Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

У лютому 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до АТ «ПУМБ» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просить визнати виконавчий напис №49723 від 24.05.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського (Бучанського) районного нотаріального округу Грисюк О.В. про стягнення з неї на користь відповідача заборгованості в розмірі 32706,00 грн, таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати. В обґрунтування позову вказує що виконавчий напис вчинено з порушеннями вимог ст.ст.87, 88 Закону України Про нотаріат, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 295/6\~за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Ухвалою суду від 26 лютого 2024 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників провадження. Позивач в судове засідання не заявилася. В матеріалах справи наявна заява позивача про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. 29 лютого 2024 року на адресу суду надійшла заява представника відповідачем АТ ПУМБ (за довіреністю) Бойченко Д. про визнання позовних вимог, в якій представник просить задовольнити позовні вимоги позивача в частині визнання оскаржуваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Також просить стягнути з відповідача на користь позивача 50 % сплаченого судового збору. Відповідно до ч.1\~ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.4\~ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких підстав, суд ухвалив розглянути справу за відсутності учасників судового провадження, за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ст.\~247\~ч.\~2\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що 24.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського (Бучанського) районного нотаріального округу Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №49723 про стягнення з [PERSON] на користь АТ ПУМБ заборгованості за кредитним договором №200976687301 від 08 лютого 2018 року, за період з 30.08.2020 року по 17.03.2021 року у сумі 32206,00 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 3758,95 грн., простроченої заборгованості за комісією 495,00 грн., простроченої заборгованості за несплаченими відсотками 7185,05 грн, строкової заборгованості за сумою кредиту 19645,64 грн., строкової заборгованості за комісією 90,00 грн., строкової заборгованості за несплаченими відсотками 1031,36 грн., плати за вчинення виконавчого напису 500,00 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню за виконавчим написом 32706,00 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В. від 17 липня 2023 відкрито виконавче провадження №65966968 з примусового виконання виконавчого напису №49723 від 24.05.2021 року. Відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою\~статті 39 Закону України «Про нотаріат»\~(далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом\~та іншими актами законодавства України. Відповідно до\~статті 87 Закону\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону\~визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис,\~законом\~встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~(далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). У оскаржуваному позивачем виконавчому написі нотаріуса не зазначено, які документи подавалися стягувачем на підтвердження безспірності заборгованості. Також приватним нотаріусом ГрисюкО.В. не враховано наступне. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною\~Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у виданні, в якому вона була офіційно оприлюднена, після набрання постановою законної сили. Таким чином, пункт 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172«Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», на момент вчинення виконавчого напису діяв наступній в редакції «….Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами. Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Відповідно до\~ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Відповідно до ч. 2\~ст. 14 КАС України,\~\~судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили, опублікована на офіційному сайті Верховної ради України. В\~Постанові Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», та в\~Постанові КМУ від 29 червня 1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», які містяться на офіційному сайті Верховної ради України, є посилання на вищевказану постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, та ухвалу Вищого адміністративного суду № К/800/6492/17 від 01.11.2017 р., якою дана постанова залишена без змін. З аналізу вищевказаних судових рішень, вбачається, що після 01.11.2017 р. (дата набрання законної сили Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14), нотаріуси не мають право вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, які не посвідчені нотаріально. Правової позиції щодо неможливості вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, які не посвідчені нотаріальні, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, дотримується й Міністерство Юстиції України (лист «Щодо вчинення виконавчих написів» від 25.06.2020 року). Судом встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Грисюк О.В. 24.05.2021 р. після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, що визнано відповідачем. З огляду на вищевказане, оскільки приватним нотаріусом Грисюк О.В. не були дотримані умови вчинення спірного виконавчого напису, передбачені Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, тому наявні підстави для визнання цього виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного суду від 21 жовтня 2020 року по справі № 172/1652/18. З огляду на встановлені обставини справи, а також враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову відповідача. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем за квитанцією №106 від 17.01.2024р. було сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн. (а.с.2). Враховуючи викладене вище, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків від суми сплаченого позивачем судового збору у розмірі 605,60 грн., інші 50 відсотків судового збору у розмірі 605,60 грн. підлягають повернення позивачу з державного бюджету. На підставі Закону України «Нотаріат», ст.ст. 2, 3, 5, 10, 12, 19, 23,\~76-81,\~89, 95,\~137,\~141,\~142,\~258-259,\~263-265,\~274, 279, 352, 354 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved