Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

У червні 2023 року до суду надійшла вищевказана позовна заява про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики від 27.08.2018 у розмірі 1 865 950 грн., що еквівалентно 67 000 доларів США, звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме, повітряне судно - літак Ан12, заводський [NUMBER], з 4-ма авіадвигунами типу АИ-20М, 4-ма повітряними гвинтами АВ-68И, допоміжною силовою установкою ТГ16М та іншим бортовим обладнанням, шляхом застосування процедури продажу, а саме: надання позивачу права продажу від свого імені предмету іпотеки будь-якому покупцеві за початковою ціною в розмірі 1438 740 грн. 00 коп., судові витрати стягнути з відповідача. Позовні вимоги позивачем обґрунтовані тим, що 27 серпня 2018 року між [PERSON] , як позикодавцем, та [PERSON] , як позичальником, укладено письмовий договір позики, відповідно до умов якого позичальник отримав від позикодавця, а позикодавець передав у власність позичальникові грошові кошти у сумі 1865950 гривень 00 копійок, що еквівалентно 67000 доларів США 00 центів. Термін повернення коштів до 27.08.2019 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідача - [PERSON] , 27 серпня 2018 року між [PERSON] , [PERSON] та ТОВ «Авіаоптім», в особі Директора Лазарця Василя Івановича укладено договір поруки. В забезпечення виконання вищевказаного Договору позики, 27 серпня 2018 року між [PERSON] , як іпотекодержателем та ТОВ «Авіаоптім», в особі Директора [PERSON] , як іпотекодавцем, яке виступає майновим поручителем за зобов`язаннями [PERSON] , як позичальник укладено договір іпотеки, предметом якого є повітряне судно - літак Ан12, заводський [NUMBER], з 4-ма авіадвигунами типу АИ-20М, чотирма повітряними гвинтами АВ-68И, допоміжною силовою установкою ТГ16М та іншим бортовим обладнанням. Дане повітряне судно знаходиться в задовільному стані, не має сертифіката льотної придатності та потребує виконання комплексу робіт для забезпечення його подальшої експлуатації. Повітряне судно належить Іпотекодавцю на підставі Договору №1-14/0602 (купівлі - продажу повітряного судна) від 13 січня 2014 року. Вартість предмета іпотеки складає 1 438 740 грн. 00 коп. В порушення умов укладеного договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, коштів не повернув. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Бабич Н.Д. Ухвалою судді від 05.07.2023 відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження, почато підготовче провадження, призначено підготоче засідання. Ухвалою суду від 26.10.2023 зупинено провадження у справі, на час перебування відповідача у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан. Постановою Київського апеляційного суду від 08.01.2024 ухвалу Святошинського районного суду від 26.10.2023 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою суду від 29.02.2024 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачі та їх представники в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відзивів на позовну заяву до суду не надавали, жодних заяв з процесуальних питань від відповідачів до суду не надходили. Відповідно до ст. 130 ЦПК України, причини своєї неявки суду не повідомив, у встановлений судом строк не подав відзив на позов, тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи без участі відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов`язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи. Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення учасників справи про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і захистити свої права. За змістом ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов`язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства. Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ч.1 ст.372 ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь-кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів, згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, в порядку заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 4 вказаної статті, заочний розгляд справи проводиться у разі, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість ухвалення по справі заочного рішення та часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 27 серпня 2018 року між [PERSON] , як позикодавцем та [PERSON] , як позичальником укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київськогоміського нотаріального округу Василенком О.А. та зареєстровано в реєстрі за №4436. Згідно з п.1 Договору позичальник отримав від позикодавця, а позикодавець передав у власність позичальникові грошові кошти у сумі 1 865 950 гривень 00 копійок, що еквівалентно 67 000 доларів США 00 центів. Відповідно до пункту 2.2 Договору, остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 27 серпня 2019 року. Згідно пункту 3.1 Договору, своїм підписом під цим договором позичальник підтверджує факт отримання їм грошей в сумі 1 865 950 гривень 00 копійок, що еквівалентно 67 000 доларів США 00 центів, від позикодавця. З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідача - [PERSON] , 27 серпня 2018 року між [PERSON] , [PERSON] та ТОВ «Авіаоптім» укладено договір поруки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком О.А. та зареєстровано в реєстрі за №4439. Відповідно до пункту 1 Договору поруки, поручитель поручається перед позикодавцем відповідати за виконання зобов`язань позичальника за Договором позики, укладеним 27 серпня 2018 року між позичальником та позикодавцем та посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком О.А. та зареєстровано в реєстрі за №4436, в повному обсязі, включаючи суму позики, неустойки (пеню, штраф) за просрочку повернення позики та інших штрафних санкцій, передбаченими у вищевказаному договорі. Пунктом 1.1. Договору поруки, визначено основні умови повернення позичальником позики: а) в строк до 27 серпня 2019 року, поверненню підлягає відповідна сума позики у гривнях, еквівалентні 67 000,00 доларів США, виходячи з готівкового курсу продажу долару США по відношенню до гривні, зазначеному на веб-ресурсі fanance.ua, на дату такого повернення; б) позичальник може повернути позикодавцеві позичені ним грошові кошти достроково, а позикодавець зобов`язується прийняти повернуті грошові кошти. Згідно пункту 2 Договору поруки, у випадку невиконання Позичальником своїх зобов`язань за Договором позики позичальник та поручитель відповідають перед позикодавцем солідарно. В забезпечення виконання вищевказаного Договору позики, 27 серпня 2018 року між [PERSON] , як іпотекодержателем та ТОВ «Авіаоптім», як іпотекодавцем, яке виступає майновим поручителем за зобов`язаннями [PERSON] , як позичальник укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком О.А. та зареєстровано в реєстрі за №4437. Відповідно до п. 1.1 для забезпечення виконання зобов`язань взятих на себе [PERSON] за Договором позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком О.А. 27 серпня 2018 року за реєстровим №4436, Іпотекодавець передає Іпотекодержателю в іпотеку належне йому на праві власності повітряне судно - літак Ан12, заводський [NUMBER], з 4-ма авіадвигунами типу АИ-20М, 4-ма повітряними гвинтами АВ-68И, допоміжною силовою установкою ТГ16М та іншим бортовим обладнанням. Дане повітряне судно знаходиться в задовільному стані, не має сертифіката льотної придатності та потребує виконання комплексу робіт для забезпечення його подальшої експлуатації. Повітряне судно належить Іпотекодавцю на підставі Договору №1-14/0602 (купівлі - продажу повітряного судна) від 13 січня 2014 року. Повітряне судно, що передається в іпотеку за цим договором, укомплектовано 4-ма авіадвигунами типу АИ-20М два з яких: №Н241 6027, Н212 6187, 4-ма повітряними гвинтами АВ-68И, допоміжною силовою установкою ТГ16М та іншим бортовим обладнанням. Згідно з п.2.1. Договору іпотеки вартість предмета іпотеки складає 1 438 740 грн. 00 коп. У відповідності до п.8.1 Договору іпотеки Іпотекодержатель набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення позичальником вимог Договору позики. У випадку настання права вимоги Іпотекодержатель може на свій розсуд задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Згідно п.11.3 строк цього Договору закінчується після повного виконання Позичальником умов Договору позики. Відповідно до п.12.3 за рахунок майна переданого в іпотеку Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченою заставою вимоги. Також судом встановлено, що відповідачем складено заяву від 03.03.2023 року, яка засвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорногуз О.В. та зареєстровано в реєстрі за №935, відповідно до якої [PERSON] визнає що є боржником та підтверджує про свої зобов`язання за діючим Договором позики від 27.08.2018р. та підтверджує, що ним не виконані зобов`язання за Договором позики, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком А.О. від 27.08.2018 року за реєстровим №4436. 03.03.2023 року ТОВ «Авіаоптім» в особі директора [PERSON] складено заяву, яка засвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорногуз О.В. та зареєстровано в реєстрі за №934, відповідно до якої ТОВ «Авіаоптім» підтверджує що є Іпотекодавцем за діючим Договором іпотеки та підтверджує, що Товариству відомо про не виконані зобов`язання за Договором позики, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком А.О. від 27.08.2018 року за реєстровим №4436. Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереcи фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст.2 ЦПК України. Так, як своїх зобов`язань за договором від 27.08.2018 [PERSON] добровільно та належим чином не виконує, при цьому від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання не звільняється, то у позивача виникло право вимагати від боржника сплати заборгованості за вказаним договором у судовому порядку. З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] суми боргу за договором позики підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» - іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Частинами 1, 4 статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Якщо вимога за основним зобов`язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов`язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов`язання. У позовних вимогах позивач просить в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом застосування процедури продажу предмета іпотеки, а саме, надання позивачу права продажу від свого імені предмету іпотеки будь-якому покупцеві за початковою ціною в розмірі 1 438 740 грн 00 коп. В силу положень ст.ст. 36-38 ЗУ «Про іпотеку», іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки одним із передбачених способів: шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання та/або шляхом продажу предмету іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. У правовому висновку ВСУ № 6-1080цс15 від 03.02.2016 року зазначається про наступне, відповідно до частини першої статті 33 Закону України "Про іпотеку" в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. У зазначеному рішення ВСУ зазначає, що іпотека є похідним зобов`язанням від основного, яке слугує забезпеченням виконання обов`язків позичальника перед кредитором. При цьому, звернення стягнення у порядку передбаченому Законом України «Про іпотеку» спрямоване на задоволення вимог кредитора за основним зобов`язанням та має похідний характер, а не альтернативний основному. Таким чином, задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором не є подвійним стягненням. Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суди повинні розглядати питання про можливість застосування звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, заявлений у позовній вимозі. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 361/7543/17 зазначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов`язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов`язанням відсутня. При цьому, з метою забезпечення однозначного розуміння ухваленого рішення у резолютивній частині слід зазначати, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається в рахунок стягнення заборгованості за основним договором, а отже таке звернення стягнення не є додатковим стягненням, яке могло б розумітися як подвійне. Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки є відмінною вимогою від вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, адже порядок задоволення вимог іпотекодержателя, врегульовано спеціальною нормою - статтею 33 Закону України «Про іпотеку», а не загальними нормами ЦК України, які регулюють відносини, пов`язані з основним зобов`язанням. До подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.09.2018 у справі № 921/107/15-г/16. Враховуючи те, що факт порушення відповідачем [PERSON] зобов`язання за договором позики було забезпечено іпотекою, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, в рахунок погашення заборгованості, а саме: повітряне судно - літак Ан12, заводський [NUMBER], з 4-ма авіадвигунами типу АИ-20М, 4-ма повітряними гвинтами АВ-68И, допоміжною силовою установкою ТГ16М та іншим бортовим обладнанням, шляхом застосування процедури продажу предмету іпотеки, а саме: шляхом купівлі-продажу іпотекодержателем предмета іпотеки третій особі за початковою ціною в розмірі 1438740 грн. 00 коп. Що стосується позовних вимог в частині стягнення 3% річних від простроченої суми боргу, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 18 ПРИКІНЦЕВИХ ТА ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Воєнний стан в Україні запроваджено Указом Президента «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, з 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб, а потім був подовжений відповідно до:Указу Президента від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженого Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX, - з 05:30 26.03.2022 строком на 30 діб;Указу Президента від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженого Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX, - з 05:30 25.04.2022 строком на 30 діб;Указу Президента від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженого Законом України від 22.05.2022 № 2263-IX, - з 05:30 25.05.2022 строком на 90 діб; Указу Президента від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженого Законом України від 15.08.2022 № 2500-ІХ, - з 05:30 23.08.2022 строком на 90 діб; Указу Президента від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженого Законом України від 16.11.2022 № 2738-ІХ, - з 05:30 21.11.2022 строком на 90 діб; Указу Президента від 06.02.2023 № 58/2023, затвердженого Законом України від 07.02.2023 № 2915-ІХ, - з 05:30 19.02.2023 строком на 90 діб; Указу Президента від 01.05.2023 № 254/2023, затвердженого Законом України від 02.05.2023 № 3057-ІХ, - з 05:30 20.05.2023 строком на 90 діб; Указу Президента від 26.07.2023 № 451/2023, затвердженого Законом України від 27.07.2023 № 3275-ІХ, - з 05:30 18.08.2023 строком на 90 діб; Указу Президента від 06.11.2023 № 734/2023, затвердженого Законом України від 08.11.2023 № 3429-ІХ (до 15.02.2024), продовжено Указом Президента України від 05.02.2024 року №50/2024 затверджено Законом України від 06.02.2024 року № 3565-ІХ продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14.02.2024 року строком на 90 діб. Указом Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 05.02.2024 № 49/2024, воєнний стан в Україні продов жено з 05:30 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, - до 14 травня 2024 року. Таким чином, на час дії воєнного стану заборонено стягнення штрафних санкцій, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Позивачем нараховано 3 відсотки річних в період коли на території України діє воєнний стан, а тому вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial