Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до Городоцької міської ради Хмельницької області, про визнання права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті їх батька - [PERSON] , який помер [INFO] . До складу спадкового майна входить 1/2 садиби, що знаходиться по [ADDRESS] . Позивачі зазначили, що вони є спадкоємцями після смерті [PERSON] за законом і відповідним чином прийняли спадщину. Позивачі звернулися до нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину на садибу. Однак їм було відмовлено у вчинені будь-яких нотаріальних дій, оскільки відсутні документи що підтверджують право власності на будинковолодіння за спадкодавцем. В підготовче судове засідання позивачі не з`явилися, проте їх представник подав до суду заяву про слухання справи за їх відсутності та просить позов задовольнити, визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на будинковолодіння (по частини кожен), що знаходиться по [ADDRESS] та складається з: 1) глиновалькованого обложеного цеглою житлового будинку "А" загальною площею 106.3 м.кв., житловою площею 53.3 м.кв.; 2) шлакобетонного хліва "Б" загальною площею 74.1 м.кв.; 3) цегляної літньої кухні «В» загальною площею 53.7 м.кв.; 4) цегляного туалету «Г» загальною площею 1,8 м.кв.; 5) камінного гаража «Д» загальною площею 46,5 м.кв. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, однак до суду надійшла заява про те, що останній - позов визнає в повному обсязі і просить справу розглянути за його відсутності. Ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи дану норму закону, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін (їх представників). Суд, оголосивши заяви сторін (їх представників), перевіривши матеріали справи в межах наданих суду доказів, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В ч.3 ст.200 ЦПК України визначено, що: За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом об`єктивно встановлено, що позивачі належним чином прийняли спадщину після смерті батька [PERSON] , що підтверджується архівним витягом з погосподарських книг від 07.12.2023 р. та копією спадкової справи №123/2015 від 25.06.2015 року, заведеної після смерті [PERSON] , яка була витребувана судом із нотаріальної контори. З матеріалів даної спадкової справи вбачається, що дружина спадкодавця [PERSON] , яка постійно проживала зі спадкодавцем на момент його смерті, відмовилася від своєї частки спадщини за законом. Матеріали спадкової справи свідчать також і про відсутність інших спадкоємців, які б прийняли спадщину та претендували на дане спадкове майно (а.с. 20-21, 65-86). В підтвердження складу спадкового майна до матеріалів справи долучено довідку "Хмельницьке бюро технічної інвентаризації" про склад спадкової садиби. Будівництва, реконструкції та перепланувань, здійснення яких відповідно до чинного законодавства передбачає наявність дозвільних документів, не виявлено (а.с.27). В підтвердження вартості спадкового майна до матеріалів справи долучено звіт №30 від 03.11.2022 року про оцінку садиби по [ADDRESS] , у відповідності до якого її вартість складає 104706 грн. (а.с.43-44). Позивачі у встановленому порядку не можуть оформити право власності на дану садибу, оскільки за життя спадкодавця не було виготовлено правовстановлюючих документів на нього. Підтвердженням цього є постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 09.01.2024 р., що міститься в матеріалах справи (а.с.24-25). Згідно звіту технічного стану житлового будинку та господарських будівель і споруд від 16.10.2021 р. вбачається, що спадкова садиба відповідає вимогам надійності і є можливість її безпечної експлуатації (а.с.32-42). Крім того, з копії свідоцтва про одруження вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружились 28.12.1957 року, тоді як із звіту технічного стану будинку від 16.10.2021 р. вбачається, що їх садиба побудована у 1960 році, тобто в період шлюбу (а.с.14,35). Отже, згідно ч.1 ст.22 КпШС України (що діяв на момент будівництва будинку), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ч.1 ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Суд приходить до висновку, що оскільки спадкування охоплює перехід всіх прав та обов`язків (за винятком визначених законом, які не можуть входити до складу спадщини - ст. 1219 ЦК України), то спадкуванню підлягають і права та обов`язки щодо об`єктів нерухомого майна, які знаходились у володінні спадкодавця хоча і не були оформленні у встановленому законом порядку. А отже такі права та обов`язки можуть успадковуватись, оскільки вони не припиняються зі смертю спадкодавиці, а будуть існувати доти, доки буде існувати об`єкт нерухомості та до юридичного оформлення прав власності на нього спадкоємцем. Садиба - це земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями (ч.1 ст. 381 ЦК України). Враховуючи норми статей 186, 380, 381 ЦК України, господарсько-побутові будівлі (сарай, гараж, санвузол і под.), наземні і підземні комунікації (водопостачання, очисні споруди тощо), що розташовані з житловим будинком на одній земельній ділянці і призначені для забезпечення власника необхідними засобами благоустрою, вважаються приналежністю головної речі і не є самостійними нерухомими речами. Крім того, суд бере до уваги і позицію представника відповідача, який згідно поданої заяви позовні вимоги визнав у повному обсязі, що згідно положень ч.4 ст.206 ЦПК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права третіх осіб. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Також, оскільки визнання позову відповідачем мало місце до початку розгляду справи судом по суті, то у порядку, визначеному ч.1 ст.142 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість повернення позивачам з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved