Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін. Керівник Дубенської окружної прокуратури Рівненської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дубенська аграрна компанія», в якому просить суд припинити [PERSON] ,\~громадянину російської\~федерації,\~право власності\~на земельні\~ділянки з\~цільовим призначенням\~для ведення\~особистого селянського\~господарства:\~площею 0,6816\~га та\~площею 3,0668\~га,\~що розташовані\~на території\~Тараканівської сільської\~ради Дубенського\~району Рівненської\~області,\~шляхом їх\~конфіскації на\~користь держави\~в особі\~Головного управління\~Держгеокадастру у\~Рівненській області\~та продажу\~на земельних\~торгах.\~Також припинити\~дію\~договору оренди\~земельної\~ділянки б/н\~з кадастровим\~номером 5621689100:05:007:0017,\~укладеного 22.11.2021\~між [PERSON] \~та СГТЗОВ\~«Дубенська аграрна\~компанія» та\~припинити Сільськогосподарському\~товариству з\~обмеженою відповідальністю\~«Дубенська аграрна\~компанія» право\~оренди\~земельної ділянки\~з кадастровим\~номером 5621689100:05:007:0017та стягнути судові витрати. В обгрунтування позову прокурор зазначив, що [PERSON] , який є громадянином російської федерації, на підставі свідоцтва про права на спадщину за заповітом від 27.11.2020, успадкував земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовані на території Тараканівської сільської ради Дубенського району, а саме: площею 0, 6816 га, кадастровий номер 5621689100:06:002:0143, та площею 3,0668 га, кадастровий номер 5621689100:05:007:0017. Відомості про право власності на зазначені земельні ділянки 27.11.2020 внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 22.11.2021 між [PERSON] та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Дубенська аграрна компанія» укладено договір оренди б/н, за умов якого орендодавець передав у строкове платне користування земельну ділянку площею 3,0668 га, кадастровий номер 5621689100:05:007:0017, для ведення особистого селянського господарства. Договір укладено строком на 10 років (до 22.11.2031). Відомості про реєстрацію права оренди земельної ділянки внесено до державного реєстру речових прав на нерухоме майно 24.11.2021, номер запису: 45366736. Згідно інформації Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області №5601.5-4114/56.1-22 від 29.12.2022, [PERSON] , [INFO] , 24.11.2021 подав документи на виготовлення посвідки на постійне проживання та станом на 29.12.2022 вказану посвідку не отримав. Таким чином, [PERSON] , будучи іноземним громадянином, у листопаді 2020 року набув право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення та упродовж року добровільно їх не відчужив (кінцеві строки сплинули 27.11.2021). у зв`язку з чим, право власності на земельні ділянки підлягає припиненню шляхом їх конфіскації за рішенням суду та продажу на земельних торгах. Відповідно дія договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5621689100:05:007:0017 та право оренди на неї підлягають припиненню. Органом уповноваженим державою здійснювати функції щодо конфіскації земельних ділянок у спірних правовідносинах є Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області. Разом з тим, зазначеним уповноваженим органом заходів щодо конфіскації земельної ділянки не вжито, що дає підстави Дубенській окружній прокуратурі звертатися до суду з позовом в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру в Рівненській області. Представником відповідача Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дубенська аграрна компанія» подано відзив на позовну заяву, згідно якого просять відмовити у задоволенні позовних вимог в частині припинення дії договору оренди земельної ділянки б/н з кадастровим номером 5621689100:05:007:0017, укладеного 22.11.2021 між [PERSON] та СГТОВ «ДАК» та припинення СГТОВ «ДАК» права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5621689100:05:007:0017. Свої вимоги обґрунтовує тим, що СГТОВ «ДАК» є добросовісним набувачем права користування земельною ділянкою з кадастровим номером 5621689100:05:007:0017, належним чином зареєструвавши право оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вклало значні кошти в обробіток землі, здійснило посіви культур, які перебувають в стадії вегетації, а відтак припинення права оренди на таку землю буде надмірним (непропорційним) втручанням держави в право суб`єкта господарювання на його майнові права. Окрім того, згідно ст. 32 ЗУ «Про оренду землі», перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Окрім того, [PERSON] не мав можливості протягом року з моменту переходу права власності на спірну земельну ділянку відчужити її через обмеження у вчиненні нотаріальних дій, введених у зв`язку з оголошенням воєнного стану. Представником позивача подано відповідь на відзив, у якому зазначає, зокрема, наступне. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом земельні ділянки перейшли у власність громадянину російської федерації [PERSON] 27.11.2020. Відповідно, в останнього виник обов`язок відчужити ці земельні ділянки впродовж року після реєстрації права власності, що зроблено не було. Договір оренди між [PERSON] та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Дубенська аграрна компанія» був укладений 22.11.2021, за кілька днів до спливу визначеного строку на обов`язкове відчуження земельної ділянки, що також свідчить на відсутність наміру відповідача відчужувати земельну ділянку, як того вимагає закон. Вважають позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а доводи СГТОВ «ДАК»\~безпідставними та\~не підтверджені\~належними доказами.\~ \~ \~ Представником відповідача Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дубенська аграрна компанія» подано заперечення на відповідь на відзив у якому зазначає, що згідно законодавства України конфіскація земельної ділянки не може мати наслідком припинення права оренди для землекористувача за відповідним договором, а відтак і припинення дії самого договору оренди землі. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою від 31.08.2023 року по даній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 18.12.2023 року закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача прокурор Дубенської окружної прокуратури Рівненської області Надія Стрільчук позовні вимоги підтримала у повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві, яку просила задовольнити. Представник Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області Накопалов Є.О., згідно поданого до суду клопотання, просить розглянути справу без участі представника Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити (а.с. 83). Представник СГТОВ «ДАК» - Гладюк Т.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав зазначених у відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив. Представник третьої особи: Тараканівської сільської\~ради Дубенського\~району Рівненської\~області,\~зв судове засідання не з`явився. До суду надійшло клопотання сільського голови [PERSON] , в якому просить розглядати справу без участі третьої особи, позовні вимоги визнають, проти задоволення позову не заперечують (а.с. 204). Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада», у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, заяв та клопотань до суду не надходило. Заслухавши учасників, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, зважаючи на наступне. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом з`ясовано, що\~[PERSON] , який є громадянином російської федерації, на підставі свідоцтва про права на спадщину за заповітом від 27.11.2020, успадкував земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовані на території Тараканівської сільської ради Дубенського району, а саме: площею 0, 6816 га, кадастровий номер 5621689100:06:002:0143, та площею 3,0668 га, кадастровий номер 5621689100:05:007:0017 (а.с. 19, 20). Відомості про право власності на зазначені земельні ділянки 27.11.2020 внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 15-18). Про це також свідчать матеріали спадкової справи №130/2016 по смерті [PERSON] (а.с. 125-140). 22.11.2021 між [PERSON] та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Дубенська аграрна компанія» укладено договір оренди б/н, за умов якого орендодавець передав у строкове платне користування земельну ділянку площею 3,0668 га, кадастровий номер 5621689100:05:007:0017, для ведення особистого селянського господарства. Договір укладено строком на 10 років. Відомості про реєстрацію права оренди земельної ділянки внесено до державного реєстру речових прав на нерухоме майно 24.11.2021, номер запису: 45366736 (а.с. 18, 21-24). Згідно інформації Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області №5601.5-4114/56.1-22 від 29.12.2022, [PERSON] , [INFO] , 24.11.2021 подав документи на виготовлення посвідки на постійне проживання та станом на 29.12.2022 вказану посвідку не отримав (а.с. 25-26). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, долученої до матеріалів позову, право власності на спірні земельні ділянки, зареєстровано за [PERSON] громадянином рф (а.с. 15-18). Згідно повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області №10-170.42-181/90-23 від 12.05.2023 у зв`язку з недостатньою сумою коштів на сплату судового збору не мають можливості звернутися з позовом стосовно припинення права власності [PERSON] на земельну ділянку (а.с. 29). IV. Норми права, які застосував суд. Статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Положеннями статтей 13, 14 Конституції України визначається, що земля та інші природні ресурси є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Правовий режим земельних відносин, порядок і умови набуття та припинення права власності, а також права володіння, користування земельними ділянками визначаються законами. За змістом положень ст. 41 Конституції України, ст. ст.319, 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) визначені і нормами Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 38 Закону України «Про міжнародне приватне право», право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться. Згідно з ч. 1 ст. 39 даного Закону, виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Відповідно до ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно ч. 1, 2, 4 ст. 374 ЦК України суб`єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Іноземці, особи без громадянства можуть набувати право власності на землю (земельні ділянки) відповідно до закону. Права та обов`язки суб`єктів права власності на землю (земельну ділянку) встановлюються законом. Згідно п. а ч.1 ст. 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землю є громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 81 ЗК України іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно ч. 3 ст. 81 ЗК України, іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності;прийняття спадщини. Згідно ч. 4 ст. 81 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав. Статтею 22 ЗК України визначено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність або надаються у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно пункту «е» ч. 1 ст. 140 Земельного кодексу України, однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 145 ЗК України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Разом з тим, відповідно до п. в ч.1 ст.143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Також п. 10 ч. 1ст. 346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі конфіскації. Частиною 5 ст. 41 Конституції України встановлено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Пунктом 10 ч. 1ст. 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію, як одну з підстав припинення права власності. Згідно із ст. 356 Цивільного кодексу України, до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Аналіз вищевказаних норм ЗК України дає підстави для висновку, що законом передбачений чіткий обов`язок іноземця чи особи без громадянства відчужити земельну ділянку сільськогосподарського призначення протягом 1 року з дня набуття права власності на неї. Вказана норма є імперативною та не передбачає винятків. У випадку не відчуження такої земельної ділянки іноземцем чи особою без громадянства у встановлений законом строк, така земельна ділянка підлягає конфіскації на користь держави. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Перший протокол, Конвенція), кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-92цс13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», від 11 березня 2003 року «Новоселецький проти України», від 1 червня 2006 року «Федоренко проти України»), Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. У відповідності до ч. 4 ст. 145 ЗК України, конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Статтею 153 ЗК України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У випадках передбачених цим Кодексом та іншими законами України, допускається викуп земельної ділянки. При цьому, власникові земельної ділянки відшкодовується її вартість. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Зважаючи на те, що [PERSON] , будучи іноземним громадянином, 27.11.2020 набув право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення площею 0,6816 га, кадастровий номер 5621689100:06:002:0143 та площею 3,0668 га, кадастровий номер 5621689100:05:007:0017, що розташовані на території Тараканівської сільської ради Дубенського району Рівненської області, та впродовж року добровільно їх не відчужив (кінцеві строки сплинули 27.11.2021). У зв`язку з цим, право власності на ці земельні ділянки підлягає припиненню шляхом її конфіскації за рішенням суду та продажу на земельних торгах. Відповідно підлягають задоволенню позовні вимоги щодо припинення дії\~договору оренди\~землі площею 3,0668 га, кадастровий номер 5621689100:05:007:0017,\~укладеного 22.11.2021\~між [PERSON] та СГТОВ «ДАК» та припинення СГТОВ «ДАК» права оренди земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 3,0668 га, кадастровий номер 5621689100:05:007:0017 (реєстраційний номер: 642192456216). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов прокурора є обгрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі. Питання про судові витрати суд вирішує на підставіст.141 ЦПК України.

Outcome: approved