Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-24 00:00:00

25 грудня 2023 року позивачі звернулись до суду з позовними вимогами, та просять визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 3,5674 га, яка розташована на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП ім. Кірова, частка (пай) №590, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5122082900:01:001:0086; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 3,5674 га, яка розташована на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП ім. Кірова, частка (пай) №590, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5122082900:01:001:0086. Свої вимоги позивачі мотивують тим, що письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксар Т.І №981/02-14 від 07 грудня 2023 року, позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки заяви про відмову від прийняття спадщини від [PERSON] та [PERSON] надійшли 21 грудня 2021 року, які її фактично прийняли у зв`язку з фактичним проживанням, тобто вже після спливу шестимісячного строку. Позивачі в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягають на їх задоволенні. Відповідачі в судове засідання не з`явились, надали до суду заяви, якими просять справу розглянути з їх відсутності, позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 3,5674 га, яка розташована на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП ім. Кірова, частка (пай) №590, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5122082900:01:001:0086 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ОД №073512 від 09 лютого 2004 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 18 лютого 2021 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказане спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 65174837 від 14 червня 2021 року, наданого приватним нотаріусом Веліксар Т.І., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлої [INFO] відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 23 жовтня 2018 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області; - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 03 серпня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по Ізмаїльському району Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини були зареєстровані та проживали разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою №777, виданою 11 червня 2021 року Саф`янівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважаються такими, які фактично прийняли спадщину. Разом з тим, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на спадщину після смерті матері [PERSON] не претендують, крім того надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають та не заперечують проти визнання права власності на спадкове майно після смерті [PERSON] за [PERSON] та [PERSON] . Спадкоємців за законом другої, третьої та четвертої черги, які б прийняли спадщину немає. Відповідно до ч.1 ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Спадкоємцями за законом п`ятої черги відповідно до ст. 1265 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - онука [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданим повторно 23 серпня 2017 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 22 травня 2021 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), згідно якого [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] »; - онука [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданим 13 березня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського районного управління юстиції Одеської області, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 13 березня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, згідно якого [PERSON] після укладення шлюбу змінила на « [PERSON] ». Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини були зареєстровані та проживали разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою №777, виданою 11 червня 2021 року Саф`янівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважаються такими, які фактично прийняли спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксар Т.І №981/02-14 від 07 грудня 2023 року, позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки заяви про відмову від прийняття спадщини від [PERSON] та [PERSON] надійшли 21 грудня 2021 року, які її фактично прийняли у зв`язку з фактичним проживанням, тобто вже після спливу шестимісячного строку. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved