Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до ТзОВ «Фінансової компанії управління активами» про повернення безпідставно набутих коштів та стягнення збитків, в якому просив стягнути з відповідача на його користь безпідставно набуті кошти в сумі 2993 грн. та сплачений судовий збір. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що 28 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем вчинено виконавчий напис №6723 про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» боргу за кредитним договором №956602918 від 03 вересня 2014 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] , стягнення за період з 13.07.2017 по 22.01.2020 включно в сумі: 10500 грн заборгованості за тілом кредиту; 19970,85 грн заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; 5250 грн заборгованості за нарахованою та несплаченою пенею; 150 грн плати за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 35870,85 грн. 16 грудня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Оніщенком Дмитром Степановичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №63929690, про примусове Виконання виконавчого напису №6732 вчиненого 28 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в сумі 35870,85 грн за кредитним договором від 03.09.2014. Рішенням Костопільського районного суду від 22 березня 2022 року даний виконавчий напис визнаний таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Костопільський фанерний завод» від 25 січня 2024 №04-51, починаючи з 02.08.2021 з працівника [PERSON] проводилось стягнення за ВП №63929690 від 29.07.2021 на загальну суму 39656,93 грн. За період серпня 2021 по\~ січень 2022 з позивача утримано 6733,54 грн, а саме: 199 грн витрат виконавчого провадження; 594,04 грн основної винагороди приватного виконавця; 5940,49 грн. заборгованості за виконавчим документом. Вказує, що рішенням суду від 24.08.2023 з відповідача на користь позивача було стягнуто частину безпідставно набутих коштів в сумі 2947,49 коп., і позивач просить стягнути залишок коштів в сумі 2993 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав відзив на позов, у якому проти позову заперечив та вказав, що підставою стягнення грошових коштів з [PERSON] є кредитний договір №956602918 від 03.09.2014, який установлює заборгованість, чи її відсутність, та на якому було вчинено виконавчий напис нотаріусом і питання щодо чинності (дійсності) вказаного договору, у тому числі в судовому порядку, не вирішувалось, а тому у разі набуття майна однією із сторін такого договірного зобов`язання, то до таких правовідносин положення ст.1212 ЦК України не застосовуються, оскільки зобов`язання за договором не припинились і набуття однією із сторін договору майна за рахунок іншої сторони не є безпідставним. Просить відмовити у задоволенні позову, а також проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 28 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем вчинено виконавчий напис №6723 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі договору відступлення прав вимоги №20/01/20-1/1 від 20 січня 2020 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», на підставі договору відступлення прав вимоги №20170714 від 14 липня 2017 року, відступлено право вимоги за кредитним договором №956602918 від 03 вересня 2014 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] . Стягнення за період з 13.07.2017 по 22.01.2020 включно проводиться в сумі: 10500 грн заборгованість за тілом кредиту; 19970,85 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; 5250 грн заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею; 150 грн плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 35870,85 грн. Встановлено, що рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 22 березня 2022 року у справі №564/90/22 задоволено позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Жданович Вікторія Михайлівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №6732 вчинений 28 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» невиплачених в строк грошових коштів в сумі 35870,85 грн. рішення суду набрало законної сили 22.04.2022. Із довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Костопільський фанерний завод» №04-51 від 25.01.2024 вбачається, що починаючи з 02 серпня 2021 року з працівника [PERSON] проводилось стягнення за ВП №63929690 від 29.07.2021 року на загальну суму 39656,93 грн. (35870,85 грн. - заборгованість за виконавчим документом, 3587,08 грн. - основна винагорода приватного виконавця, 199,00 грн. - витрати виконавчого провадження). За період з серпня 2021 року по січень 2022 року з [PERSON] утримано 6733,54 грн., а саме: 594,05 грн. основна винагорода приватного виконавця; 5940,49 грн. заборгованість за виконавчим документом; 199,00 грн. (сто дев`яносто дев`ять грн. 00 коп.) витрати виконавчого провадження, що узгоджується з інформацією які надав приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Жданович В.М. у листі №1689 від 10.01.2024 (а.с.7, 11). Встановлено, що рішенням Костопільського районного суду Рівненської області №564/1663/23 від 24.08.2023 з відповідача на користь позивача стягнуто безпідставно набуті кошти в сумі 2947,49 грн. (а.с.8-10). Відповідно до ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз ст.1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Оскільки, рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 22 березня 2022 року у справі №564/90/22 виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича від 28 січня 2020 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» невиплачених в строк грошових коштів в сумі 35870,85 грн визнано таким, що не підлягає виконанню, то отримані відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» на підставі вказаного виконавчого напису грошові кошти в сумі 5940,49 грн підлягають поверненню позивачу на підставі ст.1212 ЦК України, оскільки підстава, на якій вони були отримані відпала. Однак, враховуючи, що частина безпідставно набутих коштів була стягнута з відповідача на корить позивача, рішенням Костопільського районного суду Рівненської області №564/1663/23 в сумі 2947,49 грн., то до стягнення підлягають грошові кошти в сумі 2993 грн. (5940,49 грн. 2947,49 грн). Та обставина, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» та позивачем [PERSON] існують договірні відносини не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача грошових коштів, які безпідставно були йому перераховані на підставі виконавчого напису нотаріуса, який пізніше був визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки питання про наявність або відсутність заборгованості позивача перед відповідачем за кредитним договором може бути предметом окремого судового розгляду. Такі висновки узгоджуються із правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18 та від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18. З огляду на вказані висновки, суд також враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судовим рішенням на всі доводи, висловлені сторонами (справа «Hirvisaari v. Finland» («Гірвісаарі проти Фінляндії»). Таким чином, суд дійшов переконливого висновку, що вимоги [PERSON] є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення. Згідно ст.141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн, який сплачений згідно квитанції №20 від 29.01.2024. На підставі викладеного,

Outcome: approved