Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-21 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 30000 грн. за кредитним договором № 2112112478394 від 01.05.2021 року, судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 9000 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.05.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування», право вимоги від якого перейшло до ТОВ «Коллект Центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2112112478394 на підставі якого відповідачеві було надано кредит в розмірі 3000 грн. на строк 16 днів. На даний час відповідач має заборгованість по сплаті даного кредиту, яка відповідно до наданого позивачем розрахунку становить 30 000 гривень. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Тальнівського районного суду Черкаської області Дьяченка Д.О. від 22.02.2024 року справу прийнято до свого провадження та призначено розгляд по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що він визнає позовні вимоги частково на суму тіла кредиту 3000 грн., процентів 960 грн., та заперечує проти стягнення з нього судових витрат на правову допомогу в розмірі 9000 грн. посилаючись на те, що строк даної позики становив 16 днів із базовою ставкою 2% в день. Таким чином по закінченню строку дії договору він повинен був сплатити позивачу тіло кредиту в розмірі 3000 грн. та проценти за користування кредитом в розмірі 960 грн. (3000х2%х16). В укладеному договорі не зазначена орієнтовна загальна вартість позики, а тому вона трактується позивачем на власний розсуд. Крім того, в п.1.9 договору зазначено, що граничний строк кредитування (строк дії договору) становить 1 рік. Натомість в позовній заяві позивачем зазначено, що відповідач має заборгованість за основним боргом 3000 грн. та заборгованість за процентами 56525,10 грн., однак позивач просить суд стягнути з нього лише 3000 грн. тіла кредиту та 27000 грн. заборгованості за відсотками. Дана сума є невірною та не відповідає дійсності, оскільки позивачем в наданому розрахунку заборгованості вказаний період нарахування відсотків: з 01.12.2021 р. по 10.01.2023 р. тобто період дії кредитного договору за даним розрахунком складає понад 2 роки, що не відповідає 1.9 Договору позики, за яким граничний строк кредитування (строк дії договору) становить 1 рік. Щодо нарахування відсотків поза межами дії строку договору то позивач зазначає, що після закінчення строку дії кредитного договору або у разі пред`явлення банком вимоги про дострокове повернення грошових коштів змінюється правова природа зобов`язання. У такому випадку нарахування штрафних санкцій можливе не на підставі умов договору, а на підставі ст. 625 ЦК України (3% річних). Тому позивач вважає, що нарахування позивачем процентів за користування кредитним коштами після закінчення строку кредиту є неправомірним, а тому задоволенню не підлягають. Також стосовно стягнення з відповідача витрат на правову допомогу він зазначає, що суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з наданим позивачем витягом з акту №1 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024 вартість послуг Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс» по даній справі складає 9000 грн. При цьому в акті зазначено суть послуг «надання усної консультації з вивченням документів» - 3000 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 6000. Відповідач зазначає, що дані витрати є не співмірними зі складністю справи, оскільки вона не є унікальною чи складною, розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, а тому сума витрат на юридичні послуги, яка в тричі перевищує суму коштів взятих в кредит не відповідає розміру критерію розумності. Також при розгляді справи відповідач просить суд враховувати його фінансовий стан, оскільки взяти в кредит 3000 грн. він вирішив через фінансові труднощі. Крім того, відповідач проссить суд врахувати, що він з 02.09.2022 р. по даний час перебуває на військовій службі за призовом по мобілізації, що підтверджується відповідними довідками, а відповідно до чинного законодавства до військовослужбовців штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Таким чином, нарахування відносно нього, як військовослужбовця відсотків за користування кредитом та пені за прострочення виконання зобов`язання є незаконними. Від позивача відповідь на відзив на позовну заяву у встановлений законодавством строк до суду не надходила. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, вивчивши матеріали справи та подані сторонами докази, дійшов до наступних висновків: Згідно з договором про надання фінансових послуг №2112112478394 від 01.05.2021 р. ТОВ «Служба миттєвого кредитування» надала [PERSON] кредит в розмірі 3000 грн. Орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту. Нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, в сумі що нараховані за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. Відповідно до п.1.9 Договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 рік. Згідно з договором факторингу №1-12 від 01.12.2021 р. право вимоги за кредитним договором №2112112478394 від 01.05.2021 р. перейшло від ТОВ «Служба миттєвого кредитування» до ТОВ «Вердикт капітал». Згідно з договором про відступлення прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 р. право вимоги за кредитним договором №2112112478394 від 01.05.2021 р. перейшло від ТОВ «Вердикт капітал» до ТОВ «Колект центр». Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості [PERSON] має наступну заборгованість по кредитному договору: За період з 01.12.2021 -30.04.2022 34745,1 грн. Станом на дату початку розрахунку (01.12.2021 р.) 21780 грн., станом на дату розрахунку (10.01.2023 р.) 56525 грн. 10 коп. Таким чином, в наданому позивачем суду розрахунку період нарахування заборгованості розпочинається з 01.12.2021 року та закінчується 10.01.2023 р. В позовній заяві позивач зазначає, що заборгованість відповідача складає 56525 грн. 10 коп., проте враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить суд стягнути заборгованість в розмірі 30000 грн., з яких 3000 грн. - тіло кредиту, 27000 грн. проценти. Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін Вказані правові відносини регулюються Цивільним кодексом України. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Вирішуючи питання про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом суд враховує правову позицію, зазначену в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 р. у справі №910/1238/17 касаційний суд, формуючи практику, дійшов такого висновку: «проценти за користування кредитом проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст.\~1048 ЦК України. Проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч. 2 ст. 625\~ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування». За логікою Верховного Суду, після закінчення строку дії кредитного договору або у разі пред`явлення банком вимоги про дострокове повернення грошових коштів змінюється правова природа зобов`язання. У такому випадку нарахування штрафних санкцій можливе не на підставі умов договору, а на підставі ст. 625 ЦК України (3% річних). Велика Палата Верховного Суду дійшла до вказаного висновку з тих мотивів, що поведінка боржника не може бути одночасно правомірною і неправомірною, тобто виключається одночасне застосування ст. 1048 та ст. 625 ЦК України. Банки, фінансові установи, реалізуючи своє право на касаційне оскарження, обґрунтовують підстави для оскарження з посиланням на необхідність відступлення від сформованого вже правового висновку. Проте Верховний Суд поки що не вбачає підстав для відступлення від сформованого вище правового висновку, що підтверджується Постановою Верховного Суду від 27.07.2021 р. за №910/18943/20. Велика Палата зазначила, що правовідносини стосовно здійснення права позикодавця на визначену договором плату за користування позикою за час, на який він її надав, та правовідносини щодо здійснення позикодавцем права на проценти внаслідок невиконання позичальником обов`язку повернути кошти до визначеного терміну є різними за змістом. Адже в першому випадку мова йде про можливість боржника правомірно не сплачувати кредиторові борг протягом певного часу, передбаченого ст. 1048 ЦК України, а в другому про наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх, передбачені ст. 625 ЦК України. Також судом встановлено, що згідно з довідкою №13271132 від 06.09.2022 р [PERSON] перебуває на військовій службі за призовом по мобілізації з 02.09.2022 р. по теперішній час. Відповідно до вимог пункту 15 статті 14\~Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~- військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Таким чином, судом встановлено, що оскільки відповідно до п. 1.9 Договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) становить 1 рік, а договір був укладений 01.05.2021р., то граничний строк нарахування заборгованості має становити не більше 1 року, тобто включати період з травня 2021 року по травень 2022 року. Так як наданий суду розрахунок не є детальним, містить нарахування по 10.01.2023 р., позивач не аргументував, за який період було нараховано відсотки в розмірі 27000 грн., то суд не може враховувати наданий позивачем розрахунок, в якому містяться періоди нарахування заборгованості, що виходять за межі граничного строку дії договору, тому приходить до висновку, що розмір заборгованості нарахований позивачем по відсотках є недоведеним. Разом з тим, суд зазначає, що оскільки відповідач визнає позовні вимоги в частині нарахування відсотків в розмірі 960 грн., то суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути відсотки за користування кредитом в сумі 960 грн. 00 коп. Розподіл судових витрат між сторонами. Оскільки, суд дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову, то вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 9000 грн. підлягають до задоволення частково на суму 3000 грн., при цьому суд виходить з виходити з критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Згідно з наданим позивачем витягом з акту №1 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024 вартість послуг Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс» по даній справі складає 9000 грн. При цьому в акті зазначено суть послуг «надання усної консультації з вивченням документів» - 3000 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 6000. Суд приходить до висновку, що дані витрати є не співмірними зі складністю справи, оскільки вона не є унікальною чи складною, розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, сума витрат на юридичні послуги, в тричі перевищує суму коштів взятих в кредит, що не відповідає розміру критерію розумності. Також з відповідача підлягають стягненню витрати по платі судового збору в розмірі 3028 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial