Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

Адвокат Колодяжна Н.В. звернулася до суду в інтересах [PERSON] з вищевказаною заявою. Заява обґрунтована тим, що [INFO] народилася [PERSON] про що 28.11.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Свердловського міського управління юстиції у Луганській області, складений актовий запис № 616 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Встановлення факту народження дитини, має для заявника та її дочки юридичне значення, оскільки вони взяті на облік як внутрішньо переміщені особи та мають право на отримання відповідних виплат, а також для отримання свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України дитини та реалізації дитиною всіх належних їм прав та свобод громадянина України. Зазначає, що при оформленні допомоги як внутрішньо переміщена особа, заявник звернулася до Департаменту соціальної політики, де їй повідомили, що не можуть верифікувати актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження, виданого 28.11.2014 серії [NUMBER] . Коли заявник звернулася до Луцького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для поновлення актового запису про народження дочки на підставі свідоцтва про народження, їй було відмовлено у зв`язку з тим, що з 07.11.2014 територія м. Свердловськ є тимчасово окупованою територією. Посилаючись на викладене, заявник просить суд, встановити факт народження [PERSON] , [INFO] , яка народилася у м. Свердловськ, Луганської області. Ухвалою судді від 03.04.2024 відкрито провадження у справі. До початку розгляду справи від представника заявника надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності, подану заяву підтримує та просить задовольнити з наведених у ній підстав. Представник заінтересованої особи та заінтересована особа, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, заяви, клопотання, пояснення на заяву від них на адресу суду не надходили. У відповідності до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані суду докази на підтвердження заявлених вимог, суд установив таке. Із паспорта громадянина України [NUMBER] вбачається, що [INFO] народилася [PERSON] , яка 06.10.2007 зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . [INFO] народилася [PERSON] , що випливає із свідоцтва про народження серія [NUMBER] , матір`ю вказано заявника [PERSON] , а батьком [PERSON] (а.с. 08). З вказаного вище свідоцтва про народження, вбачається, що воно видане 28.11.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Свердловського міського управління юстиції у Луганській області, про що цим ж відділом зроблений актовий запис № 616. Проте, відповідно до Наказу Міністрерства реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на який ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», вся територія Довжанського району (попередня назва Свердловського району) з 07.04.2014 є тимчасово окупованою територією. Розпорядженням КМУ від 07.11.2014 № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії розмежування», затверджено, що органи державної влади Довжанського району (попередня назва Свердловського району) Луганської області не здійснюють своїх повноважень. Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що [PERSON] , яка народилася [INFO] в м. Довжанськ (попередня назва - м. Свердловськ), народилася на тимчасово окупованій території України, де з 07.11.2014 органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноваження. Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Тимчасово окупована російською федерацією територія України (далі тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права. Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Згідно з ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Згідно з ст.4 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органами державної реєстрації актів цивільного стану є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад. Згідно зі ст.13 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. Згідно з п.4 ч. 4\~ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» - за відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Заявник не має іншої можливості встановити факт народження своєї дочки, згідно вимог законодавства України та одержати відповідне свідоцтво про народження. З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. Як слідує з ч. 4 ст. 317 ЦПК України рішення у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справі про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Таким чином, рішення у даній справі підлягає до негайного виконання.

Outcome: approved