Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 09.07.2020 року здійснено ідентифікацію клієнта та [PERSON] підписала власноруч на планшеті заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. В подальшому відповідачем за допомогою OTP пароля було підписано кредитний договір б/н від 04.01.2023 про надання строкового кредиту у розмірі 55\~800 грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника на строк 36 міс. із встановленням річної відсоткової ставки у розмірі 18%. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 04.01.2023 року за нею рахується заборгованість на загальну суму 59 272,00 грн., з них: 54 250,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 5 022 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також судові витрати у розмірі 2 684,00 грн. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 15.12.2023 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження. 22.01.2024\~року від\~представника відповідача\~ адвоката\~Петрушиної Л.А.\~до суду\~надійшов відзив\~на позовну\~заяву,\~у якому\~остання просила\~відмовити у\~задоволенні позову\~(а.с.\~52-53).\~В обґрунтування\~своїх заперечень\~представник зазначає,\~09.07.2020\~між банком\~та відповідачкою\~було укладено\~кредитний договір,\~згідно з\~умовами якого\~остання отримала\~кредит у\~вигляді встановленого\~кредитного ліміту\~на картковий\~рахунок,\~який у\~подальшому був\~збільшений до\~42000\~грн.,\~шляхом підписання\~заяви про\~приєднання до\~умов та\~правил надання\~послуг банку,\~в якій\~висловила свою\~згоду на\~приєднання до\~Умов та\~Правил надання\~банківських послуг\~АТ КБ\~«ПриватБанк»,\~а також\~прийняла всі\~права та\~обов`язки встановлені\~в договорі\~і зобов`язалася\~належним чином\~їх виконувати.\~Разом з\~тим представник\~звертала увагу,\~що в\~провадженні Житомирського\~РУП ГУНП\~в Житомирській\~області перебуває\~кримінальне провадження,\~внесене до\~Єдиного реєстру\~досудових розслідувань\~за №1202306040000060 від 06.01.2023 року за ознаками\~кримінального правопорушення,\~передбаченого ч.\~3\~ст.\~190\~КК України за заявою [PERSON] . Так, зі змісту заяви вбачається, що 04.01.2023 року невстановлена особа в телефонній розмові з [PERSON] ввівши останню в оману та зловживаючи довірою, представившись працівником «Київстар» запропонувала підключити послугу, необхідну під час блекауту. Після чого відповідач ввела відповідну комбінацію на телефоні та в подальшому відбулося списання коштів з її банківських карток на загальну суму 55\~000 грн. Факт списання коштів також підтверджується наданою позивачем випискою за кредитним договором. Представник відповідача звертала увагу, що [PERSON] виконала належним чином свої обов`язки перед банком щодо погашення заборгованості за договором кредиту відповідно до умов договору та звернулася до правоохоронних органів з приводу вчинення шахрайських дій з її картковим рахунком. 15.03.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив (а.с. 73-77), в якій представник просить задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі. Представник вказує, що переказ коштів був здійснений шляхом створення платежу в системі дистанційного обслуговування клієнтів Internet Banking Приват24 та вхід в Приват24 був здійснений під авторизацією відповідача. Списання коштів стороннім інтернет ресурсом проводиться після введення номеру картки, CVV2 коду, терміну дії та для того, що б зняти грошові кошти в банкоматі був правильно введений ПІН-код картки. Вказані дії, за словами представника банку, можливо було здійснити лише за допомогою використання фінансового телефону відповідача та іншої особистої інформації. Відтак, з боку АТ КБ «ПриватБанк» порушень умов договору та норм закону немає. У судове засідання представник АТ КБ «ПриватБанк» не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, адвокат Петрушина Л.А. подала до суду заяву про розгляд справи без участі відповідача та її представника, позовні вимоги не визнає, просить відмовити в задоволенні позову. Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їхній відсутності на підставі наявних матеріалів справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, дійшов наступного висновку. 09.07.2020 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому був збільшений до 42 000,00 грн. Даний договір був укладений шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг у банку, в якій відповідач висловила свою згоду на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» та прийняла всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі та зобов`язалася їх належним чином виконувати. Відповідач отримала кредитну картку (а.с. 8-15). Дана обставина встановлена у тому числі і постановою Житомирського апеляційного суду від 12.02.2024 по справі №295/13978/23 за позовом АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості та не доказується при розгляді справи №295/16382/23 в силу положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України. За змісту позову слідує, що 04 січня 2023 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримала у банку строковий кредит у сумі 55\~800 грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника на строк 36 місяців із встановленням річної процентної ставки у розмірі 18%. Договір включає у себе угоду сторін про використання простого електронного підпису, зокрема, при укладенні між сторонами кредитних договорів та будь-яких інших правочинів (а.