Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

30 червня 2023 року ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду із позовною заявою до відповідачки [PERSON] , в якій прохає стягнути із неї заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 4168410 від 17 травня 2021 року, у сумі 32835 гривень 47 копійок, судовий збір у розмірі 2684 гривні, понесені витрати на правову допомогу у розмірі 9000 гривень (а. с. 1-6). В обґрунтування позовних вимог вказано, що 17 травня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , укладено договір про надання споживчого кредиту № 4168410. Відповідно до умов договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до положень договору: сума кредиту (загальний розмір) складає: 10 000,00 гривень; строк кредиту становить 30 днів; стандартна процентна ставка становить 1,90 в день та застосовується у межах строку кредиту; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за якщо відбулася ініціативою позичальника; y межах нового автопролонгація. Відповідно до умов договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані позичальником кредитодавцю з метою отримання кредиту. Позичальник вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у нього наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою позичальника, у порядку передбаченому умовами договору. Укладення договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується позичальнику через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація позичальника здійснюється при вході останнього в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки кредитодавцем правильності введення коду, направленого на номер мобільного телефону позичальника, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. Введення позичальником коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором Договору вважається направленням кредитодавцю повідомлення про прийняття в повному обсязі умов договору. Відповідачка здійснила дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн. Підписанням договору відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. 24 січня 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 24-01/2022, відповідно умов якого ТОВ «Авентус Україна» (первісний кредитор) відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договір про надання споживчого кредиту № 4168410 від 17 травня 2021 року, що укладений між ТОВ «Авентус Україна» та позичальником, яким є: [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, в тому числі за договір про надання споживчого кредиту № 4168410 від 17 травня 2021 року, що укладений між ТОВ «Авентус Україна» та позичальником, яким є: [PERSON] . ТОВ «Авентус Україна» (первісний кредитор) свої зобов`язання за договір про надання споживчого кредиту № 4168410 від 17 травня 2021 року виконав належним чином, перерахувавши грошові кошти у розмірі 10 000,00 гривень відповідачці, що підтверджується платіжним дорученням. У порушення умов договору, відповідачка, свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 06 червня 2023 року загальний розмір заборгованості відповідно до розрахунку заборгованості, становить 32835,47 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 10000,00 гривень; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 22650,00 гривень; заборгованість по пеням і штрафам - 0,00 гривень; нараховані 3% річних - 25,47 гривень; інфляційні втрати - 160,00 гривень. Прохає суд стягнути з позивачки заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 4168410 від 17 травня 2021 року, у сумі 32835 гривень 47 копійок, судовий збір у розмірі 2684 гривні, понесені витрати на правову допомогу у розмірі 9000 гривень. Ухвалою суду від 07 серпня 2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 11 годину 20 хвилин 12 вересня 2023 року (а. с. 123), копія якої надіслана відповідачці за вихідним № 23467/23-вих/2/204/2761/23 від 08 серпня 2023 року (а. с. 125). Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві позивач прохав проводити розгляд справи за його відсутності, зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи свідчить розписка з її власноручним підписом (а. с. 146), про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та, спираючись на вимоги ст. ст. 223, 247, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення без фіксування судового процесу технічними засобами. Судом встановлено, що 17 травня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , укладено договір про надання споживчого кредиту № 4168410, відповідно до умов якого: сума кредиту складає 10000 гривень; строком на 30 днів; стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується у межах строку кредиту, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки ,яка становить 0,38%, також у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 договору, а також у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3 договору. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладання договору складає за стандартною ставкою 24079,41% річних, за зниженою ставкою 271,91% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання договору складає за стандартною ставкою 15700 гривень, за зниженою ставкою 11140 гривень. (а. с. 7-15). Згідно з вимогами ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормами ст.\~89\~ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приписами п. 1 ч. 2 ст.\~11\~ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Вимогами ч.\~2\~ст. 207 ЦК України, визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 612 ЦК України,\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Приписами ч. 1 ст. 623 ЦК України визначено, що боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України,\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до п. 1.1 Договору № 4168410 про надання споживчого кредиту від 17 травня 2021 року, укладення цього Договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. У пункті 2.1 даного Договору про надання споживчого кредиту закріплено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту. Відповідно до пункту 2.4 цього Договору, кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1. Договору. З викладеного вбачається, що для реєстрації Особистого кабінету на веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» або через мобільний додаток з метою укладення кредитного договору обов`язковим є використання мобільного номеру телефону позичальника, на який від кредитодавця надходять відповідні коди, які позичальник в подальшому має вводити в спеціальні форми. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. На підтвердження того, між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір споживчого кредиту № 4168410 від 17 травня 2021 року (а. с. 7-15), підписано таблицю обчислення загальної суми вартості кредиту для споживача, що є Додатком №1 до договору №4168410 від 17 травня 2021 року (а. с. 16), а також паспорт споживчого кредиту до вказаного споживчого договору (а. с. 17-21), що підписані директором Товариства та відповідачкою за допомогою електронного підпису. Товариство свої зобов`язання виконало повністю та надало споживачці обумовлену договором суму грошових коштів, що підтверджується фактом укладення зазначеного споживчого договору, а також листом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Контрактовий Дім» № 2507 від 05 квітня 2023 року (а. с. 26-27). Крім того, ТОВ «Авентус Україна» повідомляло [PERSON] листом № 4168410 від 17 червня 2021 року про розмір простроченої заборгованості станом на 17 червня 2021 року, яка загалом складає 11330 гривень (а. с. 24-25). Також надалі Товариство направляло відповідачці лист № 4168410 від 23 липня 2021 року яким повідомляло про розмір простроченої заборгованості станом на 23 липня 2021 року, яка загалом складає 15890 гривень (а. с. 22-23). Відповідачка отримала у кредит обумовлені договором грошові кошти, скористалася наданими кредитними коштами, проте зобов`язання належним чином за вищезазначеним договором не виконала, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. У подальшому, 24 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» як клієнтом та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» як фактором було укладено Договір факторингу № 24-01/2022, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» відступило за\~плату Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за надані фінансові послуги у відповідності до укладених договорів про надання фінансових послуг, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку № 3 та є невід`ємною частиною Договору (а. с. 56-58,60). Також, 24 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було підписано Акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу № 24-01/2022 від 24 січня 2022 року (а. с. 62). Згідно з Витягом з Реєстру боржників до даного Договору факторингу від 24 січня 2022 року, до Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Вердикт Капітал» перейшло право вимоги за Договором № 4168410 про надання споживчого кредиту від 17 травня 2021 року, укладеним з [PERSON] ,\~загальна сума\~заборгованості 32650,00\~грн.,\~з яких:\~10\~000,00\~грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22\~650,00 грн. сума заборгованості за відсотками (а. с. 60). Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 10 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», як Первісний кредитор та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», як Новий кредитор було укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (Купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором , права вимоги Первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках №1 та №3 (Реєстрах боржників), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків, або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконувати обов`язки Боржників, за Договором позики (Кредитним договором), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за Права вимоги грошові кошти у розмірі та порядку, визначених цим Договором. Перелік Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку № 3 та є невід`ємною частиною Договору (а. с. 74-76). Також, 10 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» було підписано Акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги (а. с. 79). Згідно з Витягом з Реєстру боржників до даного\~Договору про\~відступлення (купівлі-продажу)\~ прав\~вимоги від 10 січня 2023 року, до Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Коллект Центр» перейшло право вимоги за Договором № 4168410 укладеним з [PERSON] ,\~загальна сума\~заборгованості 32835,47\~грн.,\~з яких:\~10\~000,00\~грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22\~650,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 185,47 грн. відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно 625 ЦК України (а. с. 78). Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердик Капітал» та стало новим кредитором у зобов`язанні за кредитним договором, який укладений з відповідачкою. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Частиною 2 ст. 625 ЦК України закріплено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 24 січня 2022 року [PERSON] заборгувала в загальній сумі 32650 гривень, з яких: 10000 гривень основна сума кредиту; 22650 гривень за відсотками на дату відступлення права вимоги. Станом на 10 січня 2023 року [PERSON] заборгувала в загальній сумі 32835, 47 гривень, з яких: 10000 гривень основна сума кредиту; 22650 гривень за відсотками на дату відступлення права вимоги; 25,47 гривень нараховані 3% річних за користування грошовими коштами за період з 24 січня 2022 року по 23 лютого 2022 року; 160 гривень інфляційні збитки за користування грошовими коштами станом на лютий 2022 року (а. с. 45). Згідно з розрахунком заборгованості станом на 06 червня 2023 року [PERSON] заборгувала позивачу суму у розмірі 32835, 47 гривень, з яких: 10000 гривень основна сума кредиту; 22650 гривень за відсотками на дату відступлення права вимоги; 25,47 гривень нараховані 3% річних за користування грошовими коштами; 160 гривень інфляційні збитки за користування грошовими коштами (а. с. 46). Враховуючи викладене, суд дійшов переконливого висновку, що з відповідачки [PERSON] на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» слід стягнути заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 4168410 від 17 травня 2021 року у загальному розмірі 32835,47 грн., з яких: 10000,00\~грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22650,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 25,47 грн. 3% річних від простроченої\~суми заборгованості;\~160 грн.\~ інфляційні\~втрати,\~а отже\~позовні вимоги\~ТОВ «Коллект\~Центр» в\~цій частині підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення з відповідачки витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 133\~ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Приписами ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 висловив свою позицію про те, що для цілей відшкодування витрат на правову допомогу заявник може використовувати будь-який документ, який свідчить про фактичне понесення таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу ТОВ « Коллект Центр» у даній справі на підставі договору № 02-01/2023 про надання правничої допомоги від 02 січня 2023 року надавало адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» в особі Керуючого партнера Бурдюг Тетяни Вікторівни (а. с. 102-106). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано заявку про надання юридичної допомоги № 26 від 01 травня 2023 року (про надання правової допомоги по справі на загальну суму 9000 гривень) (а. с. 107). Також надано суду витяг від 10 травня 2023 року з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 16 червня 2021 року до вказаного договору від 02 січня 2023 року, якою сторони за договором погодили розмір правових послуг у відповідності до заявки на надання юридичної допомоги у сумі 3000 гривень за 1 годину письмової поглибленої консультації з посиланням на нормативні акти, також у сумі 6000 гривень за 4 години складання позовної заяви для подачі до суду, підготовка та друк необхідних документів (а. с. 108). На підтвердження вказаних сум позивачем надано прайс-лист АО « Лігал Ассістанс», затверджений рішенням зальних зборів № 03-01/2023 від 03 січня 2023 року (а. с. 109-111). На підтвердження оплати за надання правової допомоги, згідно договору № 02-01/2023 від 02 січня 2023 року про надання правової допомоги, надано суду платіжну інструкцію № 0370690000 від 12 травня 2023 року у розмірі 36000 гривень (а. с. 112), що не узгоджується з сумою вказаною ані в заявці про надання юридичної допомоги № 26 від 01 травня 2023 року, ані у витязі від 10 травня 2023 року з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 16 червня 2021 року до вказаного договору від 02 січня 2023 року. Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 16 травня 2019 року у справі № 823/2638/18 та від 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17 вказав на те, що від учасника справи вимагаються докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а не докази обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, тому достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії. Також, Верховний суду у складі Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 16 квітня 2020 року у справі № 727/4597/19 зазначив про те, що аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає право зробити висновок про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при оплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форми такого документа. Урахувавши наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, ВС дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений у довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 зробила висновок про законність включення «гонорару успіху» адвоката до судових витрат і наголосила на необхідності визначення сторонами розумних меж такого гонорару. ВП ВС виходила із того, що домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом і клієнтом, у межах правовідносин, між якими й може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання. Суд зазначив, що в контексті вирішення судом питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати розумність витрат, їх сумірність із ціною позову та складністю справи. Також судом враховано правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Верховний Суд у своїй постанові від 01 вересня 2020 року у справі № 640/6209/19 зазначив, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Таким чином, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності. З огляду на викладене, з урахуванням складності справи, заявлену позивачем ціну позову у розмірі 32835 гривень 47 копійок, співмірність та пропорційність понесених витрат щодо предмета спору, значення справи для сторін, враховуючи обсяг\~наданих адвокатським\~об`єднанням послуг,\~суд дійшов\~обґрунтованого висновку про можливість стягнення з відповідачки на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 гривень, а отже вимоги ТОВ «Фінансова\~компанія «Коллект\~Центр» в цій частині підлягають частковому задоволенню. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої\~статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Згідно з вимогами ст. ст.\~12,\~13 ЦПК України,\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Понесені позивачем судові витрати суд стягує з відповідачки на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved