Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача У листопаді 2023 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я в результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28 липня 2022 року близько 18 год. 35хв. при виході з підземного переходу станції метро «Вирлиця» у м. Києві на неї було скоєно наїзд електросамокатом, під керуванням відповідача, внаслідок якого вона впала та отримала тілесні ушкодження. 23 серпні 2022 року позивач звернулася до Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції України в м. Києві з заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 15, частиною першою статті 186 та частиною першою статті 286 КК України . 07 вересня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 128 КК України, відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за № 12022100020002792. Постановою Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві від 30 листопада 2022 року кримінальне провадження закрито. Вказує на те, що внаслідок вказаної ДТП вона з 28 липня 2022 року до 12 серпня 2022 року вона перебувала на лікуванні в Клінічній міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги у відділенні нейрохірургії з діагнозом: закрита черепно мозкова травма, забій головного мозку в лівій тім`яній ділянці, крововилив у речовину головного мозку, забійна рана верхньої губи (накладали шви), забій обличчя, забій лівого ліктьового суглобу, лівого колінного суглобу, травматичний периодонтит (22 зуба), що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 9486. Зазначає, що внаслідок ушкодження здоров`я їй завдана майнова та моральна шкода, яка складається із наступного. Так, під час лікування у лікарні швидкої медичної допомоги вона витратила на придбання ліків та лікарських засобів 1 837,89 грн. Перед випискою з лікарні їй зробили МРТ головного мозку, вартість якого становила 890,00 грн. Також у лікарні їй призначено посилене домашнє харчування, на продукти харчування за два тижні вона витратила 2 500,00 грн. У зв`язку з поганим самопочуттям позивач 18 серпня 2022 року зверталася до Державної наукової установи «Науково-практичний центр профілактичної та клінічної медицини» (неврологічне відділення), де їй призначили курс лікування ще один місяць і на придбання ліків вона витратила 2 997,50 грн. 21 лютого 2023 року в медичній косметології «Анкор» їй зробили франційне лазерне шліфування рубця верхньої губи зліва, що коштувало 400,00 грн. 17 березня 2023 року для запису до лікаря та отримання консультації в Інституті нейрохірургії вона сплатила 200,32 грн. 21 березня 2023 року вона зробила МРТ головного мозку з в/в підсиленням (контрастом), яке було призначено їй в Інституті нейрохірургії, щоб з`ясувати стан здоров`я після закритої черепно мозкової травми та забою головного мозку, вартістю 3 162,50 грн. Також для відновлення зуба, який був травмований, їй встановили коронку, вартість якої 1 600,00 грн, а також вона сплатила 100,00 грн за рентгенівський знімок. Крім того, пошкоджені її речі - сукня та взуття, які не підлягають ремонту, вартість який становить 2 000,00 грн (1 100,00 грн +900,00 грн). Отже, загальний розмір її витрат (збитків) становить 15 688,21 грн. Внаслідок ушкодження здоров`я їй заподіяно значних моральних страждань. Моральну шкоду позивач оцінює у 35 000,00 грн. Також вказує на те, що на момент ушкодження здоров`я вона не працювала та після травми не могла працевлаштуватися, а тому за період з 28 липня 2022 року до 14 вересня 2022 року з відповідача підлягає стягненню втрачений дохід у розмірі 9 750,00 грн (6 500,00 грн розмір мінімальної заробітної плати) х 1,5 місяці). З урахуванням зазначеного, [PERSON] просить суд стягнути з відповідача на її користь майнову шкоду у розмірі 15 688,21 грн, втрачений дохід у розмірі 9 750,00 грн та моральну шкоду у розмірі 35 000,00 грн. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача [PERSON] - адвокат Цибрій Т.В. подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] . Відзив на позовну заяву мотивований тим, що [PERSON] не надала доказів на підтвердження того, що саме з вини відповідача позивачці завдана шкода. Відсутній протокол з місця події, який би доводив в установленому порядку вину саме [PERSON] . Кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю доказів причинно-наслідкового зв`язку діагнозу [PERSON] та події зіткнення з електросамокатом. Згідно з висновком судово-медичної експертизи, яка проводилась в рамках кримінального провадження, діагноз, який був встановлений позивачці, був як до так і після подій 28 липня 2022 року, а тому відсутні підстави стягувати з відповідача вартість лікування хвороби, яка за висновком судово-медичної експертизи була наявна у позивача на момент ДТП. При цьому позивачка надала квитанції на купівлю ліків, які не були призначені лікарями у відповідних медичних картках пацієнта, рекомендаціях та довідках: нормо вен, діакарб, нейроксон, магне, новопассит, нейробіон. Крім того, позивачка просила стягнути з відповідача вартість пошкоджених речей - сукні та взуття, однак не надала доказів на підтвердження їхньої вартості. Також необґрунтованою є вимога позивачки про компенсацію втраченого доходу, оскільки на момент ДТП вона не працювала, в розрахунку витрат відсутні періоди часу, за який вони мали відбутися. [PERSON] подала до суду заперечення на відзив на позовну заяву, у якому вказує на те, що відзив на позов не містить доказів спростування обставин, які стали підставою пред`явлення позову. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Цибрій Т.В. подав заперечення на відповідь на відзив, в якому вказує на те, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню, оскільки не доведена вина відповідача у завданні позивачці шкоди. Позивачка в судовому засіданні надала пояснення, аналогічні викладеним в позові. