Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

Позивачка в позові вказує, що [INFO] померла її мати [PERSON] , з якою вони проживали в с. Писарівка, Калинівського району Вінницької області, що підтверджується довідкою Писарівського старостинського округу Калинівської міської ради №33 від 21.02.2024 року. Після смерті матері відкрилась спадщина, яку позивач прийняла у відповідності до ч. 3 ст. 1268 Цивільного Кодексу України, оскільки проживала з нею постійно до дня смерті, що підтверджується зазначеною вище довідкою.\~\~ Вказане спадкове майно складалося з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,9723 га, що розташована на території Писарівської сільської ради Калинівського району, Вінницької області, та житлового будинку з присадибною земельною ділянкою орієнтовною площею 0,5148 га, що розташовані по [ADDRESS] . Позивач\~ фактично прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , як спадкоємець за законом першої черги, та 14.07.2021 року отримала свідоцтво про право на спадщину, видане державним нотаріусом Калинівського району Вінницької області Василишиною Л.В. на частину спадкового майна - на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що вбачається із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер 265751683 .\~ Інших спадкоємців майна померлої матері [PERSON] немає.\~\~\~ Однак, позивач не може оформити свої спадкові права на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що належали матері на підставі свідоцтва про право власності, виданого 16.02.1991 року на підставі рішення виконкому Калинівської районної ради від 13.01.1988 року, так як в ньому помилково записано, що будинок належить колгоспному двору, головою, а не власником, якого була [PERSON] . Тому позивач звертається до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] надала до суду заяву, відповідно до якої позов підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві, справу розглянути за її відсутності.\~\~ Відповідач уповноважений представник Калинівської міської ради Вінницької області Трохименко М.В. в підготовче засідання не з`явився, надавши письмову заяву, де просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог: [PERSON] , [PERSON] надали до суду спільну заяву, відповідно до якої підтримують та не заперечують проти задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Так, судом достовірно встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , з якою вони проживали в с. Писарівка, Калинівського району Вінницької області, що підтверджується довідкою Писарівського старостинського округу Калинівської міської ради №33 від 21.02.2024 року. Після смерті матері відкрилась спадщина, яку позивач прийняла у відповідності до ч. 3 ст. 1268 Цивільного Кодексу України, оскільки проживала з нею постійно до дня смерті, що підтверджується зазначеною вище довідкою.\~\~ Вказане спадкове майно складалося з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,9723 га, що розташована на території Писарівської сільської ради Калинівського району, Вінницької області, та житлового будинку з присадибною земельною ділянкою орієнтовною площею 0,5148 га, що розташовані по [ADDRESS] . Позивач\~ фактично прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , як спадкоємець за законом першої черги, та 14.07.2021 року отримала свідоцтво про право на спадщину, видане державним нотаріусом Калинівського району Вінницької області Василишиною Л.В. на частину спадкового майна - на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що вбачається із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер 265751683 .\~ Інших спадкоємців майна померлої матері [PERSON] немає.\~\~\~ Однак, позивач не може оформити свої спадкові права на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що належали матері на підставі свідоцтва про право власності, виданого 16.02.1991 року на підставі рішення виконкому Калинівської районної ради від 13.01.1988 року, так як в ньому помилково записано, що будинок належить колгоспному двору, головою, а не власником, якого була [PERSON] . Однак, поняття «колгоспний двір» припинило своє існування в зв`язку з набранням чинності ЗУ «Про власність» від 07.02.1991 року. Згідно до вимог ст. 7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці. Відповідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради. Згідно п. 9 зазначених Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69, окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство. Станом на 1991 рік разом з [PERSON] проживали позивачка, та її малолітні діти, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою Писарівського старостинського округу №33 від 21.02.2024 року. Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Однак, позивачка та її діти [PERSON] , [PERSON] не були членами колгоспного двору, тому до цього часу і не претендували на будь-які частки. В зв`язку з цим, [PERSON] було передано в приватну власність рішенням Писарівської сільської ради, 11 сесії 22 скликання від 24.12.1997 року присадибну земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель площею 0,2500 га, та рішенням Писарівської сільської ради 19 сесії 5 скликання від 23.12.2009 року - земельну ділянку площею 0,2648 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в [ADDRESS] , що вбачається із державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯК № 809168, виданого 02.07.2010 року та серії ЯК № 803024, виданого 27.10.2010 року.\~ Відповідно до ч.1 ст. 325 ЦК України, суб`єктами приватної власності є фізичні та юридичні особи. Згідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірне, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.\~\~\~ Відповідно до положень ч.1 ст. 392 ЦК України, особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами. Тобто передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились в зв`язку із його смертю. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від прийняття - відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Враховуючи, що відповідач позов визнає, не заперечує проти визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом, тому, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності іх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. За вказаних обставин суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved