Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , (паспорт [NUMBER] , виданий 06.12.2003 Дергачівським РВ УМВС України в Харківській області), прож. [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] по відношенню до доньки [PERSON] , [INFO] , відомості про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] внести в актовий запис № 2344 від 08 липня 2016 року про народження [PERSON] , [INFO] в графу «відомості про батька», просила стягнути з [PERSON] , [INFO] , (паспорт [NUMBER] , виданий 06.12.2003 Дергачівським РВ УМВС України в Харківській області), прож. [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку та доходів відповідача, починаючи з моменту подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повнолітнього віку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що з відповідачем по даній справі вона перебувала в цивільних правовідносинах з 2015-2016 року. Від спільного подружнього життя з відповідачем мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане 30.08.2023 року, місце реєстрації: Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, видане Дергачівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерство юстиції за актовим записом № 2344). Донька проживає з мамою [PERSON] та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач перестав спілкуватися з дитиною, позивачка виїхала зі спільного місця проживання. З часу народження доньки так і по теперішній час відповідач участі у вихованні та догляді за [PERSON] , [INFO] не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток доньки не надає. Відповідач [PERSON] на теперішній час, не займається вихованням доньки , не піклується ні про її фізичний та ні про духовний розвиток. Донька постійно проживає разом з мамою та знаходиться на її повному утриманні . Позивачка самостійно створює позитивний рівень життя доньки, самостійно опікується її матеріальним станом та духовним розвитком. Акт депутата Дергачівської міської ради Харківської області від 20.02.2024 підтверджує факт того, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] проживає з мамою [PERSON] по [ADDRESS] , без реєстрації . В будинку також проживають: [PERSON] (мати позивачки), [PERSON] (вітчим позивачки), [PERSON] бабуся дівчинки. Акт депутата Дергачівської міської ради Харківської області від 20.02.2024, складений після обстеження житлово-побутових умов , підтверджує факт, що за адресою [ADDRESS] створені комфортні умови для проживання неповнолітньої дитини: будинок газифікований, у [PERSON] та її доньки [PERSON] мається окрема кімната, в якій створені всі умови, для гармонійного розвитку дитини, мається особистий зручний куточок для ігор дитини та виконання різноманітних завдань. За час проживання в вищевказаному будинку, батька дитини- [PERSON] жодного разу ніхто не бачив, також відсутні дані, на підтвердження проведення вільного часу батька з дитиною, спілкування між ними, опіка з боку батька щодо розвитку та матеріального забезпечення дитини повністю відсутня. Довідка видана директором Дергачівського закладу дошкільної освіти комбінованого типу № 3 «Сонечко» Дергачівської міської ради від 27 лютого 2024 року вих.№ 01/01-25 підтверджує факт того, що [PERSON] , [INFO] відвідувала дошкільний заклад з 01.09.2018-по 23.02.2022 роки включно. До дошкільного закладу дитину приводили мати [PERSON] , яка приймала активну участь у житті закладу, відвідувала всі батьківські збори, свята, була присутньою при проведенні свят за участю дітей. Батько дитини [PERSON] участі в житті закладу дошкільної освіти не приймав. Витяги з реєстру територіальних громад (Дергачівська територіальна громада) підтверджує факт спільної реєстрації [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] Згідно відповіді з КНП « Центр первинної медико-санітарної допомоги» Дергачівської міської ради Харківської області від 21.02.2021 року № 91,підтверджує факт того, що [PERSON] , [INFO] перебуває на декларації з сімейним лікарем з 25 травня 2018 року. Законним представником в декларації вказано [PERSON] (мати). Згідно амбулаторної карти мати з дитиною звертались до амбулаторії в 2020-2021 роках, мати приводила дитину на періодичне обстеження, профілактичні огляди, виконувала всі призначення лікаря. З 2022 року, з початку повномасштабного вторгнення, консультації з приводу вакцинації та профілактичних оглядів, надавалася матері в телефонному режимі. Відповідач абсолютно не виконує обов`язки, що покладені законом на батька по відношенню до дитини: не піклується про моральний розвиток доньки, оскільки не проводить часу з нею та навіть не намагається цього робити. Моральний вплив на дитину можливий або безпосередньо через спілкування з дитиною або не прямим впливом, шляхом фінансової участі в вихованні або іншої матеріальної допомоги. Позивач у справі працевлаштована, має стабільний дохід. 21 лютого 2024 року відповідач у справі [PERSON] , [INFO] надав нотаріально посвідчену заяву, в якій добровільно відмовився від батьківських прав на малолітню дитини- [PERSON] , [INFO] . Вказав, що розуміє,що дитина може бути усиновлена іншою особою. В цій же заяві вказав, що просить цивільну справу розглядати судом за його відсутності на підставі інформації наявної в матеріалах справи. При винесенні рішення покладався на розсуд суду. Заява посвідчена 21.02.2024 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М. за реєстровим № 381. Відповідач зобов`язаний утримувати доньку до досягнення нею повноліття, але добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , (паспорт [NUMBER] , виданий 06.12.2003 Дергачівським РВ УМВС України в Харківській області), прож. [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку та доходів відповідача, починаючи з моменту подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повнолітнього віку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивачка не з`явилася, представником позивачки адвокатом Мироненко С.М. надано до суду заяву з проханням розгляд справи провести за її відсутністю, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач у справі в судове засідання не з`явився, в нотаріально засвідченій заяві не заперечував проти позбавлення його батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON] , [INFO] . Представником Служби у справа дітей Дергачівської міської ради Харківського району Харківської області М.М`ячиковою надано до суду заяву, в якій зазначено, що в результаті воєнної агресії щодо України з боку Російської Федерації [PERSON] разом з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] виїхала за межі України. При спілкуванні з матір`ю дійсно підтверджено її перебування за кордоном разом з донькою. Батько дитини громадянин [PERSON] , [INFO] , 20.03.2024 року надав Службі у справах дітей Дергачівської міської ради пояснення, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.4.ч.5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів, зокрема, про позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні , а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно п.8 Типового положення про комісію з питань захисту прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 до участі в засіданнях комісії обов`язково запрошуються повнолітні особи, стосовно яких приймається рішення або складається висновок органу опіки та піклування. Ці особи повинні бути належним чином повідомлені про час та місце проведення засідання. Так як мати [PERSON] разом з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , перебувають за межами України Служба у справах дітей Дергачівської міської ради не має можливості виконати вимоги ст.19 СК України щодо одержання відомостей у результаті обстеження умов проживання дитини та її матері, запросити матір на комісію з питань захисту прав дитини та підготувати висновок до суд. Надали клопотання з проханням розглянути справу за її відсутності як представника, просили винести рішення на розсуд суду.. За правилами п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст.247ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, а відповідно до ч.4 ст.206 цього кодексу у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку, про задоволення позову, з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як встановлено судом, що з відповідачем по даній справі позивач перебувала в цивільних правовідносинах з 2015-2016 року. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане 30.08.2023 року , місце реєстрації : Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, видане Дергачівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерство юстиції за актовим записом № 2344). Неповнолітня дитина проживає з мамою [PERSON] - позивачкою у справі та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач перестав спілкуватися з дитиною, позивачка виїхала зі спільного місця проживання. З часу народження доньки так і по теперішній час відповідач участі у вихованні та догляді за [PERSON] , [INFO] не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток доньки не надає. Відповідач [PERSON] на теперішній час, не займається вихованням доньки , не піклується ні про її фізичний та ні про духовний розвиток. Донька постійно проживає разом з мамою та знаходиться на її повному утриманні . Позивачка самостійно створює позитивний рівень життя доньки, самостійно опікується її матеріальним станом та духовним розвитком. Акт депутата Дергачівської міської ради Харківської області від 20.02.2024 підтверджує факт того, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] проживає з мамою [PERSON] по [ADDRESS] , без реєстрації . В будинку також проживають: [PERSON] (мати позивачки), [PERSON] (вітчим позивачки), [PERSON] бабуся дівчинки. Акт депутата Дергачівської міської ради Харківської області від 20.02.2024, складений після обстеження житлово-побутових умов , підтверджує факт, що за адресою [ADDRESS] створені комфортні умови для проживання неповнолітньої дитини: будинок газифікований, у [PERSON] та її доньки [PERSON] мається окрема кімната, в якій створені всі умови, для гармонійного розвитку дитини, мається особистий зручний куточок для ігор дитини та виконання різноманітних завдань. За час проживання в вищевказаному будинку, батька дитини- [PERSON] жодного разу ніхто не бачив, також відсутні дані, на підтвердження проведення вільного часу батька з дитиною, спілкування між ними, опіка з боку батька щодо розвитку та матеріального забезпечення дитини повністю відсутня. Довідка видана директором Дергачівського закладу дошкільної освіти комбінованого типу № 3 «Сонечко» Дергачівської міської ради від 27 лютого 2024 року вих.№ 01/01-25 підтверджує факт того, що [PERSON] , [INFO] відвідувала дошкільний заклад з 01.09.2018-по 23.02.2022 роки включно. До дошкільного закладу дитину приводили мати [PERSON] , яка приймала активну участь у житті закладу, відвідувала всі батьківські збори, свята, була присутньою при проведенні свят за участю дітей. Батько дитини [PERSON] участі в житті закладу дошкільної освіти не приймав. Витяги з реєстру територіальних громад (Дергачівська територіальна громада) підтверджує факт спільної реєстрації [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] Згідно відповіді з КНП « Центр первинної медико-санітарної допомоги» Дергачівської міської ради Харківської області від 21.02.2021 року № 91,підтверджує факт того, що [PERSON] , [INFO] перебуває на декларації з сімейним лікарем з 25 травня 2018 року. Законним представником в декларації вказано [PERSON] (мати). Згідно амбулаторної карти мати з дитиною звертались до амбулаторії в 2020-2021 роках, мати приводила дитину на періодичне обстеження, профілактичні огляди, виконувала всі призначення лікаря. З 2022 року, з початку повномасштабного вторгнення, консультації з приводу вакцинації та профілактичних оглядів, надавалася матері в телефонному режимі. 