Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до Ірпінської міської державної нотаріальної контори, Ірпінського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 27.03.2002\~року [PERSON] , [PERSON] в рівних частинах кожний купили квартиру [ADDRESS] (в даний час Яблунська) 17. [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складалось з квартири [ADDRESS] , з урахуванням частки, що належала його батькові [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого був його син [PERSON] , який прийняв спадщину фактично, але юридично не оформив своїх спадкових прав. Після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] як законний представник малолітньої дочки [PERSON] до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Савельєвої Г.В. Відповідно була заведена спадкова справа. На заяву [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на ім?я малолітньої [PERSON] після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Савельєва Г.В. повідомила про наявність арешту на частку вказаної спадкової квартири. Також повідомила, що якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчим органом, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження від 16.03.2004\~року накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] , а саме на 1/2 частину кв. [ADDRESS] . Зазначений арешт був накладений на підставі виконавчого листа №1-35, виданого 14.05.2001\~року Радянським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь держави боргу в сумі 850 гривень. З метою зняття арешту з спадкової квартири [ADDRESS] , позивач звернулася до Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з проханням зняти арешт з майна боржника, накладений на підставі виконавчого листа, виданого Радянським районним судом м. Києва. Однак, на її звернення отримала відповідь, що в державного виконавця відсутні законні підстави для звільнення майна боржника з-під арешту, арешт може бути знятий за рішенням суду. На звернення позивача [PERSON] до Ірпінського відділу ДВС у Бучанському районі Київської області було лише надано копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. За наявності арешту (обтяження), накладеного на майно [PERSON] , порушується право спадкоємиці [PERSON] на отримання спадщини, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися спадковим майном на власний розсуд. Підстав для продовження обтяження на майно [PERSON] або наявності відносно нього на теперішній час виконавчого провадження, в якому він є боржником, не існує. Виконавчі провадження щодо стягнення з [PERSON] на користь держави, фізичних чи юридичних осіб завершені та знищені актом про вилучення виконавчих проваджень для знищення. Виконавче провадження, в межах якого на майно [PERSON] накладено арешт, на виконанні у відповідача не перебуває, виконавчий лист повернуто стягувачу. За вказаних обставин позивач вважає, що арешт з майна [PERSON] , який помер [INFO] , та заборона його відчуження може бути знятий. Просить зняти арешт з квартири [ADDRESS] , право власності на яку належить [PERSON] та [PERSON] , накладений постановою державного виконавця Колядою А.М. Ірпінського відділу державної виконавчої служби від 16.03.2004\~року, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна) 07.07.2004\~року за реєстраційним номером обтяження: 55260 реєстратором: Ірпінська міська нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова, ВХ.625, 16.03.2004, Державна виконавча служба м. Ірпінь, власник [PERSON] . Архівний номер: 6924185KIEV9999, архівна дата: 24.03.2004, дата виникнення: 24.03.2004, № реєстратора: 55/04-2043, внутр. № 4701FB3924F54F322351, виключивши з Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна запис з реєстраційним номером 55260 від 07.07.2004\~року. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Ухвалою суду 28.08.2023 по справі відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 20.02.2024 по справі закрито підготовче судове провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач та представник позивача просили задовольнити в позов в повному обсязі. Представники відповідача Ірпінської міської\~державної нотаріальної\~конторив судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлені належним чином. До суду направили клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Представники відповідача Ірпінського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи та копію спадкової справи № 9/2023 до майна померлого [INFO] [PERSON] , оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вислухавши доводи сторони позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частина друга\~статті 129 Конституції України\~визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 27.03.2002\~року, посвідченого державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори Запісочною О.А., [PERSON] продала, а [PERSON] , [PERSON] в рівних частинах кожний купили квартиру [ADDRESS] , загальною площею 78,8 кв.м. Даний договір зареєстровано в реєстрі за №2120. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України 22 грудня\~1978\~року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві складено актовий запис №396 про народження [PERSON] , який народився [INFO] в м. Києві (РНОКПП [NUMBER] ), батьком якого записаний [PERSON] , матір?ю [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №16, Бучанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видано повторне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №447, Бучанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складалось з квартири [ADDRESS] з урахуванням частки, що належала його батькові [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого був його син [PERSON] . Після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] як законний представник малолітньої дочки [PERSON] до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Савельєвої Г.В., де була заведена спадкова справа. На заяву [PERSON] №62 від 27.04.2023\~року про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на ім?я малолітньої [PERSON] після смерті її батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Савельєва Г.В. повідомила про наявність арешту на частку вказаної спадкової квартири. З листа Святошинського районного суду міста Києва від 14.09.2023 вих№01/1304/23 вбачається, що в провадженні Радянського районного суду м. Києва перебувала кримінальна справа №1-65/01 за обвинуваченням [PERSON] за ч. 2 ст. 141 КК України. Вироком суду від 03.05.2001 [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 141 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна з відстроченням виконання вироку на 2 роки зі сплатою штрафу у розмірі 850 грн. Відомості щодо видачі виконавчого листа за вказаним вироком, інформації про виконання вироку у суду відсутні, оскільки кримінальна справа знищена у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження, виданою державним виконавцем Колядою А.М. Ірпінського відділу державної виконавчої служби від 16.03.2004\~року накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] , а саме на 1/2 частину кв. [ADDRESS] . Дана постанова затверджена 16.03.2004\~року начальником відділу державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції. Зазначений арешт був накладений на підставі виконавчого листа №1-35, виданого 14.05.2001\~року Радянським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь держави боргу в сумі 850 гривень. Реєстратором Ірпінською міською державною нотаріальною конторою 07.07.2004 року о 14:48:17 внесено відповідний запис до Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна за № 55260. З листа Київського обласного державного нотаріального архіву від 25.10.2023 №1835/01-17 вбачається, що інформації щодо зняття заборони щодо [PERSON] не можуть надати у зв`язку з її відсутністю. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, виконавчі провадження, що перебували на виконанні у відділі щодо стягнення з [PERSON] на користь держави, фізичних чи юридичних осіб завершені згідно з п.2 ст.37 та п.9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та знищені на підставі п. 9.10-9.15 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби згідно акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення. Виконавче провадження, в межах якого на майно [PERSON] накладено арешт, на виконанні у відповідача не перебуває, виконавчий лист повернуто стягувачу. За правилами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на момент винесення постанови про накладення арешту), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до ч. 2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на момент винесення постанови про накладення арешту), у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» (чинна редакція), особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Згідно Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби, затвердженої наказом Мін`юсту від 05.07.1999 року № 470/7, знищенню підлягають за закінченням строків зберігання закінчені виконавчі провадження. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Даним арештом порушуються права та законні інтереси позивача як законного представника малолітньої дочки [PERSON] як спадкоємиці, оскільки дана заборона є перешкодою для оформлення спадкових прав на квартиру у визначеному законом порядку. Наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно, за умови відсутності виконавчого провадження, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., ратифікованою законом від 17.07.97 №475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи мирно володіти своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до статей\~76,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст.37 рішення, дії або бездіяльність Міністерства юстиції України та його територіальних органів можуть бути оскаржені до суду. Судова практика, що склалася з позовів про звільнення майна з-під арешту встановлює те, що позивач має довести наявність юридичних фактів, з якими закон пов`язує право власності на арештоване майно чи право володіння ним на підставі закону чи договору з власником; факт порушення його права. Враховуючи, що вимоги позову є обґрунтованими, докази на підтвердження вимог позивача є достатніми та належними, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. На підставі ст.ст. 15, 16 ЦК України, положень Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 4, 12, 81, 247, 263-268 ЦПК України суд,-

Outcome: approved