Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-24 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 14.08.2015 міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 2200, неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з нею, прізвище після розірвання шлюбу не змінювати. Свої вимоги мотивує тим, що вона з 14.08.2015 перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час спільного сімейного життя у них народився син [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх п`яти років їхні сімейні відносини погіршились. Між ними почали виникати конфлікти, сварки та скандали, які призвели до того, що між ними втрачено почуття любові та поваги. З січня 2024 року вони проживають окремо, сімейних відносин не підтримують. Їхня сім`я розпалася остаточно, збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. У підготовчому судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила його задовольнити, шлюб розірвати, дитину залишити проживати з нею, прізвище не змінювати та не стягувати з відповідача понесені нею витрати. Додатково зазначила, що з січня 2024 року вони не підтримують жодних відносин як подружжя, тому збереження формального шлюбу є недоцільним. При цьому, зазначила, що їй складно самостійно утримувати їхню спільну малолітню дитину, яка є особою з інвалідністю, тому відповідач також бере участь у її вихованні. Однак їхнє окреме проживання відповідає інтересам дитини, оскільки син не стає свідком їхніх скандалів, агресивної поведінки відповідача в її сторону, його образ. Представниця позивачки підтримала позицію своєї довірительки, просила позов задовольнити. Відповідач у підготовчому судовому засіданні позов визнав, не заперечив проти його задоволення та винесення рішення у підготовчому судовому засіданні. Визнання позову не суперечить його інтересам. Також зазначив, що ним вживалися заходи задля збереження шлюбу, однак такі не дали бажаного результату, їхню сім`ю зберегти не можливо. Щодо дитини він і надалі продовжує виконувати свій батькіських обов`язок. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 26.02.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено провести підготовче судове засідання за участю сторін. 25 березня 2024 року відповідач позов визнав, про що подав відповідну заяву, в якій просив шлюб розірвати в підготовчому судовому засіданні. Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін та інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідач позов визнав, визнання ним позову не суперечить інтересам сторін та їх неповнолітньої дитини, тому суд приймає визнання ним позову та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі перебувають у шлюбі з 14 серпня 2015 року, який зареєстрований у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 2200, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14.08.2015 (а.с. 6). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.07.2019, [PERSON] народився [INFO] . Його батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). [PERSON] , [INFO] , зареєстрований у [ADDRESS] (а.с. 8). Вказана адреса є місцем реєстрації і відповідача (а.с. 16). Як вбачається зі змісту акта обстеження від 21.02.2024, депутат Долинської міської ради зі слів обстежуваної та її сусідів встановив, що [PERSON] зареєстрована у м. Львів, проте фактично проживає зі своїм сином [PERSON] в [ADDRESS] (а.с. 9). Сторони вживали заходів для збереження сім`ї, однак такі не дали бажаного результату, з січня 2024 року вони спільно не проживають, не ведуть спільне господарство та не підтримують подружніх відносин. Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність малолітньої дитини, не можуть розірвати в позасудовому порядку. Оцінка суду: беручи до уваги позицію сторони позивачки та визнання позову відповідачем, дослідивши докази, які надані на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування у шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи сторін про те, що між ними припинилися будь-які шлюбні відносини, їхній шлюб носить формальний характер. Сторони не бажають зберегти сім`ю, наполягають на розірванні шлюбу, вважають примирення між ними неможливим. Оскільки обидві сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Заперечень щодо залишення малолітньої дитини проживати разом з матір`ю, позивачкою по справі, від відповідача не поступало. Позивачка просить також після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] їй не змінювати, що, відповідно до ст. 113 СК України, є її правом після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати, малолітню дитину залишити проживати з матір`ю, якій прізвище чоловіка після розірвання шлюбу залишити без змін. Розподіл судових витрат між сторонами: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що понесені судові витрати позивачка просила залишити за нею. На підставі викладеного, ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113, 114 СК України,

Outcome: approved