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що він визнає, що він, керуючи електросамокатом, здійснив наїзд на [PERSON] , внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження, а тому має право на відшкодування майнової шкоди у розмірі 10 000,00 грн. Також відповідач вказав, що він не визнає позовних вимог [PERSON] про відшкодування вартості пошкодженого одягу і взуття, вартості харчування та повторного дослідження МРТ, а також позовних вимог про стягнення втраченого заробітку. При цьому зазначив, що розмір моральної шкоди є необґрунтованим та недоведеним, а тому вказана вимога задоволенню не підлягає. В ході розгляду справи, суд відповідно до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ст. 259 ЦПК України, рішення у цій справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду. У судовому засіданні 18.03.2024 відповідно до ст. 268 ЦПК України, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення суду. Рух справи, процесуальні дії суду та заяви (клопотання) учасників справи Ухвалою суду від 17 листопада 2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду справи по суті в порядку в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а. с. 45-46). Протокольною ухвалою суду від 11 грудня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів (а. с. 52-54). 15 грудня 2023 року на електронну адресу суду від представника відповідача адвоката Цибрій Т.В. надійшов відзив на позовну заяву (а. с. 56-67). 29 грудня 2023 року від позивачки до суду надійшла відповідь на відзив, клопотання про допит в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] та клопотання про долучення доказів до матеріалів справи (а. с. 78- 82, 86-89). 16 січня 2024 року від представника відповідача адвоката Цибрій Т.В. на адресу суду засобом поштового зв`язку надійшли заперечення на відповідь на відзив (а. с. 145-147). 23 січня 2024 року від позивачки до суду надійшло клопотання про витребування доказів, в якому вона просить витребувати з Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 29 липня 2022 року, висновок експерта № 042-1433-2022 та протокол допиту свідка [PERSON] від 15 жовтня 2022 року (а. с. 143-144). 30 січня 2024 року ухвалою суду, що занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання позивача про допит свідка (а. с. 150-152). Ухвалою суду від 30 січня 2024 року клопотання [PERSON] про витребування доказів задоволено. Витребувано з Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві (адреса: 02068, м. Київ, вул. Кошиця, 5-А) належним чином засвідчені копії документів, які містяться в матеріалах кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 128 КК України, відомості про яке 07 вересня 2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022100020002792, а саме: протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 29 липня 2022 року; висновок експерта № 042-1433-2022; протокол допиту свідка [PERSON] від 15 жовтня 2022 року (а. с. 154-155). Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права та мотиви їх застосування 28 липня 2022 року близько о 18:35 год. [PERSON] , керуючи електросамокатом по [ADDRESS] , здійснив наїзд на [PERSON] , яка вийшовши з підземного переходу ст. метро «Вирлиця» вступила на тротуар в напрямку вул. Вірменська. Внаслідок зіткнення остання отримала тілесні ушкодження. 29 липня 2022 року слідчим ВРЗСТ слідчого відділу Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві Осталецьким О.В. складено протокол огляду місця ДТП (початок огляду о 01 год 20 хв., огляд закінчено о 01 год 55 хв.), схему пригоди. 25 серпня 2022 року [PERSON] звернулася з заявою до Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції України в м. Києві з заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 15, частиною першою статті 186 та частиною першою статті 286 КК України . 07 вересня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 128 КК України, відомості були внесені до ЄРДР за №12022100020002792. Постановою слідчого ВРЗСТ слідчого відділу Дарницького УП ГУНП у м. Києві, ст. лейтенанта поліції Осталецього О.В. кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12022100020002792, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення за статтею 128 КК України. Постановою про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 433710 від 17.01.2023 закрито провадження у справі про накладення адміністративного стягнення на [PERSON] на підставі ст. 38 та ч. 7 ст. 247 КУпАП. Разом з тим, вказаною постановою встановлено, що 28.07.2022 о 18 год. 35 хв. в м. Києві по просп. Бажана ст. метро «Вирлиця» [PERSON] , керуючи електросамокатом не вибрав безпечної швидкості руху та здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , що призвело до матеріальних збитків та тілесних ушкоджень [PERSON] , чим порушив п. 12.1, п. 12.3 ПДР. Вивчивши письмові докази, що наявні у справі, суд вважає за необхідне задовольнити частково позов з огляду на таке. Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України). Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (частина перша статті 1187 ЦК України). Перелік видів діяльності, що створює підвищену небезпеку, який наведений у частині першій статті 1187 ЦК України, не вичерпний (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21). Тлумачення статті 1187 ЦК України свідчить, що: джерелом підвищеної небезпеки слід вважати діяльність, що здійснюється з тим чи іншим залученням/використанням предметів матеріального світу та/або природних (фізичних) процесів, які за певних умов часу та місця в силу своїх якісних та кількісних характеристик об`єктивно створюють в процесі володіння ними (незалежно від факту їх експлуатації) підвищену порівняно із звичайними життєвими обставинами небезпеку завдання шкоди; використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні статті 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі № 127/5920/22 (провадження № 61-10553св22). Судом встановлено, що 28 липня 2022 року сталася ДТП за участі електричного самоката під керуванням [PERSON] , який здійснив наїзд на [PERSON] , що відповідач не заперечував в судовому засіданні, а також підтверджується письмовими доказами, а тому наявні підстави для кваліфікації діяльності, пов`язаної з використанням електричного самоката під керуванням [PERSON] , як джерела підвищеної небезпеки. Щодо відшкодування майнової шкоди За змістом частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Згідно з пунктом 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Отже, головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність яких є джерелом підвищеної небезпеки. Частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)показаннями свідків. Положеннями статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що в результаті ДТП [PERSON] спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкова травми, забою головного мозку в лівій тім`яній ділянці, забійної рани верхньої губи, забою обличчя, забою лівого ліктьового суглобу, лівого колінного суглобу, травматичного периодонтиту (22 зуба), кавернозної ангіоми лівої тім`яної частини, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 9486, у зв`язку з чим вона у період з 28 липня 2022 року до 12 серпня 2022 року проходила лікування в Клінічній міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги у відділенні нейрохірургії. За час перебування на стаціонарному лікуванні [PERSON] витратила на придбання ліків та лікарських засобів 1 837,89 грн (а. с. 11), а також на дослідження головного мозку (МРТ) 890,00 грн (а. с. 13). Згідно із заключенням лікаря невролога Державної наукової установи «Науково-практичний центр профілактичної та клінічної медицини» (неврологічне відділення) [PERSON] 18 серпня 2022 року перебувала на консультації у лікаря невролога і їй призначено курс лікування на один місяць (а. с. 24). На придбання ліків за вказане лікування [PERSON] сплатила 2 997,50 грн (а. с. 14, 15). 27 грудня 2022 року [PERSON] сплатила 100,00 грн за рентгенівський знімок у ТОВ «Стоматологія Дніпровського району м. Києва» (а. с. 22). 21 лютого 2023 року в медичній косметології «Анкор» [PERSON] проходила франційне лазерне шліфування рубця верхньої губи зліва, вартістю якого становила 400,00 грн (а. с. 16). 17 березня 2023 року [PERSON] сплатила за медичні послуги в Інституті нейрохірургії (запис та консультація лікаря) 200,32 грн (а. с. 17). 21 березня 2023 року [PERSON] за призначенням лікаря у ТОВ «МЦ Асклепій Київ» проходила медичне обстеження - МРТ головного мозку з контрастом, вартість якого становила 3 000,00 грн, а також обстеження у ТОВ «МЛ «Діла», вартістю 162,50 грн (а. с. 19-21). 09 червня 2023 року [PERSON] оплатила лікування зубу, який був пошкоджений у результаті ДТП, ТОВ «Стоматологія Дніпровського району м. Києва», вартість якого становила 1 600,00 грн (а. с. 23). Отже, позивачка понесла витрати на довготривале лікування, оплату ліків, медикаментів та медичне обстеження у загальному розмірі 11 188,21 грн, що підтверджується належними доказами, які містяться в матеріалах справи. Разом із тим, позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження витрат на харчування, а також на підтвердження вартості пошкодженого одягу та взуття, а тому у задоволення вимог [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь витрат на харчування у розмірі 2 500,00 грн та вартості пошкодженого одягу та взуття у розмірі 2 000,00 грн слід відмовити. Доводи відповідача про безпідставність позовних вимог про стягнення вартості медичного обстеження - МРТ головного мозку з контрастом, яке проведено позивачці 21 березня 2023 року, суд відхиляє, оскільки вказане обстеження проведено позивачці за призначенням лікаря та [PERSON] надала належні докази на підтвердження вартості цього дослідження. Щодо відшкодування моральної шкоди Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України). Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша статті 1167 ЦК України). Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18). Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22). Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 674/1666/14-ц (провадження № 61-6468зпв18). Враховуючи тривалість порушення прав позивача, час та зусилля, які потрібні для відновлення здоров`я, глибину її душевних та психічних страждань, пов`язаних із станом здоров`я, порушення нормального ритму життя, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, а також вимоги розумності та справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки моральну шкоду у розмірі 15 000,00 грн. Щодо стягнення втраченого заробітку Згідно із положеннями статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Розмір втраченого заробітку (доходу) за період з 28 липня 2022 року до 14 вересня 2022 року становить 9 750,00 грн (6 500,00 грн х 1,5 місяця). Доводи відповідача про те, що позивачка на момент ДТП не працювала, а тому не має права на стягнення втраченого заробітку, є безпідставними, оскільки у цьому разі розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати відповідно до частини другої статті 1195 ЦК України. Отже, зважаючи на вищевикладені обставини, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню майнова шкода, завдана внаслідок ДТП, у розмірі 11 188,21 грн, втрачений заробіток у розмірі 9 750,00 грн, моральна шкода у розмірі 15 000,00 грн, а у решті вимог необхідно відмовити. Щодо судових витрат Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] , яка звільнена від сплати судового збору відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial