Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

У лютому 2023 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] , третя особа: Адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради, в якому просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та покласти на відповідача судові витрати. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач послалася на те, що [INFO] у неї з відповідачем народився син [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис № 1346 та видано свідоцтво серія [NUMBER] . Вона у шлюбу з відповідачем не перебувала. Спільне життя з відповідачем не склалося та в літку 2012 р. вони розійшлися, з того часу відповідач не бачив дитину ні разу. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової,трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вона вирішує самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні. У зв`язку з цим, вона звернулася до органу опіки та піклування з проханням позбавити відповідача батьківських прав, на що їй було рекомендовано звернутися до суду. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. На підставі викладеного позивач звертається до суду з цим позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.02.2023 року справу передано на розгляд судді Кондрашову І.А. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.03.2023 року було відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.01.2024 року за вказаною справою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день, час розгляду справи повідомлена належним чином, адвокат Кушнір В.О. надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити не заперечувала проти винесення заочного рішення. [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, жодних клопотань відповідачем не надіслано. Представник третьої особи - Пантелеєва Г.С. в судове засідання також не з`явився, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Згідно із ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, доказів про поважність неявки до суду не надано, також не надіслано відзив на позовну заяву та позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи тому у відповідності з вимогами ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів, постановивши по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із вимогами ст. ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані виховувати і утримувати дитину до досягнення повноліття, піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Від цих відносин у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Батьком дитини є [PERSON] , матір`ю є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданої Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 20.12.2011 року. Також судом встановлено, що 19 червня 2018 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 19.06.2018 року, актовий запис № 376, де зазначено, що після реєстрації шлюбу прізвище дружини - « [PERSON] ». Відповідно до довідки від 19.02.2023 року № 9 за підписом голови ГО «СТ «Шинник-2» А.І. Тимощук, [PERSON] з 2012 року постійно проживає в будинку на земельній ділянці [ADDRESS]. Разом з нею в будинку на земельній ділянці [ADDRESS] проживає дочка [PERSON] та син [PERSON] . Згідно довідки про склад сім`ї від 19.02.2023 року № 10 за підписом голови ГО «СТ «Шинник-2» А.І. Тимощук, яка видана [PERSON] , [INFO] про те, що до складу її сім`ї входить: чоловік - [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії характеристики учня 5 класу [PERSON] , [INFO] , за підписом директора [PERSON] та класного керівника [PERSON], [PERSON] навчається у КНЗ НВК № 30 з четвертого класу. Зарекомендував себе як дисциплінований учень. Володіє учбовим матеріалом на достатньому рівні. Навчається не в повну міру своїх сил, але виявляє зацікавленість до навчання. Має довільну змішану пам`ять. Добре запам`ятовуе учбовий матеріал. Виявляє логічне мислення. Має здібності до вивчення багатьох предметтв. На дистанційних уроках завжди присутній, виконує домашнє завдання. Має добрий загальний розвиток. Бере активну участь в житті класу. [PERSON] скромный, стриманий, відповідальний та самостійний. Правила поведінки завжди свідомо виконує. Має багато друзів, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. Мати приділяє належну увагу вихованню сина, відвідує батьківські збори, постійно підтримує зв`язок з класним керівником. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 05.06.2023 року за підписом спеціалістів УССД Г.С. Пантелеєвої, А.В. Смірнової , які засвідчив начальник УССДТкаченко , проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] встановлено: будинок складаєгься із трьох кімнат, кухні, двох коридорів, санвузла сумісного та гардеробної. Умови проживання: Будинок з усіма зручностями, у кімнатах є необхідні меблі, побутова техніка та речі особистого вжитку. У будинку функціонує централізоване електро -, водопостачання, опалення індивідуальне за допомогою сонячних батарей, твердопаливного котла, газової колонки. Для виховання та розвитку дітей створено: для дитини облаштована окрема кімната, де є місце для сну, відпочинку, шафа для одягу та особистих речей дитини. Умови проживання та санітарний стан будинку добрий За цією адресою проживають: мати - [PERSON] , [INFO]; чоловік матері - [PERSON] , [INFO], дитина - [PERSON] , [INFO]; дитина - [PERSON] , [INFO]. В результаті обстеження встановлено, що в будинку за вищезазначеною адресою створені необхідні умови для проживання дитини. Відповідно до висновку № 4/3-188 від 17.07.2023 року адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, як органу опіки та піклування, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно дитини [PERSON] , [INFO] , адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, як органу опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно [PERSON] , [INFO] . Статтею 150 СК України встановлено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Визначено, зокрема, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ті ж самі принципи закріплені Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно п. 6. та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач життям дитини не цікавиться та ухиляється від виконання своїх обов`язків по її вихованню. Отже, приймаючи до уваги те, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а саме: виховання та матеріального утримання, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкується з сином, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не створює умов для отримання освіти, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно сина - [PERSON] , [INFO] , підлягають задоволенню в повному обсязі. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Слід зазначити, що ст. 166 СК України передбачає правові наслідки позбавлення батьківських прав, зокрема, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved