Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

У листопаді 2023 року представник позивача акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості. Позов обґрунтований такими обставинами. 20.12.2020 між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 22036000462880, згідно з яким відповідачка [PERSON] отримала кредит в сумі 74400,00 гривень на строк 60 місяців з кінцевою датою повернення кредиту 17.12.2025 з щомісячною комісією за обслуговування кредиту з 17.12.2020 по 16.04.2022 в сумі 5% від суми кредиту, з 17.04.2022 по 16.07.2023 в сумі 4% від суми кредиту, з 17.07.2022 по 16.10.2023 в сумі 3% від суми кредиту, з 17.10.2024 по 17.12.2025 в сумі 1,95% від суми кредиту, з процентною ставкою на строкову заборгованість 0,001% річних, з процентною ставкою на прострочену заборгованість - 56,0% річних. Позивач зазначає, що в порушення умов кредитного договору № 22036000462880 від 17.12.2020 [PERSON] належним чином взяті на себе зобов`язання не виконувала у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість, яка станом на 15.09.2023 становить 167041,80 грн., з яких: 74400,00 грн - залишок простроченого кредиту; 1,68 грн - залишок прострочених відсотків; 93000, 00 грн - залишок прострочених комісій, що є предметом позовних вимог. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06.12.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Роз`яснено відповідачу право протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали надіслати до суду відзив на позовну заяву, письмові докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позову. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які згідно довідки про причини повернення/досилання повернулась на адресу суду з зазначенням причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідач у строк встановлений в ухвалі суду відзив не надала. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. 17.12.2020 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 22036000462880, згідно з яким [PERSON] отримала кредит в сумі 74400,00 гривень на строк 60 місяців з кінцевою датою повернення кредиту 17.12.2025 з щомісячною комісією за обслуговування кредиту з 17.12.2020 по 16.04.2022 в сумі 5% від суми кредиту, з 17.04.2022 по 16.07.2023 в сумі 4% від суми кредиту, з 17.07.2022 по 16.10.2023 в сумі 3% від суми кредиту, з 17.10.2024 по 17.12.2025 в сумі 1,95% від суми кредиту, з процентною ставкою на строкову заборгованість 0,001% річних, з процентною ставкою на прострочену заборгованість - 56,0% річних. Відповідно до пункту 4 кредитного договору № 22036000462880 від 17.12.2020 визначено графік платежів, який включає суму ануїтетного платежу, суму щомісячної комісійної винагороди та суму процентів, яка складає 3846,48 гривень до 17.11.2025 та 3142,25 грн - 17.12.2025. Відповідачка [PERSON] належним чином взяті на себе зобов`язання не виконувала у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість, яка станом на 15.09.2023 становить 167041,80 грн., з яких: з яких: 74040,12 грн - залишок простроченого кредиту; 1,68 грн - залишок прострочених відсотків; 93000, 00 грн - залишок прострочених комісій. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Разом з тим, згідно з ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, чинній станом на день укладення договору кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними (Верховний суд України від 06.09.2017 у справі № 6-2071цс16). З огляду на викладене умова укладеного кредитного договору № 22036000462880 від 17.12.2020 про покладення на відповідачку обов`язку з щомісячної сплати комісії за обслуговування кредиту від суми кредиту є нікчемною, і вимога про стягнення заборгованості за нарахованою комісією, відповідно, задоволенню не підлягає. В іншій частині розрахунок заборгованості відповідача складений згідно з погодженими сторонами умовами договору, підстав для сумніву у його правильності суд не має. З огляду на викладене, враховуючи порушення Позичальником своїх зобов`язань, суд вважає необхідним захистити права кредитора шляхом часткового задоволення позову та стягнення заборгованості з [PERSON] у розмірі 74041,80 грн., з яких: 74040,12 грн - залишок простроченого кредиту; 1,68 грн - залишок прострочених відсотків. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір за подання позовної заяви покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 944,68 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial