Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-24 00:00:00

Позивачка свої вимоги мотивує тим, що у сторін є спільна дитина донька [PERSON] , [INFO] . Відповідач про дитину не піклується, не забезпечує її матеріально, не займається її вихованням та лікуванням. Дитина проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні. Тому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON]. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали. Відповідач проти позову заперечив, подав письмовий відзив, в якому зазначив, що заборгованості зі сплати аліментів у нього немає, він надав дозвіл на виїзд доньки з матір`ю до Польщі задля кращого майбутнього своєї дитини на її прохання. Зазначає, що постійно цікавився життям доньки, однак вона сама не хотіла зі ним спілкуватися. Представник 3-ї особи подав суду заяву про слухання справи у відсутність представника. Ухвалою Зарічного районного суду від 6 листопада 2023 року залишено позов без руху. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 7 листопада 2023 року у в даній справі відкрите провадження та справа призначена до підготовчого судового засідання на 30 листопада 2023 року. 30 листопада 2023 року підготовче судове засідання відкладено у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги в Сумській області до 11 грудня 2023 року. 11 грудня 2023 року підготовче судове засідання відкладено у зв`язку з відрядженням головуючого судді до м. Одеса для участі в тренінгу для викладачів до 12 січня 2024 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 12 січня 2024 року справу призначено до судового розгляду на 19 лютого 2024 року. 19 лютого 2024 року відкладено розгляд справи у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному на 22 березня 2024 року. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , батьком якої, відповідно до свідоцтва про народження, актовий запис №1838, є відповідач (а.с.5). Відповідно до листа КУ Сумська спеціалізована школа І-ІІІ ст. №9 №229.01-15 від 12.10.2023 року, [PERSON] навчалася у закладі з 15.08.2016 року по 20.08.2018 року. Мати дитини приводила і забирала доньку з навчального закладу, приймала участь у батьківських зборах, опікувалася питаннями щодо навчання дитини. Батько за період навчання [PERSON] жодного разу не цікавився шкільним життям дитини, у батьківських зборах участі не приймав, навчальний заклад не відвідував (а.с.11). Згідно характеристики загальноосвітнього ліцею Шкільного товариства ім. М.Рея в м. Бєльсько-Бяла № 402/2023 [PERSON] є ученицею ліцею з 1 вересня 2020 року. Впродовж всього періоду навчання зв`язок з батьком був відсутній. Контакт між класним керівником та матір`ю учениці здійснюється через обліковий запис. Мати також відвідує батьківські збори. [PERSON] має хороші результати в навчанні, середній бал склав -4,36, а відвідування 84,29%, усі пропуски занять обґрунтовані з облікового запису [PERSON] (а.с.13). Згідно довідки Зарічного відділу ДВС у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №109321 від 30.10.2023 року, заборгованість по аліментам на утримання доньки [PERSON] станом на 1 листопада 2023 року у [PERSON] відсутня (а.с.38). З рішення Зарічного районного суду м. Суми від 30.11.2023 року вбачається, що [PERSON] заперечував проти позову про стягнення з нього додаткових витрат на дитину. Вказаним рішенням в позові було відмовлено за необгрунтованістю. На підтвердження того, що дитина потребує лікування надана медична документація. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що раніше дитина скаржилася на те, що батько не спілкується з нею та не цікавиться її життям. Свідок [PERSON] пояснив, що дитина жила з батьками позивача, її вихованням займалася мати. Свідок [PERSON] , який являється батьком позивачки, пояснив, що відповідач життям доньки не цікався, з дитиною не спілкувався. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту інтересів дитини. Так, 11.07.2017 Європейський суд з прав людини виніс рішення у справі «М.С. проти України», в якому йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Як роз`яснено у пунктах 15 та 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами), позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін. ), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Під час розгляду справи не знайшли підтвердження беззаперечними доказами винна поведінка та свідоме нехтування відповідачем батьківськими обов`язками, які б свідчили про ухилення від утримання та виховання дітей і, як наслідок, необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав відповідно до ст. 164 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Як пояснила сама позивачка, відповідач в 2018 році надав дозвіл на виїзд дитини за кордон на 1 рік, проте позивачка разом з донькою до України так і не повернулася. Згодом у [PERSON] змінився номер телефону, який відповідачу повідомлений не був. Таким чином, фактично відповідач був позбавлений можливості особисто спілкуватися з дитиною. В процесі слухання справи встановлено, що відповідач бажає брати участь в житті дитини, спілкуватися з нею, бажає налагодити контакт з донькою. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача відносно доньки не забезпечуватиме інтересів самої дитини. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним та передчасним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому суд вважає за необхідне у позові відмовити повністю. Разом з цим, враховуючи визнання відповідачем того, що він тривалий час фактично не підтримував з дитиною будь-яких відносин, суд вважає за необхідне попередити відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дитини, поклавши на органи опіки та піклування Сумської міської ради контроль за виконанням ним батьківських обов`язків

Outcome: dismissed