Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

04 січня 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» в особі представника - директора Кашпур Максима Леонідовича до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Позивач вказував, що через невиконання [PERSON] умов укладеного між ними 18.12.2022 договору про надання фінансового кредиту №21153-12/2022 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаного у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», у відповідача утворилася заборгованість на суму 19 625,00 грн, та умов укладеного між ними 24.12.2022 договору про надання фінансового кредиту № 27780-12/2022, в нього утворилася заборгованість на суму 19 500,00 грн, що загалом становить суму 39 125,00 грн, яку позивач прохав стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 28.12.2023 у справі відкрито провадження та призначено судове засідання в порядку спрощеного провадження на 29 січня 2024 року, яке в подальшому відкладалося через неявку відповідача. 01.04.2024 сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача ТОВ «Росвен Інвест Україна» Кашпур М. Л. у позовній заяві прохав суд здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача. У випадку неявки в судове засідання відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , будучи двічі належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення йому судових повісток, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Через неявку сторін у судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вважає, що у справі є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, тому справу можливо розглянути за правилами спрощеного позовного провадження по суті у відсутності відповідача. Розглянувши та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що 18.12.2022 між товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №21153-12/2022 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаного у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» передало у власність позичальнику грошові кошти, а позичальник прийняв на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів та сплатити позикодавцю проценти за користування позикою та всі інші платежі відповідно до умов договору. 28.07.2023 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» було укладено договір факторингу № 28072023, відповідно до умов якого первісний кредитор передав новому кредитору, а останній набув права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплатив первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнюють ціні договору факторингу (а.с. 16-19). За вказаним договором факторингу заборгованість [PERSON] складала 19 625,00 грн, що складалася з: - тіло кредиту - 5000,00 грн; - по відсотках - 14 625,00 грн ( а.с. 14-15). Також, 24.12.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №27780-12/2022 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаного у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» передало у власність позичальнику грошові кошти, а позичальник прийняв на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів та сплатити позикодавцю проценти за користування позикою та всі інші платежі відповідно до умов договору. 28.07.2023 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» було укладено договір факторингу № 28072023, відповідно до умов якого первісний кредитор передав новому кредитору, а останній набув права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплатив первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнюють ціні договору факторингу (а.с. 33-36). За вказаним договором факторингу заборгованість [PERSON] складала 19 500,00 грн, що складалася з: - тіло кредиту - 5000,00 грн; - по відсотках - 14 500,00 грн( а.с.31-32). До позовної заяви додано паспорти споживчого кредиту, підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а. с. 6-8, 23-25). Відповідно до розрахунків заборгованості станом на 07.12.2023 року, а саме дату складання позовної заяви [PERSON] має заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №21153-12/2022 від 18.12.2022 у розмірі 19 625,00 грн (а.с.14-15), та за договором про надання фінансового кредиту №27780-12/2022 від 24.12.2024 у розмірі 19 500,00 грн (а.с. 31-32), а загалом 39 125,00 грн. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У пункті 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Нормами ч. ч. 3, 6, 12 ст. 11 цього Закону передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Суд встановив, що боржник не виконав умови описаних вище договорів про надання фінансового кредиту, заборгованості не погасив. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про задоволення позову. Потрібно стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту №21153-12/2022 від 18.12.2022 у розмірі 19 625,00 грн, що складалася з: - тіло кредиту - 5000,00 грн; - по відсотках - 14 625,00 грн. Стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту про надання фінансового кредиту №27780-12/2022 від 24.12.2024 у розмірі 19 500,00 грн, що складається з: - тіло кредиту - 5000,00 грн; - по відсотках - 14 500,00 грн. В порядку ст. 141 ЦПК України здійснити розподіл судових витрат. Оскільки позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» задоволено, то судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір в сумі 2 684,00 грн, тому з відповідача на користь банку підлягає до стягнення вказана сума. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення в порядку ч. 4 ст. 268 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved