Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

05 лютого 2024 року позивач, [PERSON] , звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до \~ [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, у зв`язку з продовженням навчання. В обґрунтування\~своїх позовних\~вимог зазначила,\~що вони\~з відповідачем [PERSON] мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження [NUMBER] . Шлюб між ними розірваний рішенням Марганецького міського суду у 2013 році. За рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2013 року з відповідача стягувалися аліменти на її користь на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) до повноліття дитини. 06 грудня 2023 року доньці виповнилося 18 років і стягнення аліментів припинилося. На даний час донька - [PERSON] є студенткою 1 курсу денної форми навчання факультету економіки, бізнесу та міжнародних відносин Університету митної справи та фінансів, термін навчання за освітнім рівнем "Бакалавр" до 30.06.2027 року. Відповідач, матеріальну допомогу на утримання доньки добровільно не надає, хоча має можливість матеріально забезпечувати повнолітню доньку до закінчення нею навчання, оскільки є працездатним та працює. Вважає, що без матеріальної підтримки батька донька не зможе отримати освіту. У зв`язку з цим вона вимушена звернутися з даним позовом до суду. Просить суд стягнути з [PERSON] на її [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з її навчанням у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до закінчення [PERSON] навчання, починаючи з дня звернення до суду. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 09 лютого 2024 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.\~\~ Представник позивача - адвокат Шаповалов О.Г. надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримує, на їх задоволенні у повному обсязі наполягає. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання неодноразово не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за допомогою поштового зв`язку та смс-повісток про, що в матеріалах справи містяться відповідні докази. Заяв чи клопотань не надав, про причини неявки не повідомив, \~ \~ \~Статтею 131\~ЦПК України передбачено обов`язок учасників судового процесу повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Як наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням по справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. У позовній заяві позивач зазначає місце проживання відповідача: [ADDRESS] . Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 442567 від 09.02.2024 року [PERSON] , [INFO] значиться зареєстрованим за адресою [ADDRESS] . У зв`язку з чим відповідача, крім викликів за вказаною адресою, було викликано до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Оголошення про виклик відповідача опубліковано - 06.03.2024 року. Відповідно до ч. 11 статті 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. \~Відповідач у встановлений судом строк на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд розглядає справу заочно, на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 2 ст.124\~Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст.6\~Європейської конвенції\~з прав\~людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Водночас, відповідно до ч.1 ст.19\~ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Пунктом 2 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судове рішення\~у цивільній\~справі» №14\~від 18\~грудня 2009\~року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом\~України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК). Як установлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого 14 грудня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №416 ( а.с.5). З копії виконавчого листа №2/180/1079/2013, виданого 07.11.2013 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області, на підставі рішення цього ж суду від 16 жовтня 2013 року вбачається, що з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до повноліття дитини але не менш 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 30.08.2013 року до її повноліття ( а.с. 6) 06 грудня 2023 року доньці сторін виповнилося 18 років і стягнення аліментів припинилося. З копії свідоцтва про народження [PERSON] слідує, що 06 грудня 2023 року їй виповнилось 18 років, тобто вона досягла повноліття. На даний час повнолітня донька сторін - [PERSON] , навчається на першому курсі Університету митної справи та фінансів факультету економіки, бізнесу та міжнародних відносин, за напрямком підготовки (спеціальністю ) "075 Маркетинг", форма навчання денна, за контрактом. Очікуваний термін закінчення навчання за освітнім рівнем "бакалавр" до 30.06.2027 року, що підтверджується довідкою даного навчального закладу від 19.01.2024 року № 12.5-30/014 ( а.с. 7). Через навчання вона не має змоги працювати, інших доходів не отримує. Дитина перебуває на утриманні матері - [PERSON] . Відповідач матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, у зв`язку з її навчанням, добровільно не надає, хоча має можливість таку надавати, оскільки є працездатною особою. [PERSON] продовжує навчання, у зв`язку з навчанням,\~ потребує матеріальної допомоги свого батька. У зв`язку з чим позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. За змістом ч. 1 ст.16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.12\~ЗУ «Про\~охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. А отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. У відповідність ст.199\~Сімейного Кодексу\~України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У відповідність ст.200\~Сімейного Кодексу\~України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 ЦПК України. Згідно ст.182\~СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За таких підстав слід вважати встановленим, що повнолітня дитина потребує допомоги батька у зв`язку з навчанням. Обов`язок утримання своїх повнолітніх дітей на період їх навчання відповідно до норм ст.199\~СК України несуть обоє із батьків. Відповідно до ст. 201, ч.1 ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. З урахуванням наявних у справі доказів та норм чинного законодавства, яке регулює дані правовідносини, враховуючи матеріальний стан позивачки, обставини справи, те що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, не надає, даних про наявність інших утриманців ним не надано, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення [PERSON] , [INFO] , навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-х річного віку Крім того, частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із п. 1 ч. 1 ст.430\~ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Суд зазначає, що частиною 2 ст.199 Сімейного кодексу\~України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивача, відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір», звільнено від сплати судового збору при пред`явленні позову про стягнення аліментів до суду, та положень ст. 141 ЦПК України, позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, тому з відповідача, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок. На підставі зазначеного,

Outcome: approved