Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

21 вересня 2023 року, позивач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] суми заборгованості за кредитним договором б/н від 16 березня 2016 року в сумі 31 591 гривні 02 копійки та, крім того, судового збору в розмірі 2 684,00 грн. [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 16 березня 2016 року. 14 серпня 2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКА «ПРИВАТБАНК» на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК». Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком є договір. На протязі строку дії договору кредиту відповідач постійно порушував умови договору, кредит та проценти за користування кредитом сплачував не в строк і не повністю. Оскільки відповідач допустив однобічну відмову від виконання зобов`язань, чим істотно порушив умови кредитної угоди, то станом на 23 серпня 2023 року заборгованість по кредитному договору № б/н від 16 березня 2016 року в загальному розмірі становить 31 591 гривень 02 копійки. Так, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованості за вищезазначеним кредитним договором у розмірі 31 591 гривень 02 копійки та, крім того, судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 2 684 гривень 00 копійок. Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 21 вересня 2023 року прийнято в провадженні судді Стоматова Е.Г. та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 14 листопада 2023 року від представника відповідача адвоката Тивоненко Д.Р. надійшов відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити у задоволені позовних вимог. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що по тексту позовної заяви та згідно з довідками про номер банківської картки, про розмір кредитного ліміту, банківською випискою, датою відкриття рахунку є 05.06.2020 року. Однак, у головному документі, що може потенційно свідчити про укладення договору у спрощений спосіб, анкеті заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, позивач у розділі заяви «сотрудник банка/подпись/дата» зазначив датою підписання заяви 16.03.2016 року. Отже, за доводами позивача відповідачка уклала договір (підписала анкету-заяву) раніше, а отримала картку аж через 4 роки, що є досить дивним, адже в день укладання договору клієнту видається картка. Повідомляємо суду про те, що проставленням підпису у сканованому вигляді на анкеті-заяві від 16.03.2016 року відповідачка не могла погодитись та не погоджувалась із спірними Умовами та Правилами надання позивачем банківських послуг та не була з ними ознайомлена. Вказана анкета-заява взагалі не містить бажання відповідачки отримати кредит, оскільки, виходячи з тексту цієї анкеті -заяви, у ній жодним чином не зазначено про намір відповідачки отримати кредит, та про намір позивача його надати останній. До того ж, банківські послуги про які зазначено у цій анкеті -заяві, включають в себе не тільки надання банком кредиту, а інші послуги, до прикладу, такі як відкриття банківського рахунку з отриманням банківської картки без встановлення кредитного ліміту. Анкета-заява також не містить відомостей про оформлення відповідачкою кредитного договору, там не зазначено бажаного кредитного ліміту. У своєму позові позивач саме через відсутність інформації про отримання кредиту в анкеті-заяві і не зазначає, яку суму кредиту отримала відповідачка та під який місячний процент. Вказана анкета-заява, як вже повідомлялося вище, взагалі не містить ніяких даних щодо обрання відповідачкою банківських послуг, крім особистих даних та підпису відповідача. У матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачці кредитного ліміту та видачу кредитної картки «Універсальна». Зазначений договір складається із заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг та Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Виходячи з правового аналізу вказаних норм, умови, правила та тарифи надання кредиту, що містяться на веб-сайті відповідача, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі умови/правила/тарифи не містять підпису позичальника, не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці умови/правила/тарифи розумів позичальник при підписанні відповідної заяви позичальника, що умови/правила/тарифи містили в момент підписання заяви позичальника саме заявлені банківською установою розміри та підстави для нарахування відсотків, комісій та пені, або ж в подальшому такі умови/правила/тарифи не змінювались. Вказана правова позиція була висловлена Верховним Судом України у справах №6-16цс15, № 6-698цс15, № 6-757цс15. Через відсутність підпису відповідачки на умовах договору (зокрема на тих, що передбачають можливість виникнення «овердрафту») неможливо встановити, чи саме з цими умовами її було ознайомлено при подачі останньою до банку вищезазначеної анкети-заяви, відтак, чи з приводу саме таких умов між сторонами було досягнуто згоди при укладенні договору. Зважаючи на наведене, умови, що не були підписані обома сторонами, не можуть регулювати взаємовідносини між ними, оскільки в даній частині договір не може вважатися укладеним. Анкета-заява до приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг відповідачем не містить жодних умов про можливість та бажання відповідачки на отримання будь-яких кредитних коштів від позивача. Під час підписання анкети-заяви представники позивача не попереджували відповідачку, що вона отримує кредит і оформляє кредитку. Також, позивачем було додано до позовної заяви заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг на 15 аркушах. Вважаємо, що необхідно звернути увагу суду на те, що підпис у відповідачки наявний тільки на останній сторінці цієї заяви, на усіх інших сторінках де містяться відповідні умови, такий підпис відповідачки відсутній. На аркушах вказаної заяви відсутня нумерація сторінок, а підпис на останній сторінці відповідачки не є оригінальним власноручним відповідачки, а є його копією. Відтак, відповідачка припускає можливе зловживання збоку позивача щодо проставлення копії її власноручного підпису на останній сторінці цієї заяви задля демонстрації суду того факту, що остання дійсно була ознайомлена та погодилася з усіма умовами в цій заяві та наявним на останньому аркуші заяви підписом це підтвердила. Крім того, в матеріалах справи наявний витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» на 2 аркушах. Повідомляємо суду, що на жодному з аркушів цього витягу, відсутній підпис відповідачки, що свідчить про те, що остання не була ознайомлена з цими тарифами та відповідно не ставила свій підпис на цих тарифах. Теж саме стосується і документу під назвою «Інформація та контактні дані кредитодавця», складається з 10 аркушів, в якому теж відсутня нумерація сторінок, а підпис відповідачки на останній сторінці не є оригінальним власноручним відповідачки, а є його копією. Ознайомившись з випискою по рахунку відповідачки, варто зазначити таке. Відповідач самостійно вирахувала суми, які вона вносила на картку та які вона витрачала. З 05.06.2020 року відповідачка поповнила картку на загальну суму: 235 393,28 грн. Звертаємо увагу суду, що з цієї банківської картки позивач незаконно проводив автоматичні списання власних коштів відповідачки (пенсії), наприклад: - 01.02.23 849,73 грн. списання відсотків за використання кредитного ліміту; - 01.03.23 819,84 грн. - списання відсотків за використання кредитного ліміту; - 01.04.23 907,68 грн. - списання відсотків за використання кредитного ліміту; - 01.05.23 878,40 грн. - списання відсотків за використання кредитного ліміту. Відповідачка взагалі не знала, що у неї відкритий кредитний ліміт. У період з 07.06.2020 року по 17.01.2023 року відповідачка витратила: 211 580,51 грн. Під час здійснення контррозрахунку витрат відповідачка складала усі списання, пов`язані з, як приклад: - поповнення мобільного (139,00 грн. 15.11.21); - покупки в магазині АТБ (63,20 грн. 29.11.21). - оплата комунальних послуг; - покупки на заправці. Крім зняття готівки, переказів на картки та придбання різноманітних груп товарів у магазинах відповідачка інших транзакцій не проводила. Як вбачається\~із контр-розрахунку,\~станом на\~дату звернення\~позивачем до\~суду у\~відповідача відсутня заборгованість по кредиту, а навпаки існує сума переплати 23 812,77 грн. (235 393,28 грн. (сума поповнень карти відповідачкою) - 211 580,51 грн. (сума витрат з картки відповідачки). Таким чином, у відповідачки відсутня заборгованість за спірним договором. Позивач мав право нараховувати передбачені заявою анкетою (Договором) проценти лише впродовж строку його дії або до звернення позивача до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків та пені є безпідставним. Оскільки позивач звернувся до суду з позовом лише у вересні 2023 року, то на його користь не повинні стягуватись проценти за користування кредитом фактично з 05.06.2020 по 09.2023 роки (трохи більше 3-х років), тобто і після закінчення строку кредитування за Договором. Таким чином, позивач взагалі не підтвердив жодним належним доказом отримання відповідачем саме кредитної картки, в анкеті заяві не зазначено строк дії картки та її номер. Позивачем надано довідку про строки дії карток, що були видані відповідачу, в яких зазначається, що картки було видано строком до лютого 2024 року, що не відповідає дійсності. Вказана довідка про строк дії картки підписана особисто представником Приватбанку, який представляє інтереси банку в судових засіданнях, а інформація, зазначена в довідці зазначена з метою штучного створення ситуації для подовження строків позовної давності для позивача. Наданий позивачем\~розрахунок заборгованості\~не може\~вважатися належним\~та допустимим\~доказом,\~оскільки він\~складений позивачем\~за допомогою\~свого програмного\~забезпечення,\~на підставі\~незаконних Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідачка не підписувала жодних документів, які б встановлювали її відповідальність та її розмірі (штрафи, проценти, пені тощо). Отже, суд повинен повністю відмовити позивачу у задоволенні його позову. 04 грудня 2023 року від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив. В якому зазначив, що заперечує щодо доводів відповідача викладених у відзиві, оскільки як вбачається з виписки по рахунку відповідач до певного часу належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитом, що в свідчить про обізнаність відповідача про умови кредитування та визнання своїх зобов`язань за договором. Доводи відповідача про те, що договір нею не підписувався та не укладався, можуть бути підставою визнання його судом недійсним, однак такий позов відповідачем не пред`являвся. Відповідач, при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами, надання, банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві. Згідно виписки по рахунку, вбачається, що Відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов?язання за кредитом, що свідчить про те, що Відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов?язання за Договором. Тому посилання Відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги. Також зазначили, що сума витрат, що заявлена представником відповідача значно перевищує встановлені діючим законодавством та нормативно-правовими актами граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, крім того така сума витрат є неспівмірною із складністю цивільної справи, яка віднесена судом до малозначних справ, а тому в разі наявності підстав для компенсації цих витрат, їх сума підлягає зменшенню. 18 грудня 2023 року на адресу суду від представника відповідача надійшли заперечення (на відповідь на відзив). 08 січня 2024 року від представника позивача на адресу суду надійшли письмові пояснення. У судове засідання представник позивача АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» не з`явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини не явки суду не відомі. В позовній заяві міститься вимога про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Від представника відповідача до суду надійшла заява, у якій він просить провести судове засідання у відсутність відповідача та представника,у задоволенні відмовити з підстав, викладених у відзиві, запереченнях на відповідь на відзив, та стягнути з позивача судові витрати. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до ч. 2\~ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,\~Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до\~ст. 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України,кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку,встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Судом встановлено, що 16 березня 2016 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що не заперечувалось відповідачем та його представником по справі. Як свідчить довідка АТ КБ ПриватБанк, видана керівником Напрямку операційного обслуговування ГО [PERSON] , відповідачу була видана кредитна картка № [NUMBER] відкрита 05 червня 2020 року з терміном дії до лютого 2024 року. Згідно довідки АТ КБ ПриватБанк, виданої керівником Напрямку операційного обслуговування ГО [PERSON] , про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , 10 вересня 2020 року було збільшено кредитний ліміт до 5\~000, 00 гривень, 04 січня 2022 року 43 000,00 гривень, 24 березня 2023 року зменшено до 27\~111,18 гривень, а 04 квітня 2023 року 0,00 гривень. Згідно наданого банком розрахунку та виписки за договором №б/н за період з 05 червня 2020 року по 01 серпня 2023 року, вбачається, що відповідачем погашено за поточним кредитом 237\~719,81 гривень, заборгованість за тілом кредиту складає 25\~441,61 гривень, заборгованість за простроченими відсотками 6\~149,41 гривень. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Звертаючись до суду із позовом, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» посилався на наявність за відповідачем у тому числі заборгованості за тілом кредиту у розмірі 31\~591,02 гривень. Відповідно до вимог статей\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Обґрунтовуючи підстави стягнення заборгованості за тілом кредиту, банком, окрім розрахунку, надано виписку по картковому рахунку, в якій міститься повна інформація про рух коштів, відображено всі операції за кредитним договором, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей. Банком надана виписка за період з 05 червня 2020 року по 01 серпня 2023 року, тоді як кредитні зобов`язання за договором від 16 березня 2016 року виникли у сторін саме з 16 березня 2016 року. Посилання банку на те, що сплачені позичальником кошти зараховувались банком у порядку черговості, передбаченому\~статтею 534 ЦК України, зокрема спочатку на погашення процентів, а вже потім на погашення кредиту, не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки банк не довів належними доказами узгодження між сторонами сплати, розміру та порядку нарахування процентів, що свідчить про безпідставне направлення банком сплачених позичальником коштів на погашення процентів. Щодо заявлених банком вимог про стягнення процентів слід зазначити таке. Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 16 березня 2016 року процентна ставка не зазначена. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами у розмірі 6\~149,41 гривень. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 16 березня 2016 року, банк посилався на Витяг із Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Plation, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature; витяг із Умов та правил надання банківських послуг як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Plation, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, позовну давність щодо вимог банку та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови з Витягу з Тарифів та Витягу з Умов розумів [PERSON] , ознайомилась з ними і погодилась, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання позичальником кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, про те, що саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача про Умови та Тарифи не може бути належним доказом узгодження між сторонами розміру процентів, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Великої Палати Верховного Суду і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України\~за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період - з часу виникнення спірних правовідносин ( 16 березня 2016 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (21 вересня 2023 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому згідно з шостою\~статті 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. При цьому, суд зазначає, що наявність неоднакових редакцій та положень умов і правил банківських послуг не мають правового значення, оскільки в обох випадках вид банківського кредиту, з огляду на їхній характер, цільове спрямування та об`єкт кредитування є тотожним - споживче кредитування, а визначальним є не безпосередньо вид чи характеристика умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи, не визнаються відповідачем та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 16 березня 2016 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами відсутні. Вказані вище висновки суду повністю узгоджуються з висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі №\~342/180/17, Верховним Судом в постанові від 22 листопада 2023 року у справі №619/1384/21. Як вбачається з матеріалів\~\~справи, на підтримання своїх позовних вимог, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав до суду розрахунок заборгованості за договором №б/н від 16 березня 2016 року з якого вбачається, що розмір заборгованості відповідача за кредитним договором визначено з урахуванням відсотків, які нараховані згідно з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а тому цей розрахунок не є належним доказом щодо розміру коштів, які фактично отримані позичальником, та його заборгованості. Крім того, як вбачається з наданого банком розрахунку заборгованості, загальний залишок заборгованості за кредитом (тіло кредиту) становить 25\~441,61 грн. Проте, фактично ця сума не є заборгованістю лише за тілом кредиту, оскільки банком також нараховувались проценти на заборгованість за кредитом. Відповідач [PERSON] неодноразово вносила кошти у рахунок погашення кредитної заборгованості, однак сплачені нею кошти розподілялись банком на погашення процентів, які передбачені Умовами та Правилами надання банківських послуг, що відповідачем не підписані, тобто не спрямовувались на погашення тіла кредиту, у зв`язку з чим заборгованість зростала. При цьому, як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № б/н від 16 березня 2016 року, банком також здійснювалось автоматичне списання відсотків, щомісячних платежів, списання за прострочення за кредитом, що теж враховано банком як заборгованість за тілом кредиту, однак фактично такою не є. Виходячи з вищенаведеного суд доходить висновку, що тіло кредиту є повністю погашеним відповідачем [PERSON] , що в даному випадку є підставою для відмови у задоволенні позову, адже домовленості про сплату відсотків за користування коштами та інших платежів підписана відповідачем анкета-заява не містила. З матеріалів справи вбачається, що представник відповідача адвокат Тивоненко Д.Р. просив відшкодувати понесені витрати на правничу в розмірі 15\~500,00 грн. Відповідно до ст. 133 ЦПК Україна правнича допомога є складовою судових витрат. Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони. Позивач просить суд стягнути на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 15 500 грн за актом №1 від 13 листопада 2023 року до договору № 24/10 від 24 жовтня 2023 року за надані юридичні послуги адвоката. Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Суд, оцінюючи обґрунтованість заяви відповідача, заперечення та відзиву позивача в контексті положення статті 141 ЦПК України, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, вважає, що заявлена позивачем сума відшкодування витрат на правову допомогу підлягає частковому задоволенню у розмірі 4 000 грн., які є платою за складання відзиву, ознайомлення з матеріалами справи, представництво інтересів у суді, \~адже інші роботи вказані в акті або ж взагалі відсутні, або ж не мають відношення до розгляду цієї справи у суді (консультація), або ж взагалі викликають логічні сумніви у їх достовірності (витрата трьох годин робочого часу на подання позову до канцелярії суду через підсистему «Електронний суд»). Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі, відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позива. \~На підставі викладеного,

Outcome: approved