с. 16-24). Позивач посилався на те, що відповідач не виконує свої зобов`язання за договором та станом на 04.01.2023 року має заборгованість у загальному розмірі 59 272,00 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 54\~250,00 грн. та заборгованості за простроченими відсотками в сумі 5 022,00 грн. Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст. 3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст.\~627\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Статтею 1054\~ЦК України передбачено, що за кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зі змісту постанови Житомирського апеляційного суду від 12.02.2024 по справі №295/13978/23 слідує, що в провадженні Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області перебуває кримінальне провадження, внесене за заявою [PERSON] 06.01.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12023060400000060 за наявності обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, а саме: 04.01.2023 року невстановлена особа в телефонній розмові з [PERSON] , ввівши останню в оману та зловживаючи довірою, представившись працівником «Київстар» запропонувала підключити послугу, необхідну під час «Блекауту». Після чого [PERSON] ввела відповідну комбінацію на телефоні та в подальшому відбулося списання коштів з її банківських карток АТ КБ «Приватбанк» № [NUMBER] , № [NUMBER] на загальну суму 55 000,00 грн. Факт списання коштів 04.01.2023 року з кредитного рахунку [PERSON] з банківської картки № [NUMBER] в розмірі 55 800 грн. у валюті операції та в розмірі 55 800 грн. у валюті картки, також підтверджується наданою позивачем випискою за кредитним договором, укладеним з відповідачем (а.с. 6). Пунктом 6.6 Правил користування платіжною картою передбачено, що у випадку виявлення факту несанкціонованого доступу до карткового рахунку через Інтернет, клієнт повинен подати заяву в банк з приводу вказаного питання. Банк в свою чергу представляє інтереси клієнта в міжнародній платіжній системі з питань повернення несанкціонованого списання суми. Статтею 1073 ЦК України визначено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його ж рахунка, банк повинен негайно, після виявлення порушення, зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги» електронним платіжним засобом є платіжний інструмент, реалізований на будь-якому носії, що містить в електронній формі дані, необхідні для ініціювання платіжної операції та/або здійснення інших операцій, визначених договором з емітентом. Статтею 38 Закону України «Про платіжні послуги» передбачено, що емісію електронних платіжних засобів має право здійснювати виключно емітент, авторизований для надання такої послуги. При цьому, емітент зобов`язаний забезпечити, щоб індивідуальна облікова інформація користувача була недоступна жодним іншим сторонам, крім користувача, а також забезпечити користувачу можливість безоплатно в будь-який час повідомити емітента про втрату електронного платіжного засобу, або втрату індивідуальної облікової інформації та не допускати будь-якого використання електронного платіжного засобу після отримання такого повідомлення. У свою чергу, користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний: зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та умов договору, укладеного з емітентом; не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції; негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації. Відповідно до п.п. 1 п. 136, п.п. 1 п. 138 розділу VІI Положення про порядок емісії та еквайрінгу платіжних інструментів, затвердженого постановою Правління НБУ від 29.07.2022 № 164, користувач зобов`язаний зберігати та використовувати платіжні інструменти відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання платіжних інструментів особами, які не мають на це законного права або повноважень. Емітент зобов`язаний забезпечити, щоб індивідуальна облікова інформація користувача була недоступна іншим сторонам, крім користувача. У пункті 140 Положення про порядок емісії та еквайрінгу платіжних інструментів вказано, що користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем. До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача. З моменту повідомлення користувачем емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом. Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Верховний Суд у постанові від 26 липня 2023 року по справі №759/23568/20 зазначив, що лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності. Аналогічні правові\~висновки неодноразово\~викладалися у\~постановах Верховного\~Суду України\~і Верховного\~Суду,\~зокрема,\~упостанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 та у постанові Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі №691/699/16-ц. Враховуючи те,\~що позивачем\~не доведено\~вчинення відповідачем\~дій чи\~бездіяльності,\~які сприяли\~втраті,\~незаконному використанню\~персонального ідентифікаційного\~номера (коду)\~або іншої\~інформації,\~яка дає\~змогу ініціювати\~платіжні операції\~за кредитною\~карткою,\~у свою\~чергу відповідач\~виявивши безпідставне\~списання коштів\~належним чином\~виконала свої\~обов`язки перед\~банком та\~негайно повідомила\~правоохоронні органи\~про цей\~факт,\~а також\~беручи до\~уваги наявність\~кримінального провадження,\~у межах\~якого встановлюється\~особа,\~яка протиправно\~заволоділа грошовими\~коштами,\~суд дійшов\~висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк». Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача. З огляду на викладене та

Outcome: dismissed