Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 29.02.2024 просить стягнути з відповідача на його користь проценти за користування грошовими коштами відповідно до договору позики від 28 вересня 2019 року за період з 28.09.2012 по 31.12.2023 в розмірі 112595,63 грн., судових витрати, які складаються з 1125,95 грн. судового збору та 19992,19 грн. вартості судової економічної експертизи. В обґрунтування позову зазначив, що 28.09.2012 між ним та відповідачем було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Завадою М.В. та зареєстрований в реєстрі за №2676. Згідно п.1 Договору він передав у власність відповідачу грошові кошти в сумі 50 000,00 грн. зі строком сплати боргу до 28.09.2032. Пунктом 3 Договору визначено, що грошова сума, вказана в п.1 Договору, передана позикодавцем та отримана позичальником до підписання цього договору. Відповідно до п.5 Договору за весь час фактичного користування грошовими коштами позичальник зобов`язується сплатити позикодавцеві 20% річних. Відсотки виплачуються щомісячно до дня повернення позики. Протягом всього часу користування позикою відповідач не внесла будь-яких коштів в рахунок сплати відсотків, визначених п.5 Договору. 10.07.2023 на адресу відповідача направлялась вимога щодо сплати процентів за користування позикою у відповідності до п.5 Договору, однак до теперішнього часу вказана вимога відповідачем проігнорована, проценти за користування позикою не сплачені. Оскільки відповідач у добровільному порядку не виконує умови Договору, він змушений звернутись до суду із вищевказаним позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав телефонограму про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає, в разі неявки в судове засідання відповідача, просив винести заочне рішення. Відповідач у\~судове засідання\~жодного разу не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності та відзив на позов, не надавала. Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, доказів про поважність неявки до суду не надав, також не подав відзив на позовну заяву, тому у відповідності з вимогами ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті суд встановив наступне. Судом встановлено, що 28.09.2012 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, посвідчений посвідчений приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Завадою М.В. та зареєстрований в реєстрі за №2676.(а.с.10) Згідно п.1 Договору [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 50 000,00 грн. зі строком сплати боргу до 28.09.2032. Пунктом 3 Договору визначено, що грошова сума, вказана в п.1 Договору, передана позикодавцем та отримана позичальником до підписання цього договору. Згідно з п.5 Договору за весь час фактичного користування грошовими коштами позичальник ( [PERSON] ) зобов`язується сплатити позикодавцеві 20% річних. Відсотки виплачуються щомісячно до дня повернення позики. 10.07.2023 на адресу [PERSON] направлялась вимога щодо сплати процентів за користування позикою у відповідності до п.5 Договору. Згідно висновку експерта Національного наукового центру «Інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» за результатами судової економічної експертизи №1462 від 28.02.2024, розрахунок розміру процентів, нарахованих в період з 28.09.2012 по 31.12.2023 за договором позики від 28.09.2012, укладеного між [PERSON] та [PERSON] становить 112 595,63 грн.(а.с.26-30) Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.525, 526 цього Кодексу одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 вказаного Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з положеннями ч.2 ст.1047 цього Кодексу на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Жодного спростування в належний процесуальний спосіб відповідачем факту наявності боргу по процентам за користування позикою за вказаний період та його розрахунку по суті суду не надано. Судом встановлено, що відповідач навіть частково не повернув вказану суму відсотків на час ухвалення даного рішення. Тому позов підлягає задоволенню і зазначену суму відсотків слід стягнути з нього на користь позивача. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд керується наступними нормами процесуального закону. Так, статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати: пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. У відповідності до приписів ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. За результатами розгляду справи витрати пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. В матеріалах справи міститься квитанція АТ КБ «ПриватБанк» № 9334-3526-9033-5873 від 26.02.204 про сплату грошових коштів позивачем [PERSON] за проведення судової економічної експертизи у розмірі 19992, 19 грн., акт здачі-приймання висновку експерта №1462 від 28.02.2024. Таким чином, до матеріалів справи позивачем подано документально підтвердженні витрати на проведення експертизи у розмірі 19992, 19 грн., а тому з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати за проведення судової економічної експертизи у зазначеному розмірі. Відповідно до ст.141 ЦПК України та заяви позивача суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1125,95 грн.

Outcome: approved