Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

У вересні 2023 року позивач Центральне управління соціального захисту населення ДМР звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення надміру нарахованих сум державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилався на те, що з 12.10.2007 [PERSON] отримувала державну соціальну допомогу як особа з інвалідністю з дитинства та з 30.10.2017 почала отримувати пенсію за віком, яку отримувала до 10.04.2023. З огляду на те, що станом на 2017 рік було встановлено заборону на одночасне отримання особою з інвалідністю пенсії за віком та державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства відповідно до ЗУ «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам», а відповідачем не повідомлено Центральне управління соціального захисту населення ДМР щодо отримання пенсії за віком, позивач вважав за необхідне звернутися до суду з даним позовом в якому просив стягнути з відповідача суму незаконно отриманих коштів державної допомоги у розмірі 114\~149,70 грн. та вирішити питання розподілу судових витрат. Відповідачем було надано відзив доводи викладені в якому зводяться до не згоди з заявленими позивними вимогами. Так, останньою зазначено, що нею не подавалося не достовірної інформації до Центрального управління соціального захисту населення ДМР. Також зазначено, про відсутність доказів отримання соціальної допомоги і заявлено про пропуск строку позовної давності. Позивачем було надано відповідь на відзив в якому зазначено про те, що причиною нарахування державної соціальної допомоги, за відшкодуванням розміру якої наразі подано позов стало саме не повідомлення відповідачем про отримання пенсії за віком. Також зазначено про відсутність підстав для застосування строку позовної давності з огляду на те, що про встановлення факту отримання відповідачем пенсії стало відомо під час перевірки проведеної у 2023 році. Відповідачем було надано заперечення на відповідь на відзив в якому зазначено про пропуск позивачем строку позовної давності. Також позивачем надано письмові пояснення, які містять обґрунтування порядку нарахування плати за спожиту електричну енергію. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кондрашова І.А. від 16.11.2023 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Представником позивача, заявлено клопотання про розгляд справи без участі представника Управління. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї зі сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Отже, оскільки до суду не надійшло клопотання відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін та проведенням судового засідання, суд, враховуючи ціну позову, категорію та складність справи, характер і обсяг доказів, дійшов висновку про розгляд спору за наявними у справі матеріалами (доказами), без проведення судового засідання. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків. Як встановлено судом, відповідно до копії заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, [PERSON] ,12.10.2007. звернулася до органу праці та соціального захисту населення Бабушкінського району з вищезазначеною заявою. Згідно копії витягу з акту огляду у МСЕК №054774 від 30.01.1997, [PERSON] встановлено третю групу інвалідності з дитинства, безстроково. Відповідно до копії протоколу №32924 від 16.11.2007, [PERSON] призначено державну соціальну допомогу відповідно до ЗУ «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» з 12.10.2007, довічно. Згідно копії довідки №8 наданої управлінням Пенсійного фонду України Бабушкінського району м. Дніпропетровська, [PERSON] отримує пенсію в разі втрати годувальника з 09.10.2010 довічно. Відповідно до копії рішення Центрального управління соціального захисту населення ДМР у Шевченківському районі від 29.03.2023, призупинено виплату [PERSON] державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю до з`ясування. Згідно копії листа Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 05.04.2023, [PERSON] з 09.10.2007 до 29.10.2017 отримувала пенсію у зв`язку з втратою годувальника, згідно заяви від 30.10.2017 було здійснено перехід з пенсії у зв`язку з втратою годувальника на пенсію за віком. Відповідно до копії рішення Центрального управління соціального захисту населення ДМР у Шевченківському районі від 10.04.2023, вирішено закрити особовий рахунок та встановити суму надмірно виплачених коштів з 30.10.2017. [PERSON] з 30.10.2017 отримує пенсію за віком. Підстава: лист з ПФУ від 05.04.2023 №0400-010305-6/43913; п.5, 27 до Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, затвердженої постановою КМУ від 03.02.2021 №79. Згідно копії повідомлення Центрального управління соціального захисту населення ДМР від 25.04.2023, сума надміру виплачених коштів 114\~149,70 грн. за період з 30.10.2017 до 30.04.2023. Також на підтвердження розміру переплаченої соціальної допомоги надано розрахунок. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» у редакції закону станом на 30.10.2017, інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, які мають одночасно право на державну соціальну допомогу відповідно до цього Закону, на пенсію та на державну соціальну допомогу згідно із Законом України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам" (1727-15 ), призначається за вибором інвалідів з дитинства (законних представників інвалідів з дитинства, визнаних недієздатними, та дітей-інвалідів) державна соціальна допомога відповідно до цього Закону або пенсія чи державна соціальна допомога згідно із Законом України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам". При цьому якщо інвалід з дитинства або дитина-інвалід має право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (державну соціальну допомогу дитині померлого годувальника, передбачену Законом України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам" (1727-15)) і державну соціальну допомогу відповідно до цього Закону, ці виплати призначаються одночасно. Тобто, з зазначеної статті вбачається, що особа, має право отримувати соціальну допомогу одночасно з пенсією у зв`язку з втратою годувальника та втрачає таку можливість у разі отримання пенсії за віком. Згідно з ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Відповідно до п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Відповідно до сталої судової практики, добросовісність є оціночним поняттям, яке передбачає собою сумлінну, чесну поведінку набувача, відсутність з його боку мети зловживати наданим правом, тоді як недобросовісність, навпаки, може проявлятися у зловживанні правом у власних інтересах та на шкоду інтересам іншій особі, несумлінне ставлення до власних обов`язків тощо, тобто така поведінка має бути умисна та переслідувати конкретну мету. Згідно з абзаців 5-7 пункту 26 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю№79, якщо отримувачем приховано чи подано недостовірні дані або органом соціального захисту населення отримано інформацію про обставини, що вплинули на встановлення права на призначення державної соціальної допомоги, надбавки на догляд та визначення їх розміру, що призвело до надмірних виплат коштів, органи соціального захисту населення: визначають обсяг\~надміру виплачених\~коштів з\~місяця призначення\~державної соціальної\~допомоги,\~надбавки на\~догляд та\~встановлюють строки\~їх повернення\~залежно від\~матеріального стану\~отримувача; повідомляють отримувачу про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення. Згідно з висновком до якого дійшла колегія суддів ВП/ВС у постанові від 16.01.2019 прийнятій за результатами розгляду справи №753/15556/15 (провадження № 14-445цс18),правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.\~ Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може гуртуватися на припущеннях. З огляду на те, що позивачем, на виконання приписів матеріального та процесуального права, надані належні докази, які підтверджують недобросовісність відповідача, що полягала у неповідомленні про факт переходу на отримання пенсії за віком, тобто прихованні, а також надано належні докази на підтвердження розміру безпідставно отриманої тимчасової державної допомоги, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими. Також суд зазначає, що відповідачем не заперечується факт отримання соціальної допомоги, а лише зазначається про відсутність доказів перерахування коштів, при цьому факт перерахування коштів підтверджується сукупністю наявних в матеріалах справи доказів. В той\~же час відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність\~це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.\~ Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю утри роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга\~статті 258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.\~ Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З огляду на те, що відповідач втратила право на отримання соціальної допомоги, яка нараховується кожного місяця окремим платежем, з 30.10.2017, до нарахувань проведених за період часу з 30.10.2007 до березня 2020 року включно, підлягають застосуванню приписи норм матеріального права, які регулюють механізм та наслідки положення ст.256 ЦК України. Суд зазначає, що позивачем не заявлялось клопотання щодо поновлення строку позовної давності. Отже, виходячи з вищевикладеного, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення надміру нарахованих сум державної допомоги за період з квітня 2020 року до квітня 2023 року, що становить 70\~329,00 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України,з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1653, 64 грн. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 253-267, 526, 530, 536, 654, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial