Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-24 00:00:00

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває цивільна справа за позовною заявою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркеш Україна» Ковач І.В. до [PERSON] \~про стягнення\~кредитної заборгованостіза кредитним договором №13-33083 від 25 травня 2021 року в сумі 409917 грн. 14 коп., а також витрати по сплаті судового збору. Позовні вимоги обґрунтовує наступним, 25 травня 2021 року [PERSON] , звернувся до ТОВ «Інтеркеш Україна» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим було укладено Кредитний договір №13-33083 від 25 травня 2021 року. Згодом відповідач отримав кредит в розмірі 300000, 00 грн. зі сплатою 36.5 % річних з кінцев"им терміном повернення 25 травня 2022 року, станом на 26 жовтня 2023 року має заборгованість 409917 грн. 14 коп.. Також 25 травня 2021 року сторонами було укладено договір застави траснпортного засобу . В забезпечення належного викоання своїх обовязків за кредитним договором Заставодавець передав у заставу заставодержателю транспортний засіб «DAF» моделі «FAR XF 95/430» р.н.з. [NUMBER] дата реєстрації 26 січня 2018 року, номер шасі [NUMBER] . Відзиву на позовну заяву у встановлений строк не подано. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 грудня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. У відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України суд прийшов до висновку про проведення розгляду даної справи за участю сторін. В судове засідання 25 березня 2024 року: представник позивача адвокат Ковач І.В. не з`явився, про час, дату та місце розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, в позовній заяві зазначив, що просить розгляд справи провести без його участі та зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує, позов задовольнити в повному розмірі. відповідач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом надсилання повістки та розміщенням оголошення на сайті Ужгородського міськрайонного суду. Відзив у встановлений судом строк, не подав. Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив на позов не подано, на підставі ч.8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами та в порядку ст. 280 ЦПК України вважає за можливе постановити заочне рішення . Застосування технічних засобів фіксування під час розгляду цивільної справи не здійснювалось відповідно до\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників судового процесу. Судом встановлено: ТОВ «Інтеркеш Україна» уклало з відповідачем [PERSON] , кредитний договір №13-33083 від 25 травня 2021 року. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було надано кредит в розмірі 300000,00 грн. Також судом встановлено, що кошти за договором [PERSON] отримав. До кредитного договору банк додав розрахунок заборгованості, копію заяви позичальника, графік розрахунків, видатковий касовий ордер та інші документи. Відповідач зобов`язання за вказаним вище кредитним договором у встановлений строк належним чином не виконав, внаслідок чого, станом на 26 жовтня 2023 року утворилася заборгованість, яка складається з наступного: 248825 грн. 00 коп. -\~заборгованість за тілом кредиту; 114475 грн. 00 коп. -\~відсотки за користування кредитом; 36125 грн. 89 коп. -\~нараховане інфляційне збільшення заборгованості; 10491 грн. 25 коп. - 3% річних згідно ст.625\~ЦПК України, що разом становить 409917 грн. (п`ятдесят тисяч сімсот двадцять чотири) грн. 14 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За змістом ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з п.1.4 кредитного договору, кредит був наданий строком на 12 місяців з 25 травня 2021 року до 25 травня 2022 року. Позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти в порядку визначеному договором (п.2.2.2 пп.2 договору). Відповідно до п.3.1 договору сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка розрахунків, що є невід`ємною частиною цього договору. У відповідності до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Пунктом 1.1 договору передбачено, що позичальник сплачує проценти за користування кредитом у розмірі 36.5% річних. Тип процентної ставки-фіксована. Згідно поданого позивачем розрахунку відповідачем не здійснювалось погашення заборгованості за кредитом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно з ч.ч. 1 та 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Так, п. 6.7 кредитного договору № 13-33083 від 25 травня 2021 передбачено, що у кожному випадку невиконання (або неналежного виконання) позичальником своїх зобов`язань за договором (відносно повноти та строків сплати відсотків за кредитом та/або сплати відсотків, та/або повернення кредиту не в повному обсязі), позичальник сплачує пеню в розмірі один відсоток за календарний день від суми виданих грошових коштів та у разі порушення графіку погашення кредиту, позичальник сплачує пеню в розмірі сто гривень. Відповідно до вимог ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. У відповідності до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як установлено судом [PERSON] не надав своєчасно кредитору грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, що підтверджується розміром заборгованості, відображеним в наявному в матеріалах справи розрахунку заборгованості. Згідно із наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості за кредитним договором № 13-33083 