Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. У серпні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» (далі - ТОВ «Євро-реконструкція», позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач -1, [PERSON] ), [PERSON] (далі - відповідач -2, [PERSON] ), [PERSON] (далі відповідач - 3, [PERSON] ), [PERSON] (далі - відповідач - 4, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ТОВ «Євро-реконструкція» здійснює надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку [ADDRESS] . Споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у квартирі [ADDRESS] є відповідачі. Щомісячно підприємство ТОВ «Євро-реконструкція» направляло рахунки про сплату за фактично надані послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, однак відповідачі своєчасно не оплачували вартість наданих послуг, з жовтня 2020 не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та з серпня 2017 за отримані послуги з гарячого водопостачання, в результаті чого уторилась заборгованість, яка станом на 01.07.2023 становить 69 887,46 грн., з яких заборгованість з централізованого опалення становить 9 745, 42 грн. та заборгованість із сплати послуг за гаряче водопостачання в розмірі 60 142, 04 грн. Відповідачі як боржники, що прострочили виконання грошового зобов`язання, на підставі положень статті 625 ЦК України зобов`язані також сплатити зазначену суму боргу з урахуванням інфляційної складової та 3% річних. Інфляційна складова боргу відповідно до розрахунку ціни вимоги, за послуги з гарячого водопостачання та постачання теплової енергії становить 12 438, 58 грн. Розмір 3 % річних з простроченої суми відповідно до розрахунку ціни вимоги за становить 3 661,34 грн. Рух справи, процесуальні дії суду та заяви (клопотання) учасників справи. Ухвалою суду від 29 серпня 2023 року відкрито провадження у справі без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. 25.09.2023 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач, заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на наступні обставини. Зокрема, позов є безпідставним та необгрунтованим, оскільки останній поданий поза межами строку позовної давності. Між позивачем та відповідачами не існує жодних договірних відносин. Позивачем до позовної заяви не надано доказів щодо рахунків на оплату послуг для споживача, де будуть зазначені послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії, постачання гарячої води, які стали предметом позову. Сам по собі розрахунок заборгованості, складений позивачем та поданий до суду, не є доказом наявної заборгованості у відповідачів. Позивач, протягом спірного періоду, а саме з 2017 року не звертався до відповідачів з вимогами про наявність заборгованості та не вимагав оплати такої заборгованості. Одночасно з відзивом на позовну заяву надав заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Інші відповідачі, відзив на позов не подавали, просили проводити розгляд справи у їх відсутність, про що надали відповідні заяви. 29.09.2023 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній заперечує проти доводів відповідача, посилаючись на те, що строк позовної давності позивачем не пропущений, на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», а тому починаючи з 12 березня 2020 строку позовної давності продовжений на час дії карантину, а тому борг з серпня 2017 по 30 червня 2023 року нарахований в межах строку позовної давності. Щодо укладення договору між сторонами, послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до ст.ст. 13 і 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Обов`язок щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг одночасно покладається як на споживача так і на виконавця. Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Претензій з приводу якості отриманих послуг, відмови від отримання послуг від відповідачів не надходило та доказів направлення таких заяв відповідачем не надано. Нарахування споживачам плати за надані послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води здійснюється згідно вимог Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022, Правил надання послуг з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1023. Ухвалою суду від 03.10.2023 за заявою відповідача, постановлено справу розглядати в загальному позовному провадженні. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права та мотиви їх застосування. Відповідачі зареєстровані та проживають в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується відомостями наданими з електронного реєстру територіальної громади м. Києва "ГІОЦ/КМДА" /а.с.27-35/. Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами ЦК України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, врегульовані відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг і фізичною особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до пунктів 18,20,30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 №572, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. З урахуванням норм пункту 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальним споживачем є фізична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальні послуги для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до частини 7 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-VІ (діяв до 01.05.2019) договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання). Частиною 1 статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 23.07.2014 у газеті Хрещатик (№103(4503)) позивачем розміщено відповідне повідомлення, із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» 06.08.2014 (№111(4511)). Оскільки, згідно з частиною 2 статті 641 ЦК України, реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу, є запрошенням укласти договір (оферту), якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях, то відповідно до статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її приєднання (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Законом України №2189-VІІІ від 09.11.2017 «Про житлово-комунальні послуги», правилами надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 та правилами надання послуг з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України (далі також - КМУ) від 11.12.2019 №1182 визначено порядок укладання індивідуальних договорів про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 та 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно частини 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються на рівні із споживачем усіма житло-комунальними послугами, та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦК України цивільно-правові права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, а частиною 1 статті 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг одночасно покладається як на споживача (відповідачів), так і на виконавця (позивача) (п.1 ч. 2 ст. 7, п. 2 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Статтею 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що договір про надання комунальних послуг укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку. Частиною 5 статті 13 вище вказаного закону передбачено, що відмова від споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладення договору з виконавцем не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Пунктом 13 правил надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженими постановою КМУ від 21.08.2019 № 830 передбачено, що індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплати рахунків за надані послуги, факт отримання послуг. Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води є публічними договорами приєднання і укладаються з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України і були опубліковані на офіційному веб-сайті ТОВ «Євро-Реконструкція» 13 жовтня 2021 року. Пунктом 7 частини першої статті 8 Закону України «Житлово-комунальні послуги», передбачено право виконавця комунальної послуги у разі укладення індивідуального договору про надання комунальної послуги - отримувати інформацію від споживача про зміну власника житла та фактичної кількості осіб, які постійно проживають у житлі споживача. Договір про надання послуг, який був передбачений чинними нормативно-правовими актами на момент виникнення заборгованості між відповідачами та позивачем не був укладений, а також заява-приєднання до умов індивідуальних типових договорів споживачами послуг (відповідачами) до ТОВ «Євро-Реконструкція» - не подавалась. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором, а також не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо вони фактично користуються ними зі згоди постачальника послуг. Отже, з огляду на те, що відповідачі упродовж певного періоду споживали послуги без укладеного з позивачем договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, вони зобов`язані оплатити позивачу усі фактично спожиті ними послуги (з централізованого опалення та гарячого водопостачання) у повному обсязі. Відсутність договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача (відповідачів) від оплати послуг в повному обсязі. Згідно з умовами, визначеними цим договором, його предметом є зобов`язання виконавця своєчасно надавати споживачам відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, споживачі зобов`язуються своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами і на умовах, що передбачені договором. Факт надання позивачем для будинку [ADDRESS] послуг з централізованого опалення протягом спірного періоду не спростований відповідачами та підтверджується наданими позивачем письмовими доказами, а саме: ліцензією Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на постачання теплової енергії, а також документами, складеними на їх виконання. З наданих позивачем розрахунків вбачається, що з жовтня 2020 відповідачі не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії, а з серпня 2017 не вносили плату за отримані послуги з гарячого водопостачання. На підтвердження розміру позовних вимог позивачем надано розрахунок, відповідно до якого станом на 01.07.2023 за відповідачами рахується заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у загальному розмірі 69 887, 46 грн., з яких заборгованість з централізованого опалення/постачання теплової енергії становить 9 745, 42 грн., а заборгованість зі сплати послуг за гаряче водопостачання становить 60 142, 04 /а.с. 7-8/. За положенням статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України). Визначаючи розмір заборгованості відповідачів за послуги з централізованого опалення, суд покладає в обґрунтування свого рішення наданий позивачем розрахунок як об`єктивний і належний доказ, що містить відомості щодо розміру нарахованих і сплачених відповідачами сум. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, проте жодних доказів на спростування наданого позивачем розрахунку відповідачі не надали. За приписом статті 625 ЦК України боржники не звільняються від відповідальності за неможливість виконання ними грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Інфляційні втрати обраховуються шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на добуток індексів інфляції за період прострочення (сукупний індекс інфляції). Згідно з наданим позивачем розрахунком його втрати від інфляції станом на лютий 2022 року склали 12 438, 58 грн., та три проценти річних складають 3 661, 34 грн. При цьому, суд зазначає, що сума штрафних санкцій, яка складається з 3% річних та інфляційної складової боргу, нарахована у період до початку введеного на території України воєнного стану, у зв`язку із чим, суд відхиляє доводи відповідача щодо неправомірного їх нарахування. Вказаний розрахунок суд покладає в обґрунтування рішення, оскільки він виконаний за вірними формулами, з урахуванням статистичних даних про індекси інфляції за період прострочення і не спростований відповідачами. Статтею 541 ЦК України передбачено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором, актами цивільного законодавства. Відповідно до статті 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі, як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Наданий позивачем розрахунок здійснений за вірною методикою і жодних доказів, які б його спростовували, відповідачами не надано, а тому суд покладає його в обґрунтування свого рішення. Щодо застосування строків позовної давності заявлений відповідачем, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки. Статтею 258 ЦК України визначено вимоги до яких застосовується спеціальна позовна давність, серед іншого, позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, обмежене строком давності право на позов у матеріальному розумінні означає право позивача на судовий захист протягом певного часу, поза межами якого цей захист, за загальним правилом, є неможливим. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин, який продовжено до 30 квітня 2023 року. Згідно з перехідними положеннями ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. За наведених обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з постачання гарячої води за період з серпня 2017 року, заявлені в межах позовної давності. Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що відповідачі споживають надані позивачем послуги, проте оплату за отримані житлово-комунальні послуги здійснюють нерегулярно, звернень щодо відмови від отриманих послуг від відповідачів або про неналежне надання послуг до позивача не надходило, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо судових витрат. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд на підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 2 684 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved