Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-24 00:00:00

24.12.2021 року позивач звернулася до Краматорського міського суду Донецької області з цим позовом. Розпорядженням Верховного Суду від 15.03.2022 року за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» було змінено територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2023 року визначено суддю Бєльченко Л.А. для розгляду цієї справи. Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13.12.2023 року прийнято позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено цивільну справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що в зареєстрованому шлюбі вона з відповідачем перебуває з 17.08.2002 року. Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №566. Від подружнього життя вони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Спір про визначення місця проживання дитини відсутній. На час звернення до суду з позовною заявою донька навчається в Національному університеті «Львівська політехніка» на 1 курсі. Тимчасово проживає за адресою: [ADDRESS] . Утримання доньки повністю здійснює вона, [PERSON] . Позивач зазначає, що станом на кінець 2016 року відповідач повністю припинив сімейні відносини з нею, вони не проживають разом за адресою постійного місця проживання відповідача, не ведуть спільне господарство. Відповідач не виконує жодних обов`язків, покладених на нього законом як на одного із подружжя та батька доньки. Не бажає мати сім`ю, не поважає традиційні сімейні цінності, основи формування взаємоповаги та любові в сім`ї, що призводить до непорозумінь. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Будь-які її, позивача, спроби з`ясувати стосунки в особистому спілкуванні не дали результатів. Тому розірвання шлюбу, на думку позивача, є єдиним способом для припинення відносин, які залишились існувати лише формально, оскільки фактично шлюбні відносини вже давно припинені. Крім того, позивач зазначає, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тоді як відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідач з 2016 року не приймає участі у вихованні та утриманні їх спільної дитини. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень вона, [PERSON] , самостійно не зможе забезпечити. Тому батько, який є здоровим та працездатним, має вищу юридичну освіту, зможе сплачувати аліменти на рівні 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), а при відсутності офіційних доходів у розмірі не менше 1/4 середньої заробітної плати по регіону Донецька область. Відповідач інших осіб на утриманні не має, він працездатний, отримує дохід, має нерухоме майно, його стан здоров`я дозволяє працювати, тому позивач вважає, що відповідач може сплачувати зазначений розмір аліментів. Спір між подружжям з приводу майна, набутого ними за час перебування у шлюбі, котре належить їм на праві спільної сумісної власності, на момент звернення з цим позовом відсутній. У зв`язку з зазначеним, позивач просила розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 17.08.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №566; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу. Позивач в судове засідання не з`явилася. Надала суду заяву, в котрій просила провести розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання двічі поспіль не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. На адресу суду повернувся конверт із рекомендованим повідомленням із судовою повісткою із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких обставин, враховуючи, що судом судові повістки про виклик відповідача у судове засідання направлялися за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача, однак на адресу суду повернувся поштовий конверт із відміткою «за закінченням терміну зберігання», а іншої адреси відповідач суду не повідомила, суд вважає відповідача належним чином повідомленим. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17.08.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області було зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис №566 (а.с.39). Від подружнього життя сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю [PERSON] (а.с.9). Подружні стосунки між сторонами припинені з 2016 року, спільне господарство не ведеться. Спір щодо визначення місця проживання дитини та поділ майна відсутній. За таких обставин, суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сім`ї неможливе. Шлюб між сторонами підлягає розірванню. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.\~ Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім`я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому шлюб необхідно розірвати. Щодо вимог позивача про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу суд зазначає наступне. Судом встановлено, що після припинення сімейних відносин між сторонами дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває на утриманні позивача. На час розгляду справи судом [PERSON] досягла повноліття - [INFO] . Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи зазначене, положення статті 182 СК України, те, що дитині 05.07.2022 року виповнилось вісімнадцять років, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття, тобто по [INFO] . Відповідно до статті 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. В дохід держави з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: approved