від 25 травня 2021 року станом на 26 жовтня 2023 року відповідач має заборгованість, яка складає суму 409917 грн. 14 коп. з яких: 248825 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 114475 грн. 00 коп. - відсотки за користування кредитом; 36125 грн. 89 коп. - нараховане інфляційне збільшення заборгованості; 10491 грн. 25 коп. - 3% річних згідно ст.625 ЦПК України. Наявність заборгованості по тілу кредиту у розмірі 248825 грн. 00 коп. підтверджується вказаним розрахунком, іншими матеріалами справи та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Стосовно заборгованості по відсоткам в розмірі 114475 грн. 00 коп. суд констатує наступне. У кредитному договорі № 13-33083 від 25 травня 2021 року сторони погодили, що кредит надається з 25 травня 2021 року до 25 травня 2022 року. 25 травня 2022 року було укладено додаткову угоду №33083/712 до кредитного договору №13-33083 від 25 травня 2021 року на 153 дні, тобто до 25 жовтня 2022 року. Суд констатує, що за змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. За умовами кредитного договору № 13-33083 від 25 травня 2021 року сторони погодились, що позичальник повинен сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 36,5 % річних. Згідно додаткової угоди №33083/712 до кредитного договору від 25 травня 2022 року загальна сума заборгованості, а саме 280000 нарахування процентів до сплати згідно умов кредитного договору встановлюється в розмірі 0,001 % в рік. Згідно п.6 додаткової угоди №33083/712 до кредитного договору від 25 травня 2022 року при порушенні позичальником виконання зобов`язань кредитор здійснює перерахунок процентів до сплати в повному обсязі згідно умов Договору в тому числі проводить нарахування процентів за період визначений додатковою угодою реструктуризації, з урахуванням здійснених в цей період платежів, нараховуючи відсотки на залишок заборгованості за договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати ВС у справі №444/9519/12 від 28.03.2018 року, яку суд вважає за необхідним застосувати у даній справі. Згідно вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином вимога про стягнення процентів на підставі кредитного договору № 13-33083 від 25 травня 2021 року можлива лише в частині стягнення заборгованості станом на день закінчення строку кредитування. Разом з тим, згідно поданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 13-33083 від 25 травня 2021 року, у відповідача наявна заборгованість по відсоткам в сумі 114475 грн. 00 коп., поза межами строку дії кредитного договору та Додаткової угоди. Згідно розрахунку наданого представником позивача, станом на 25 жовтня 2022 року, заборгованість по відсоткам - 155400 грн., разом з тим відповідачем [PERSON] було сплачено процентів за кредитним договором 148625 грн. 00 коп.. З огляду на вищевикладене суд приходить до переконання, що станом на 25 жовтня 2022 року заборгованість по відсоткам у відповідача складає 6775 грн. 00 коп.. Також, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача 36125 грн. 89 коп. інфляційних та 10491 грн. 25 коп. три проценти річних з травня 2022 року по жовтень 2023 року та 3% річних за період з 26.05.2022 по 20.10.2023. Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні»\~з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який триває по теперішній час. Згідно з п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи вказані норми законодавства, суд приходить до висновку про відмову в цій частині позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені позовні вимог знайшли часткове своє підтвердження, є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, не спростованими відповідачем, який в судове засідання не з`явився, письмовий відзив на позов не подав, а тому позовні вимог підлягають до задоволення частково. Оскільки відповідачка доказів щодо повного погашення заборгованості за кредитним договором суду не представила, не спростувала документально нарахований позивачем розмір заборгованості, з урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, та, враховуючи факт неналежного виконання відповідачкою умов кредитного договору, суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором слід задовольнити частково та стягнути з відповідачки на користь позивача 255600 грн. 00 коп. заборгованості за кредитним договором, що складається з 248825 грн. 00 коп.- заборгованість за тілом кредиту, 6775 грн. 00 коп. заборгованості по відсоткам за користування кредитом. В задоволення решти позовних вимог слід відмовити з наведених вище підстав. Відповідно до ст.141 ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Відповідно до п.3 ч.2 ст.141\~ЦПК України, у разі часткового\~задоволення позову,\~судові\~витрати\~покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених\~позовних вимог . Як вбачається з матеріалів справи, позивач ТОВ «Інтеркеш Україна» сплатив\~судовий\~збір\~в розмірі 6148 грн. 80 коп.. До стягнення з відповідача, позивачем заявлена заборгованість у розмірі 409917 грн. 14 коп., суд прийшов до переконання про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 255600 грн. 00 коп.. За таких обставин, з урахуванням принципу пропорційності при розподілі судових витрат між сторонами, суд вважає, що\~стягненню з відповідача на\~користь\~позивача\~підлягає сума у розмірі 3834 грн. 00 коп. (255600 грн.*6148,80/409917,14). На підставі наведеного,

Outcome: partial