Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

21.08.2020 позивач [PERSON] звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить суд: - визнати недостовірними, та такими, що не відповідають дійсності, принижують ділову репутацію та порушують права [PERSON] , [INFO] , на повагу до гідності, честі та недоторканість ділової репутації, відомості, поширені [PERSON] , [INFO] за допомогою мережі Інтернет, в групах Viber: «[INFO]» та «[INFO]»; - зобов`язати [PERSON] , спростувати відомості викладені в мережі інтернет відносно [PERSON] , за свій рахунок шляхом публікації відповідної інформації у групах Viber: «[INFO]» та «[INFO]», в термін не пізніше 15 днів з дня набрання рішенням суду законної сили, а також спростувати поширену відносно [PERSON] , інформацію, шляхом озвучення [PERSON] на найближчих зборах жителів будинку за адресою: [ADDRESS] , які відбудуться після набрання судовим рішенням в даній справі, тексту із особистими вибаченнями; - стягнути з [PERSON] , на користь [PERSON] , моральну шкоду за розповсюдження недостовірної інформації в розмірі 10000 (десять тисяч) грн. - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] [INFO] судовий збір за подання позовної заяви. Позовні вимоги мотивовані наступним. На протязі 2019-2020 років в мережі Інтернет, у соціальній мережі Viber у групах «[INFO]» та «[INFO]», до кола користувачів якого входяь приблизно 300 чоловік, з номеру телефону [NUMBER] , який належить відповідачу [PERSON] та від імені самого відповідача [PERSON] неодноразово розміщувалась різноманітна інформація, повідомлення, пости та статті, в яких поширювалась неправдива інформація, представлена в образливій формі з елементами ненормативної лексики щодо незаконної діяльності позивача як заступника голови правління ОСББ «[INFO]» та особисті образи. Метою цих статей та інформаційних повідомлень, була дискредитація позивача як одного з керівників ОСББ, приписування негативних якостей, нанесення шкоди діловій репутації при виконанні посадових обов`язків і спільних відносин. В зазначених інтернет ресурсах міститься неправдива інформація щодо діяльності позивача на посаді заступника голови правління ОСББ «[INFO]», а також зневажливі та образливі висловлювання на його адресу. Так при прочитанні цих повідомлень, складається хибне враження про причетність позивача до якихось махінацій, «схем», нецільового використання коштів та розкрадання спільної власності. Інформація, яка наводиться у повідомленнях, є спробою введення в оману читачів, повністю не відповідає дійсності та формує негативне ставлення як до позивача особисто так і до керівництва ОСББ, і до його діяльності. Крім того, при здійсненні оплати за комунальні послуги, у фінансових установах відповідач [PERSON] , неодноразово вказував у призначенні платежу, текст, який ображає позивача як людину. Тобто, відповідач поширив завідомо недостовірну інформацію, чим свідомо ввів в оману невизначене коло осіб в ме6режі Інтернет. Застосовуючи обман, відповідач намагається переконати значну кількість громадян в корисливих мотивах діяльності позивача. Крім того, в зазначених інформаційних повідомленнях та статтях постійно використовуються образливі слова, з елементами нецензурної лексики, спрямовані на приниження честі позивача. Така подача інформації може стати основою для закріплення за позивачем якогось образливого прізвиська, що негативно вплине на емоційний стан позивача. Недостовірність, хибність поширеної відповідачем вищезгаданої негативної інформації, об`єктивна неможливість підтвердити її в процесі належними та допустимими доказами були заздалегідь відомі відповідачу, ця інформація була вигадкою саме відповідача, метою якого було створення негативного ставлення з боку суспільства як до позивача особисто, так і до керівництва ОСББ «[INFO]» в цілому, що стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Представником відповідача - адвокатом Межерицьким А.О. подано відзив на позов, в якому він просить поновити строк на його подання, та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що не надано доказів, що позивач входить до складу правління ОСББ «[INFO]» , та позовна заява не містить посилання на те, які саме факти розповсюджені відповідачем є неправдивими, та дискредитують його як людину та члена правління ОСББ «[INFO]», не зазначено чим доводиться така неправдивість. Також в даному випадку мало місце обговорення мешканцями питань, що стосуються проведення ремонтних робіт в будинку, при цьому певні особи висловлюють припущення, що такі роботи організовані неналежним чином. Тому, в даному випадку мова йде про «оціночне судження», яке підлягає судовому захисту, та позивачем не обгрунтована моральна шкода взагалі. Однак, враховуючи, що представник відповідача отримав копію ухвали про відкриття провадження та копію позову з додатками 25.11.2020, а відзив подано до суду 11.02.2021, та поважних доказів пропуску вказаного строку до суду не надано, тому суд враховує вказаний відзив як письмові пояснення по справі, та не поновлює строк на його подання. Представником позивача подано відповідь на відзив, в якому він просить задовольнити позов, з підстав, що були порушені права відповідача, що були виражені у розповсюдженні неправдивої, образливої інформації у мережі Інтернет та у інших документах, пов`язаних із професійною діяльністю позивача, що також є підставою для відшкодування моральної шкоди. Представник позивача - адвокат Кузнецов Ю.А. в судовому засіданні позовну заяву підтримав в повному обсязі, та просив її задовольнити. Представник відповідача - адвокат Межирицький А.О. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на обставини, які викладені у поданому відзиві. 21.08.2020 вказана позовна заява надійшла до Фрунзенського районного суду м. Харкова, та розподілена судді Шарко О.П. 25.08.2020 судом здійснено електронний запит з Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування відповідача, відповідь на який надано до суду 25.08.2020. Ухвалою судді від 25.08.2020 вказану справу передано за підсудністю на розгляд до Київського районного суду м. Харкова. 22.09.2020 вказана справа надійшла до Київського районного суду м. Харкова, та розподілена судді Божко В.В. Ухвалою судді від 28.09.2020 прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне позовне провадження по даній справі. Протокольною ухвалою суду від 05.04.2021 задоволено клопотання представника позивача та виклик та допит свідків. Ухвалою суду від 27.04.2021 викликано для допиту свідків, закрито підготовче провадження по справі, та призначено справу до судового розгляду. 20.09.2021 здійснено перерозподіл вказаної справи, справу перерозподілено судді Зубу Г.А. Ухвалою судді від 04.11.2021 вказану справу прийнято до провадження судді. Протокольною ухвалою суду від 30.01.2024 задоволено клопотання представника позивача про допит свідків, та прийнято відмову від клопотання представника відповідача про виклик свідків. Як було встановлено судом, жителями багатоквартирного будинку, розташованого в [ADDRESS] , було утворено ОСББ «[INFO]», куди позивач входить як член правління ОСББ. У соціальній інтернет мережі «Вайбер» під назвою « [INFO] » було утворено групу для спілкування та обговорення господарських питань щодо благоустрою вказаного будинку. Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, оскільки у вказаній групі було опубліковано ряд негативних висловлювань адресованих в його сторону, які, як він вважає, принижують його честь і гідність, на підтвердження чого позивачем надані скрін-шоти із соціальної мережі. Також відповідно до наданої до суду виписки з банківського рахунку (а.с. 23) в призначенні платежу від відповідача вказано також негативні висловлювання «оплата вимогання контрацептива [PERSON] для видачи тех. умов для лічильника теплопостачання. Хай він сука вдавиться, [PERSON] ». Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вказали, що вони є співмешканцями будинку по [ADDRESS] , де позивач є заступником голови ОСББ, а відповідач є їх сусідом, та вказали, що в групі в мережі «Вайбер» відповідачем було висловлено ряд негативних висловлювань в сторону позивача коли обговорювалось питання щодо заміни труб в будинку. Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно зі статтею 10 Конвенціїпро захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і частин другої та третьої статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб. У статті 201 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України). Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням. Згідно із частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. За змістом статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду. За своїм характером судження має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої ним думки, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Отже, будь-яке судження, яке має оціночний характер, будь-яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок не є підставою для захисту права на повагу честі, гідності та ділової репутації та, відповідно, не є предметом судового захисту. Вирішуючи справи про захист честі, гідності та ділової репутації, суди повинні перевіряти, чи містить інформація, що стала підставою для звернення до суду, конкретні життєві обставини, фактичні твердження. Якщо зміст та характер досліджуваної інформації свідчить про наявність фактів, така інформація або її частина не може вважатись оціночним судженням, оскільки є не результатом суб`єктивної оцінки, а відображенням об`єктивної істини, що може бути встановлена у судовому порядку. Таким чином, особа, яка висловлює не факти, а власні погляди, критичні висловлювання, припущення, не може бути зобов`язана доводити їх правдивість, оскільки це є порушенням свободи на власну точку зору, що визнається фундаментальною частиною права, захист якого передбачений статтею 10 Конвенції. Доказів розміщення інформації стосовно позивача в групі «[INFO]» у інтернеті в меседжері «Viber» позивач не надав (скріншотів інформації, тощо), тому визначити її зміст неможливо. Позивач в своєму позові не зазначає, які саме відомості поширені відповідачем він вважає недостовірними, та такими, що принижують його ділову репутацію та порушують права, аналіз наданих до суду скріншотів та виписки з рахунку свідчить про відсутність твердження про конкретні факти (час, спосіб, кількість тощо) і вказує на те, що по суті в них викладені оціночні судження різних осіб при вирішенні побутових питань. Оцінити правдивість чи правильність такого висновку неможливо, а оціночні судження спростуванню не підлягають. У наданій виписці з банківського рахунку зазначається лише ім`я, яке є у позивача. При цьому, слід зазначити, що із контексту переписки та використаних мовно-стилістичних засобів вбачається, що вказані вислови можуть стосуватися як якоїсь особи конкретно так і невизначеної, оскільки неможливо точно встановити особу чи осіб, якій чи яким адресовані оспорювані коментарі відповідача, так неможливо встановити кількість учасників групи, які здійснюють листування, та ідентифікувати їх неможливо, та існує технічна можливість зміни інформації, яка є на знімках екрану («скріншотах»). Крім того, позивач займає адміністративну посаду, та повинен бути готовим до критики його дій. Відповідно до положень статей 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статі 89 ЦПК України). Згідно з частиною другою статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, врахувавши, що висловлювання відповідача є оціночними судженнями, які не підлягають спростуванню, та відсутність у розповсюджених в соціальній мережі «Вайбер» дописах відповідачем юридичного складу правопорушення, тому приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, а тому відмовляє в їх задоволенні в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed