорів будуть застосовуватись до співвласників багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцем комунальних послуг, які обрали форму індивідуального договору та до власників індивідуальних (садибних) житлових будинків. З 01.11.2021 року між концерном та відповідачами укладений типовий індивідуальний договір про надання послуги з теплової енергії, послуги гарячої води. Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, у період з 01.02.2017 року по 01.08.2023 рік Концерном «МТМ» були надані, а відповідачами за вказаною адресою спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання та теплової енергії, гарячої води без будь-яких зауважень щодо їхньої якості. У відповідності до п. 5 ч. 3 ст.\~20, п. 5 ч. 2 ст.\~7 Законів України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004 року\~та\~№2189-VIII від 09.11.2017 року\~відповідно (далі Закони України №1875-IV, №2189-VIII) споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. За змістом ч. 1\~ст. 9 Закону України №2189-VIII\~споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. При цьому, споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Проте, як зазначено позивачем у позові і проти чого не надано заперечень відповідачами, зобов`язання зі сплати спожитих послуг останні належним чином не виконували, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 55041,58 гривень. У відповідності до ст.ст.\~526,\~530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином та у встановлені строки відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст.ст.\~610,\~611 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Пунктом 1 частини першої\~статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої\~статті 7 цього Закону\~обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. У постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15 зроблено висновок, що «споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі». У відповідності до довідок, виданих на запит суду, Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 20.12.2023 року ( а.с. 23-25) відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 03.05.1991 року по теперішній час; [PERSON] знято з реєстрації за вищевказаною адресою з 05.04.2019 року та [PERSON] за вищевказаною адресою знято з реєстрації з 07.02.2022 року, що свідчить про те, що послугами Концерном "Міські теплові мережі" відповідач [PERSON] користувалася у період з 01.02.2017 року по 01.08.2023 рік; відповідач [PERSON] у період з 01.02.2017 року по 06.02.2022 рік, а [PERSON] у період з 01.02.2017 року по 04.04.2019 рік. За таких підстав, суд приходить до переконання про необхідність стягнення заборгованості в солідарному порядку з відповідачів: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за період з 01.02.2017 по 04.04.2019 рік у загальній сумі 10812,48 грн.; з [PERSON] , [PERSON] за період з 05.04.2019 року по 06.02.2022 рік у сумі 34282,24 грн. та з [PERSON] за період з 07.02.2022 року по 01.08.2023 рік у сумі 9946,86 грн. Підсумкова сума заборгованості складає 55041 грн. 58 коп. Згідно ст.. 64 ЖК УРСР , члени сім`ї наймача , які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями , що випливають із договору. Отже, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними, тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідачів. Пунктом 3.\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір»\~при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Ставка судового збору за подання позовної заяви складає 2 147,20 грн. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 481,00 грн. У зв`язку з цим, надлишок сплаченого розміру судового збору підлягає поверненню, згідно приписів\~Закону України «Про судовий збір»\~сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Судовий збір в розмірі 2 147,20 грн., сплачений позивачем необхідно стягнути з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved