Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

У лютому 2024 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що працював у Приватному акціонерному товаристві «Шахтоуправління «Покровське» (далі - ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське») з 30.06.2021 по 21.12.2023 прохідником 4 розряду підземним з повним робочим днем у шахті, звільнений у зв`язку з виявленою невідповідністю займаній посаді за станом здоров`я за п.2 ст.40 КЗпП України. Причиною звільнення став нещасний випадок на виробництві, який стався з ним 11 вересня 2023 року. В результаті нещасного випадку на виробництві закладом охорони здоров`я йому було встановлено наступний діагноз: сполучена травма, ЗЧМТ; струс головного мозку, забій садно волохатої частини голови; закритий перелом акроміального відростка лопатки праворуч зі зміщенням; забита велика рана, садно надпліччя; забій шийного відділу хребта. Відповідач визнав нещасний випадок, який стався з ним, і за результатами розслідування складено акт за формою Н-1 від 2 жовтня 2023 року. Згідно з довідкою МСЕК від 13.12.2023 № 12ААВ № 541979 йому було встановлено 3 групу інвалідності у зв`язку з трудовим каліцтвом та встановлено 50% втрати професійної працездатності, визначена потреба у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне та санаторно-курортне лікування. Після проходження МСЕК він продовжує лікування. В результаті нещасного випадку на виробництві відбулося ушкодження його здоров`я, у зв`язку з чим йому заподіяна моральна шкода, що виразилася в тому, що він протягом тривалого періоду часу постійно знаходиться у пригніченому стані у зв`язку з травмою на виробництві. Для нього все його життя поділене на дві нерівнозначні частини: перша - де він здоровий чоловік, який має достойну роботу, гарні заробітки, надію на майбутнє, планує плани на подальше життя, впевнено стоїть на своїх ногах, має родину, про яку може подбати, впевнений в своїх силах і має можливість всі свої мрії втілити у життя, і друга - в якій ця людина є зламаною, хворою, інвалідом, яка втратила життя. На теперішній час він відчуває себе втраченою для суспільства та родини людиною. Його фізичний та моральний стан не дозволяє йому відчувати себе повноцінною людиною. Періодичні дуже сильні напади болю та усвідомлення того факту, що він став калікою, доводять його до різкого погіршення настрою та немотивованої агресії. Постійні думки про те, що сталося, не дають йому спокою, який так потрібен для одужання. Тривале лікування позначилося на його загальному стані, він знаходиться в подавленому стані через те, що можливості лікування і відновлення здоров`я знаходиться під великим питанням, відносини в родині погіршилися, він отримав інвалідність, позбавлений можливості повноцінно забезпечувати свою родину. Одна думка про те, що на теперішній час він як інвалід вже не зможе дати їм те, що міг дати, якби продовжував працювати за фахом, пригнічує його. На підставі наведеного, просив стягнути з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» на свою користь на відшкодування моральної шкоди, заподіяної нещасним випадком на виробництві, 200 000 грн (а.с.1-4). Ухвалою судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12 лютого 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов - 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; третім особам визначено десятиденний строк з дня вручення копії ухвали для подання пояснень щодо позову та відповідних доказів (а.с.25). 23 лютого 2024 року через систему «Електронний суд» відповідачем подано відзив, в якому він вважав позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Група інвалідності безстроково позивачеві не встановлена, тобто стійкої втрати працездатності позивач не зазнав, доказів протилежного не надано. Комісією з розслідування даного нещасного випадку встановлено, що позивач сам винуватий в отриманні травми (п.п.3 п.8 Акту). Поряд з позивачем винними у виникненні виробничої травми визнано також інших працівників: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . При прийомі на роботу на ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» згідно ст.29 КЗпП України, ст.5 Закону України «Про охорону праці» позивачу були роз`яснені його права і обов`язки, проінформовано під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих чинників та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Позивач має тривалий стаж роботи в шахті, пройшов попередній інструктаж з правил техніки безпеки перед зміною, був забезпечений засобами індивідуального захисту. Отже, мав усвідомлювати рівень та характер небезпеки, використовувати засоби колективного захисту та додержуватися правил безпеки. Позивач усвідомлював, що виконання робіт в зоні незакріпленого міжрамного простору сіткою-затяжкою може привести до його травмування та є небезпечним та протиправним, отже мав технічну можливість покинути небезпечну зону і взагалі відмовитися від роботи, оскільки це створювало небезпеку його життю та здоров`ю. Проте внаслідок власного легковажного нехтування вищевказаними заходами безпеки був травмований. Просив застосувати до спірних правовідносин ч.2 ст.1193 ЦК України, оскільки шкоду здоров`ю позивача спричинено внаслідок його власної грубої необережності. Також позивачем не доведена неправомірність поведінки відповідача, внаслідок якої могла бути спричинена така моральна шкода (не доведено склад правопорушення в діях відповідача), наявність вини відповідача у виникненні травми. Вважав, що єдиним допустимим засобом доказування наявності (спричинення) моральної шкоди у позивача в результаті виробничої травми є висновок експерта за наслідками відповідної експертизи. Висновок МСЕК про відсоток втрати професійної працездатності не є підтвердженням факту спричинення моральної шкоди. Висновком медичних органів як підставою для відшкодування моральної шкоди може бути висновок лікаря-психіатра лікувально-профілактичної установи або медично-консультаційної або медично-соціальної експертної комісії про стрес, що зазнав потерпілий в результаті трудового каліцтва чи професійного захворювання або їх наслідків, про депресію чи інші негативні стани постраждалого. В матеріалах справи відсутні розрахункові документи (касові чеки, квитанції) чи інші документи, які б свідчили про витрати, пов`язані з відновленням психологічного стану, стану здоров`я, який був до виникнення ситуації. Зазначені документи, за думкою відповідача, є єдиними належними і допустимими доказами, які можуть свідчити про понесення позивачем витрат на лікування та придбання ліків, оскільки розрахунковий документ свідчить про укладення договору роздрібної купівлі-продажу товару, яким є лікарські засоби. Крім того, необхідно врахувати, що позивачеві органом Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві були призначені страхові виплати у вигляді одноразової допомоги та щомісячних платежів, що компенсували йому втрачений заробіток. Позивач також має право на отримання пенсії по інвалідності. Особи з інвалідністю 3 групи можуть навчатися та провадити різні види трудової діяльності за умови забезпечення у разі потреби засобами компенсації фізичних дефектів чи порушених функцій організму, здійснення реабілітаційних заходів. Тобто позивач не позбавлений засобів до існування та задоволення власних потреб. Відповідач вважав, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 200 000 грн є необґрунтованими, такими, що не відповідають глибині душевних страждань потерпілого, вимогам розумності та справедливості, а також усталеній судовій практиці. До того ж компенсація моральної шкоди має суто умовний характер - неможливо точно визначити в грошовому еквіваленті біль та страждання. Просив зважити на загальновідому правову позицію Верховного Суду, відповідно до якої розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не повинен приводити до його навіть неістотного збагачення. З огляду на викладене просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] (а.с.34- 37). Ухвалою судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 1 березня 2024 року заяву ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження залишено без задоволення; за клопотанням відповідача вирішено розгляд справи проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.50). Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11 березня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача про залучення до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета позову, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.48). Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд доходить наступних висновків. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідна суть спірних правовідносин. Позивач працював у ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» з 30 червня 2021 року (наказ № 708кпр від 29.06.2021) по 21 грудня 2023 року (наказ № 2778вк від 21.12.2023), звільнений за п.2 ст.40 КЗпП України у зв`язку з виявленою невідповідністю займаній посаді за станом здоров`я (а.с.7-8). 11 вересня 2023 року об 11 годині 30 хвилин із [PERSON] стався нещасний випадок на виробництві, про що 2 жовтня 2023 року комісією, утвореної наказом ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» було складено акт розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався (сталося/сталася) 11 вересня 2023 року об 11 годині 30 годин на ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», затверджений генеральним директором ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» 02.10.2023. Внаслідок отриманої травми позивачу встановлено діагноз: сполучена травма, ЗЧМТ, струс головного мозку, забій садно волохатої частини голови, закритий перелом акроміального відростка лопатки праворуч зі зміщенням, забита велика рана, садно надпліччя, забій шийного відділу хребта. Згідно з п.5 Акту причиною нещасного випадку, що стався з позивачем, є: основна - порушення технологічного процесу - порушення проведення і кріплення вентиляційного гезенка 8-ої південної «біс» лави блоку 11; супутні - невиконання посадових обов`язків, невиконання інструкцій з охорони праці (а.с.6-20). Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААВ № 541979, виданої Міжрайонною МСЕК м. Покровська 13.12.2023 [PERSON] вперше встановлено третю групу інвалідності за трудовим каліцтвом до 01.01.2025, висновок про умови праці: може працювати на поверхні без важкої фізичної праці, перебування на висоті, слюсарем дрібних слюсарних робіт, охоронником, брошурувальником; рекомендовано лікування у невропатолога, травматолога, стаціонарне лікування за показаннями (а.с.21). Згідно з довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серія 12 ААА № 139747, виданої Міжрайонною МСЕК м. Покровська 13.12.2023, [PERSON] встановлено 50% втрати професійної працездатності за трудовим каліцтвом до 01.01.2025, визначена потреба у медикаментозному та санаторно-курортному лікуванні (а.с.22). У відповідності до ст.43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Положеннями ст.23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч.1). Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`ям (п.1 ч.2). Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3). Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.5). Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1 КЗпП України, за якою відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно зі ст.38 Гірничого закону України до обов`язків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі. Згідно з роз`ясненнями, даними в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.273-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 указаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган. Судом установлено, що позивач працював у ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», яке створене для підземного видобутку вугілля, і умови праці під землею є небезпечними та шкідливими. Втрата професійної працездатності позивача настала внаслідок професійних захворювань, отже роботодавець не забезпечив створення нешкідливих не небезпечних умов праці. За змістом ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв`язку з ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв`язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копіями трудової книжки позивача, акту розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем, довідок МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності. При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров`я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках. Крім того, суд враховує, що сам позивач в тому числі визнаний особою, яка допустила порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці, а саме у порушенні проведення і кріплення вентиляційного гезенка 8-ої південної «біс» лави блоку 11 (п.8 акту), а тому при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди враховує вимоги ч.2 ст.1193 ЦК України. Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року за наявності у потерпілого стійкої втрати професійної працездатності висновок МСЕК про факт спричинення моральної шкоди не потребується. Позивачу висновком МСЕК встановлена стійка втрата професійної працездатності, а тому заперечення відповідача в цій частині суд знаходить безпідставними. З урахуванням конкретних обставин справи, суд визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду у 50 000 грн. Згідно з п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, а тому у відповідності до п.3 ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Задоволені позовні вимоги складають 25% (50 000грн х 100% : 200 000 грн). На підставі цього підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір пропорційно задоволеної частини позовних вимог в сумі 302,80 грн (1211,20 грн х 25% : 100%). Відповідно до ст.43 Конституції України, ст.23 ЦК України, ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, ст.43 Гірничого закону України,

Outcome: partial