Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 3% річних та інфляційних втрат на підставі ст.625 ЦК України. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 30 липня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір №6/4/2008/840-К/725, на підставі якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 103600 доларів США, строком до 12 листопада 2032 року, під 16,39% річних. 30 липня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] , з метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, укладено договір поруки №6/4/2008/840-П/726. Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 07 квітня 2010 року у справі №2-150/2010, було задоволено позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кренитиме договором №6/4/2008/840-К/725 в сумі 1028465,80 грн. та судові витрати по справі в сумі 1820,00 грн. 27 серпня 2020 року ухвалою Валківського районного суду Харківської області замінено стягувача у виконавчому листі №2-150/2010 відносно відповідачів [PERSON] та [PERSON] , з ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «Гефест». Станом на дату подання позову, зазначене рішення не виконано, у зв`язку з чим представник ТОВ «ФК «Гефест» просить суд стягнути з [PERSON] 3% річних та інфляційні втрати за невиконання грошового зобов`язання за рішенням Валківського районного суду Харківської області від 07 квітня 2010 року у справі №2-150/2010 в сумі 679131,87 грн. та судові витрати по справі в сумі 10186,98 грн. У судове засідання представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» адвокат Шкільняк Я.С. не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та прохав суд їх задовольнити, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на Інтернет порталі «Судова влада України». Відзив на позовну заяву та заяву про застосування строків позовної давності, суду не надала. Згідно ст.280 ЦПК у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Рух справи. 14 листопада 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» звернулося до Валківського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про стягнення 3% річних та інфляційних втрат на підставі ст.625 ЦК України. Ухвалою Валківського районного суд Харківської області від 20 грудня 2023 року було відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення 3% річних та інфляційних втрат на підставі ст.625 ЦК України, в частині позовних вимог, пред`явлених до [PERSON] , у зв`язку зі смертю останнього. 20 грудня 2023 року ухвалою Валківського районного суду Харківської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» до [PERSON] про стягнення 3% річних та інфляційних втрат на підставі ст.625 ЦК України, передано на розгляд за підсудністю до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області. Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2024 року було відкрите провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» до [PERSON] про стягнення 3% річних та інфляційних втрат на підставі ст.625 ЦК України, та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження викликом сторін. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 30 липня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір №6/4/2008/840-К/725, на підставі якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 103600 доларів США, строком до 12 листопада 2032 року, під 16,39% річних. 30 липня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] , з метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, укладено договір поруки №6/4/2008/840-П/726. Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 07 квітня 2010 року позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості, задоволено, та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором №6/4/2008/840-К/725 від 30 липня 2008 року в сумі 1 028 465,80 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи в сумі 120,00 грн. Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 27 серпня 2020 року було задоволено заяву ТОВ «ФК «Гефест» про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником, та замінено Відкрите акціонерне товариство комерційний банк «Надра» його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» у виконавчому листі щодо виконання рішення Валківського районного суду Харківської області від 07 квітня 2010 року у цивільній справі №2-150/2010 за позовом Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №6/4/2008/840-К/725 від 30 липня 2008 року в сумі 1028465,80 грн. та судових витрат в розмірі 1820,00 грн. Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд приходить до наступного. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною другою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно з вимогами статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З огляду на наведені норми права, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, зокрема, і факту наявності боргу, встановленого рішенням суду. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06.2019 року у справі № 916/190/18. У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три відсотки річних від простроченої суми. Норми ст.625 ЦК України спрямовані в першу чергу на те, щоб внаслідок неправомірних дій боржника (прострочення) право власності кредитора не було порушене, оскільки внаслідок знецінення національної грошової одиниці купівельна спроможність коштів, які б кредитор міг одержати за належного виконання боржником своїх грошових зобов`язань, буде значно меншим, що має відповідно наслідком зменшення майнового блага кредитора. Крім того, невиконання або неналежне виконання боржником свого грошового зобов`язання не може бути залишене без реагування та застосування до нього міри відповідальності, оскільки б це суперечило загальним засадам цивільного законодавства, якими є справедливість, добросовісність та розумність (ст. 3 Цивільного кодексу України). Оскільки застосування індексу інфляції до суми боргу фактично має на меті одержання кредитором того, на що він розраховував одержати у разі належного виконання боржником грошового зобов`язання, то стягнення 3% річних є тою мірою відповідальності, яку боржник зобов`язаний понести за неналежне виконання свого грошового зобов`язання. Подібний висновок сформульований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 703/2718/16-ц. [PERSON] має невиконане грошове зобов`язання перед ТОВ «ФК «Гефест», яке визначено судовим рішенням від 07 квітня 2010 року на суму 1 028 465,80 грн. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), зазначено, що у частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3% річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні. З урахуванням зазначеного, [PERSON] допустила порушення грошового зобов`язання, а тому 3% річних за несплачену суму боргу 1028465,80 грн. за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року становить 152917,35 грн., сума інфляційних втрат за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року становить 526214,52 грн, а всього 679131,87 грн. За приписами ч.3 ст.267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Аналогічний висновок міститься в постанові ВП ВС від 27.03.2019 року у справі №727/5743/15-ц. Стороною відповідача заява про застосування строків позовної давності не подавалася. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 10186,98 грн, який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved