Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати його батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] та внести зміни до актового запису №119 від 16.02.2022 року про народження дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначає, що протягом багатьох років він був знайомим з матір`ю дитини - [PERSON] , мав з нею близькі стосунки засновані на довірі та щирих почуттях, проводив з нею багато часу та планував укласти шлюб. [INFO] [PERSON] померла. Запис про батька дитини - [PERSON] . [INFO] - [PERSON] -зроблено зі слів матері в порядку ч. 1 ст. 135 СК України. Опікуном дитини є її рідна бабуся, мати Гр. [PERSON] [PERSON] не схвалює його спілкування з дитиною та чинить перешкоди у налагодженні відносин з донькою та відкрито не визнає його батьківство. В зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08.06.2023 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08.08.2023 року до у справі призначено судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу. Ухвалою суду від 19.01.2024 року закрито підготовче судове засідання по справі та призначено справу до розгляду. До суду надійшла заява представника позивача [PERSON] - адвоката Єршова Р.В. про розгляд справи за його та позивача відсутності із зазначенням щодо підтримання позовних вимог в повному обсязі та ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів. Від відповідача третього відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відділу та просить прийняти рішення на розсуд суду. Від представника третьої особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради - Колеснік Г.В. до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та просить прийняти рішення на розсуд суду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, подала заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із хворобою дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Крім того, суд відзначає, що рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Європейський суд з прав людини покладає на сторони обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо їх стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Суд зобов`язаний проводити розгляд справ в розумний строк, а також запобігати зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами. Судом у відповідності до приписів процесуального закону забезпечено можливість відповідачу реалізувати його процесуальні права, зокрема надати відзив на позовну заяву, докази в обґрунтування своїх заперечень, однак відповідач не скористалася наданими їй процесуальними можливостями. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] [PERSON] народила доньку [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16 лютого 2022 року, виданого Основ`янсько-Слобідським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова) батьком дитини зазначений - [PERSON] , а матір`ю дитини - [PERSON] , державна реєстрація проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 18 лютого 2022 року [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Походження дитини - [PERSON] , [INFO] , від позивача [PERSON] підтверджується висновком проведеної експертами Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, в рамках даної справи експертизи № СЕ-19/121-23/19807-БД від 26.10.2023, за яким [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дитини - малолітньої [PERSON] , [INFO] , ймовірність даної події складає 99,99998%. Для відбору зразків для проведення молекулярно-генетичної експертизи до відділу біологічних досліджень Харківського НДЕКЦ МВС України з`явились [PERSON] , [PERSON] та малолітня [PERSON] . Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Стаття 121 Сімейного кодексу України встановлює загальні підстави виникнення прав та обов`язків матері, батька і дитини; права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до положень ст. 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. Крім того, статтею 134 Сімейного Кодексу України, встановлений порядок внесення змін до актового запису про народження у разі визнання батьківства, у якому закріплено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження, на підставі рішення суду. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Враховуючи викладене, суд вважає, що заявлені позивачем позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наявних у справі доказів. На підставі викладеного та

Outcome: approved