Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), в якому просила: -\~стягнути з\~відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 78433,61 грн. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. 04.08.2018 між АТ «Ідея Банк» та відповідачем було укладено Кредитний договір №Z62.00606.004161062 від 04.08.2018. Між АТ «Ідея Банк» та «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» 07.07.2023 укладено Договір факторингу №07072023, за умовами якого право грошової вимоги за Кредитним договором №Z62.00606.004161062 від 04.08.2018 укладеним між АТ «Ідея Банк» та відповідачем, перейшло до позивача. Відповідно до Реєстру боржників №2 до Договору факторингу позивачем набуто права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №Z62.00606.004161062 від 04.08.2018 у сумі 78433,61 грн, з яких: 28815,44 грн - заборгованість за основним боргом; 12608,60 грн заборгованість за відсотками; 37009,57 грн заборгованості за комісіями. Всупереч умовам кредитних договорів, відповідач не виконав своїх зобов`язань з повернення кредитних коштів. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, а ні на рахунки позивача, а ні на рахунки попереднього кредитора. При цьому, позивачем не здійснювалося жодних додаткових нарахувань, всі нарахування, що відбувались до дати отримання позивачем права грошової вимоги здійснювалися безпосередньо АТ «Ідея Банк», умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювались. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором №Z62.00606.004161062 від 04.08.2018 у розмірі 78433,61 грн, з яких: 28815,44 грн - заборгованість за основним боргом; 12608,60 грн заборгованість за відсотками; 37009,57 грн заборгованості за комісіями, які позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку. Ухвалою суду від 04.03.2024 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Сторони не заперечували проти розгляду справи в спрощеному провадженні. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Судом встановлено, що 04.08.2018 між АТ «Ідея Банк» та відповідачем було укладено Договір кредиту та страхування №Z62.00606.004161062 від 04.08.2018. Відповідно до кредитного договору, банк надає позичальнику кредит в сумі: 51037,00 грн, процентна ставка за користування кредитом на 5,5%, змінна частина ставки 9.5%, змінювана процентна ставка 15%. Строк кредиту: 36 місяців. Повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється згідно з тарифами банку, які є невід`ємною частиною договору та розміщені на веб-сайті Банку. Умови кредитування зазначені в Паспорті споживчого кредиту, де в тому числі вказано про 2,50% щомісячно від початкової суми кредиту за обслуговування кредитної заборгованості. Банк відкрив відповідачу банківський поточний рахунок № [NUMBER] у гривні в рамках пакету послуг "2620_Стартовий_ПР". За невиконання чи неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за договором, банк має право нараховувати пеню на кожен день прострочення (кредиту, процентів, плати за обслуговування кредитної заборгованості) в розмірі 0,15% вперіод прострочення оплати від 1 до 60 календарних днів та 0,65% в період прострочення оплати з 61 календарного дня та по день повного погашення заборгованості з таким договором. Сукупна сума нустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань позичальником не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем і не може бути більшою за домовленістю сторін. У матеріалах справи наявний ордер-розпорядження№1 де на підставі договору №Z62.00606.004161062 від 04.08.2018 відповідачу перераховано на рахунок № [NUMBER] кошти в сумі 44380,00 грн., а згідно ордеру-розпорядження №2 відповідачу перераховано на рахунок № [NUMBER] кошти в сумі 6657,00 грн. Між АТ «Ідея Банк» та «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» 07.07.2023 укладено Договір факторингу №07072023, за умовами якого право грошової вимоги за Кредитним договором №Z62.00606.004161062 від 04.08.2018 укладеним між АТ «Ідея Банк» та відповідачем, перейшло до позивача. Відповідно до Реєстру боржників №2 до Договору факторингу позивачем набуто права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №Z62.00606.004161062 від 04.08.2018 у сумі 78433,61 грн, з яких: 28815,44 грн - заборгованість за основним боргом; 12608,60 грн заборгованість за відсотками; 37009,57 грн заборгованості за комісіями. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу приписів ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до боржника. Суд встановив, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується та сторонами не оспорюється факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора АТ «Ідея Банк» до позивача за кредитним договором №Z62.00606.004161062 від 04.08.2018. Між АТ «Ідея Банк» та «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» 07.07.2023 укладено Договір факторингу №07072023, за умовами якого право грошової вимоги за кредитним договором №Z62.00606.004161062 від 04.08.2018 укладеним між АТ «Ідея Банк» та відповідачем, перейшло до позивача. Як визначено в ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. В силу ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, припинення цивільних прав і обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Суд встановив, що згідно умов кредитного договору №Z62.00606.004161062 від 04.08.2018 банк надає позичальнику кредит в сумі: 51037,00 грн, процентна ставка за користування кредитом на 5,5%, змінна частина ставки 9.5%, змінювана процентна ставка 15%. Строк кредиту: 36 місяців. Повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється згідно з тарифами банку, які є невід`ємною частиною договору та розміщені на веб-сайті Банку. Банк відкрив відповідачу банківський поточний рахунок № [NUMBER] у гривні в рамках пакету послуг "2620_Стартовий_ПР". За невиконання чи неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за договором, банк має право нараховувати пеню на кожен день прострочення (кредиту, процентів, плати за обслуговування кредитної заборгованості) в розмірі 0,15% вперіод прострочення оплати від 1 до 60 календарних днів та 0,65% в період прострочення оплати з 61 календарного дня та по день повного погашення заборгованості з таким договором. Сума нустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань позичальником не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем і не може бути більшою за домовленістю сторін. Згідно зі 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд встановив, що АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, у матеріалах справи наявний ордер-розпорядження№1 де на підставі договору №Z62.00606.004161062 від 04.08.2018 відповідачу перераховано на рахунок № [NUMBER] кошти в сумі 44380,00 грн., а згідно ордеру-розпорядження №2 відповідачу перераховано на рахунок № [NUMBER] кошти в сумі 6657,00 грн, однак відповідач порушив свої зобов`язання, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі у розмірі 41424,00 грн (28815,44 грн - заборгованість за основним боргом та 12608,60 грн заборгованість за відсотками). Щодо умови кредитування\~про сплату\~щомісячно 2,50%\~від початкової\~суми кредиту\~за обслуговування\~кредитної заборгованості,\~суд вважає,\~що стягнення заборгованості по комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 37009,57 грн (заборгованості за комісіями), не є обґрунтованим. Суд зауважує, що послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на споживчі потреби, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок узгоджується з викладеним висновком Верховного Суду України у постанові від 06.09.2017 по справі № 6-2071цс16, а також аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 №6-1746цс16, згідно якої зроблено висновок, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення винагороди, у тому числі за надання фінансового інструмента та за резервування ресурсів, а нарахування платежів за послуги, що супроводжують кредит за рахунок позивача є незаконним. Крім того, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком банку, відповідно, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що підлягає сплаті позичальником. Так як надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам самої кредитної установи (банку), то такі дії не є послугами, що надаються клієнту-позичальнику (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2019 по справі за №520/2614/17). Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». При цьому\~відповідач не\~мав жодних\~перешкод для\~реалізації свого\~зобов`язання\~по сплаті\~кредитної заборгованості\~на рахунки\~первісного кредитора АТ «Ідея Банк», які вказані в кредитному договорі №Z62.00606.004161062\~від 04.08.2018 і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. При цьому, всупереч умовам договору, відповідач не виконав свого зобов`язання, а після відступлення позивачу права грошової вимоги і відповідач не здійснив належних платежів для погашення кредитної заборгованості ні на рахунок позивача, ні попереднього кредитора. Разом з тим, відповідач не подав заперечень проти позову на пропозицію суду викладену в ухвалі суду від 04.03.2024 та не навів обставин на спростування правочину, укладеного з АТ "Ідея Банк", правонаступником якого є позивач, та пред`явлені йому розрахунки заборгованості. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Отже,\~з урахуванням\~встановлених обставин\~та норм\~для їх\~правового регулювання,\~суд дійшов\~висновку,\~що позовна\~вимога в\~частині:\~стягнення з\~відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 41424,00 грн (28815,44 грн - заборгованість за основним боргом та 12608,60 грн заборгованість за відсотками), ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. В іншій частині позову щодо стягнення з відповідача на користь позивача 37009,57 грн заборгованості за комісіями - відмовити. Суд, вирішуючи питання судових витрат керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а з огляду на те, що позов задоволено частково (52%), а тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 1574,50 грн. іншу частину суми сплаченого позивачем судового збору, залишити за позивачем.

Outcome: partial