21 лютого 2024 року відповідач у справі [PERSON] , [INFO] надав нотаріально посвідчену заяву, в якій добровільно відмовився від батьківських прав на малолітню дитини- [PERSON] , [INFO] . Вказав, що розуміє, що дитина може бути усиновлена іншою особою. В цій же заяві вказав, що просить цивільну справу розглядати судом за його відсутності на підставі інформації наявної в матеріалах справи. При винесенні рішення покладався на розсуд суду. Заява посвідчена 21.02.2024 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М. за реєстровим № 381. Права батьків по відношенню до своєї дитини невід`ємно пов`язані з їх обов`язками, які кореспондують правам та зазначені у ст. 150 СК України. Можливість позбавлення батьківських прав передбачена сімейним законодавством з метою того, щоб батьки, які не виконують своїх обов`язків по відношенню до своєї дитини, не мали права вимагати від дитини виконання обов`язків по відношенню до себе у майбутньому, а також з метою того, щоб дитина могла бути усиновлена іншим батьком, який добровільно, а не через судовий примус, згоден на любов та тягар виховання дитини. Інші правові наслідки, які слідують за позбавленням батьківських прав визначені ст.166 СК України. Всі наслідки направлені на захист дитини від негативного впливу особи, яка через свою поведінку фактично перестала виконувати батьківську функцію та перетворилася на чужу для дитини людину. Згідно з п. 2 ч.1 ст. 164 СК України: мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Верховний Суд України у Постанові Пленуму № 3 від 30.03.2007 зазначив, що: ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 26.01.2022 Верховний Суд у складі Першої судової палати касаційного цивільного суду у справі № 203/3505/19, провадження № 61-1435/св21 «Про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів» залишив рішення апеляційного суду без змін та зазначив, що «позбавлення батьківських прав відповідачів відповідає інтересам малолітньої дитини, оскільки відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, а саме тривалий час не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти». 26 квітня 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу про позбавлення батьківських прав ( справа №520/8264/19, провадження № 61-19984св21), зазначив, що проживання батька протягом значного часу на території іншої держави без участі у вихованні дітей, піклуванні про них тощо, - достатні підстави для позбавлення його батьківських прав, що не є порушенням статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає право особи на повагу до свого сімейного життя. Верховний Суд вказав , що «Позбавлення батьківських прав є виключним заходом, який тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, передбачені статтею 166 СК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Отже, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках у разі доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке у свою чергу не є абсолютним. Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд має розглянути правомірність втручання у право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції. Також обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції). Верховний Суд погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що відповідачем свідомо обрано такі життєві умови, за якими його участь у вихованні дітей є мінімальною та недостатньою, що у свою чергу свідчить про його ухилення від виконання батьківських обов`язків у розумінні статті 164 СК України. При цьому суди правильно врахували, що такі життєві умови були обрані відповідачем, перебуваючи на значній відстані, на території іншої держави, відповідач мав усвідомлювати, що не зможе піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя. Також суди взяли до уваги, що з моменту розірвання шлюбу з [PERSON] у 2011 році відповідач не проживав із малолітніми дітьми однією сім`єю, а з 2014 року і до сьогодні проживає за межами України, та, відповідно, з вказаного часу не брав та не бере участі у вихованні дітей, не піклується про них, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує матеріально, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду і лікування дітей, як складову частину виховання.» Відповідно до ч.1-2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»: виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Обов`язки по вихованню дитини передбачені ст. 150 СК України, ст.12 закону України «Про охорону дитинства» та конкретно розкриті у першій частині позову, щодо поведінки та відношення Відповідача до їх виконання. При вирішенні даної справи також необхідно враховувати вимоги Конституції України, закону України "Про охорону дитинства", Конвенції про права дитини. Згідно з ч.3 ст. 51 Конституції України: дитинство охороняється державою. Реальною нормою права, яка спрямована на охорону дитинства можна вважати ст. 164 Сімейного кодексу України, яка спрямована на захист дитини від людини, яка через свою поведінку самоусунулася від покладених на неї обов`язків по участі в охороні дитинства власної дитини. За ст. 9 Конвенції про права дитини: в найкращих інтересах дитини, у випадку якщо батьки не піклуються про неї, дитина може бути розлучена з батьками за рішенням компетентного органу. Згідно ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину (ч. 2 ст. 166 СК України). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Батьки зобов`язані забезпечувати інтереси дитини в житлі, харчуванні, відпочинку, лікуванні тощо. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків та інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч.2 ст. 182 СК України. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивачка, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що вказаний позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved