Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просила встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] під час проходження військової служби, під час виконання бойового завдання поблизу міста Соледар Донецької області, під час ведення оборонного бою для відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації на території Донецької області, внаслідок масованого обстрілу збройними силами російської федерації. В обґрунтування заявлених вимог заявником зазначено, що вона є матір`ю військовослужбовця [PERSON] , який був призваний на військову службу за мобілізацією у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України. 28.10.2022 вона отримала від [INFO] сповіщення сім`ї про те, що її син [PERSON] зник безвісти 13.10.2022 під час бойового завдання поблизу м.Соледар Донецької області. За результатами службового розслідування було складено акт та видано наказ командира військової частини «Про підсумки службового розслідування по факту зникнення безвісти солдата [PERSON] ». Службовим розслідуванням встановлено, що 13.10.2022 в районі населеного пункту Соледар під час ведення оборонного бою, в якому приймала участь 9 рота військової частини [NUMBER] , військовослужбовець розвідник-сапер 9 групи 9 роти 3 загону спеціального призначення [PERSON] зник безвісти. Після цих подій велись пошуки, які позитивних результатів не дали. Причинами та умовами, що сприяли зникненню безвісти солдата [PERSON] , є напад збройних сил російської федерації. Оскільки її син зник безвісти в районі ведення активних бойових дій під час масованого артилерійсько-мінометного обстрілу, є всі підстави вважати, що він загинув. Встановлення даного факту є необхідним для державної реєстрації смерті у відділі ДРАЦС, оскільки від цього залежить виникнення її особистих та майнових прав, зокрема, щодо отримання статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця, отримання одноразової допомоги в зв`язку з загибеллю сина та пільг в установленому законом порядку. 10.07.2023 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду заяву, відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено справу до розгляду. 27.07.2023 судом постановлено ухвалу, якою залучено до участі у справі в якості заінтересованих осіб Міністерство оборони України та Військову частину [NUMBER] Міністерства оборони України. 07.11.2023 судом постановлено ухвалу, якою відмовлено у задоволенні клопотання представника заінтересованої особи - Міністерства оборони України про залишення без розгляду заяви [PERSON] про встановлення факту смерті військовослужбовця. Заявник в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити. Додатково суду пояснила, що 14.10.2022 їй зателефонував товариш сина, який перебував з ним на військовій службі, на ім`я [PERSON] та повідомив, що її син [PERSON] загинув. 15.10.2022 вона зателефонувала до військової частини. Заступник начальника з морально-психологічного забезпечення сказав, що її син загинув, а військовослужбовці, які були з ним, не змогли його винести з місця події. Потім їй зателефонував побратим її сина [PERSON] і повідомив, що 13.10.2022 зранку він, її син та інші військовослужбовці були поблизу м.Соледар Донецької області, де виконували бойове завдання. Їх почали оточувати війська російської федерації, почалася перестрілка. Вони стали відходити, а її син як кулеметник їх прикривав і залишився. [PERSON] покликав сина, щоб він теж відходив. Коли син став відходити його було поранено внаслідок обстрілу. Син впав, хлопці підбігли до сина та хотіли допомогти. Син сказав, що помирає, хлопці змогли перенести його до підвалу. Там [PERSON] та інші військовослужбовці робили сину штучне дихання, накладали турнікет, перевіряли пульс. Але внаслідок ймовірної внутрішньої кровотечі такі заходи не допомогли, син ознак життя не подавав, бо помер у присутності військовослужбовців, які були поруч з сином. Побратими сина не змогли його забрати, бо були в оточені і допомагали тим, хто вижив під час обстрілу і був поранений. Хлопці змогли винести тільки військовий квиток сина та повідомили про його загибель командування. Представник заявника - адвокат Власова С.М. в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги у повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеному в заяві. Зазначила, що належними і допустимими доказами, зокрема, показаннями трьох свідків, які були безпосередніми свідками події, доведено факт смерті військовослужбовця [PERSON] . В судовому засіданні представник заінтересованої особи - [INFO] зазначила, що покладається на розсуд суду щодо ухвалення рішення по даній справі. Представник заінтересованої особи - Лубенського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явилась, надала до канцелярії суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник заінтересованої особи - Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник заінтересованої особи - Військової частини [NUMBER] Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав письмові пояснення, в яких зокрема зазначив, що службовим розслідуванням встановлено, що військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період [PERSON] під час виконання службових (бойових) завдань, виконуючи завдання за призначенням по забезпеченню оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, в ході здійснення дій в районі м.Соледар Донецької області зник безвісти. Оскільки під час проведення службового розслідування документального підтвердження загибелі, потрапляння до полону держави-агресора солдата [PERSON] отримано не було, а кінцеві висновки розслідування не можуть ґрунтуватись на припущеннях, а повинні підтвердженні належними та допустимими доказами, то у військової частини є підстави вважати останнього таким, що зник без вісти з 13.10.2022. Причинами та умовами, що сприяли зникненню солдата [PERSON] , є напад збройних сил російської федерації. Вислухавши пояснення заявника, її представника, представника заінтересованої особи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження та укладення шлюбу. З витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] №5 від 12.03.2022, засвідченого ТВО начальника штабу - заступником командира військової частини [NUMBER] , вбачається, що солдата [PERSON] , призваного на військову службу по мобілізації, призначеного на посаду розвідника-сапера 9 групи спеціального призначення 3 роти спеціального призначення 3 загону спеціального призначення, ВОС - 166662А [INFO] вважати таким, що з 12.03.2022 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою, шпк «солдат». 28.10.2022 за вих. №3878 начальником [INFO] направлено [PERSON] сповіщення сім`ї № 32, з якого вбачається, що її син, солдат [PERSON] , 1997 року народження, 13.10.2022 під час виконання бойового завдання поблизу міста Соледар Донецької області зник безвісти. З доповіді по факту зникнення безвісти під час виконання завдань розвідника - сапера 9 групи 9 роти 3 загону спеціального призначення військової частини [NUMBER] солдата [PERSON] , засвідченої командиром 3 загону спеціального призначення військової частини [NUMBER] , від 13.10.2022, вбачається, що близько 14:00 години 13.10.2022 від заступника командира 9 роти спеціального призначення 3 загону спеціального призначення військової частини [NUMBER] надійшла доповідь про зникнення безвісти під час виконання бойового завдання розвідника - сапера 9 групи 9 роти 3 загону спеціального призначення військової частини [NUMBER] солдата [PERSON] . За попередньою інформацією, починаючи з 07:30 години 13.10.2022 противник намагався прорвати лінію оборони, де виконуються бойові завдання з ведення оборонного бою 9 ротою [NUMBER] загону спеціального призначення військової частини [NUMBER] в районі відповідальності 2 механізованого батальйону військової частини [NUMBER] поблизу [ADDRESS] . В період з 12:00 год. до 13:15 год. противник провів масований артилерійсько-мінометний обстріл позицій 9 роти 3 загону спеціального призначення, в результаті якого безвісти зник солдат [PERSON] , розвідник - сапер 9 групи 9 роти 3 загону спеціального призначення військової частини [NUMBER] . З акту службового розслідування по факту зникнення безвісти солдата [PERSON] , військовослужбовця 9 роти військової частини [NUMBER] , від 27.10.2022 вбачається, що причинами та умовами, що сприяли зникненню безвісти солдата [PERSON] є військова агресія збройних сил російської федерації. Проведеним службовим розслідуванням встановлено, що 13.10.2022 у районі населеного пункту м.Соледар, під час ведення оборонного бою, в якому приймала участь 9 рота військової частини [NUMBER] , військовослужбовець розвідник-сапер 9 групи 9 роти 3 загону спеціального призначення [PERSON] зник безвісти. Після цих подій велися пошуки, які позитивних результатів не дали, його документи відсутні, зв`язок з ним відсутній, його місцезнаходження є невідомим і по даний час. Проведення пошукових заходів на території бойових дій наразі неможливо, встановити місцезнаходження солдата [PERSON] не вдалось, не вдалось встановити місцезнаходження його тіла та його рештків. Відповідно до витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] №3004 від 29.10.2022 про підсумки службового розслідування по факту зникнення безвісти солдата [PERSON] , засвідченого начальником штабу - заступником командира військової частини [NUMBER] , службовим розслідуванням встановлено, що згідно витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] №63 від 15.05.2022 солдат [PERSON] , розвідник-сапер 9 групи 9 роти 3 загону спеціального призначення, з 15.05.2022 вибув до району бойових дій у Донецьку область, для забезпечення належної організації відбиття збройної агресії російської федерації та виконання бойових задач. 13.10.2022 у районі населеного пункту м.Соледар, під час ведення оборонного бою, в якому приймала участь 9 рота військової частини [NUMBER] , в результаті чого військовослужбовець розвідник-сапер 9 групи 9 роти 3 загону спеціального призначення [PERSON] зник безвісти. Після цих подій велися пошуки, які позитивних результатів не дали, його документи відсутні, зв`язок з ним відсутній, його місцезнаходження є невідомим і по даний час. Неправомірних дій солдата [PERSON] не встановлено. Причинами та умовами, що сприяли зникненню безвісти солдата [PERSON] є напад збройних сил російської федерації. З відповіді Лубенського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області №Д-10/30.8-09 від 21.06.2023, наданої на звернення [PERSON] , вбачається, що надане сповіщення сім`ї №32, видане [INFO] 28.10.2022 про зникнення безвісти 13.10.2022 під час виконання бойового завдання [PERSON] , не є підставою для державної реєстрації смерті. З відповіді Державного підприємства «Український національний центр розбудови миру» Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №13136-23 від 03.10.2023, наданої на запит [PERSON] , вбачається, що відомості щодо [PERSON] , [INFO] внесені до реєстру Національного інформаційного бюро. Станом на дату надання відповіді НІБ не володіє інформацією про запитувану особу, триває збір даних. Згідно інформації Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області №3083/115/117/14/2024 від 28.02.2024, 28.10.2022 до чергової частини Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області надійшла заява від [PERSON] про те, що під час виконання бойового завдання безвісно зник [PERSON] , [INFO] . На підставі даної інформації слідчим Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області було внесено відомості до ЄРДР №12022170570000708 від 29.10.2022 за ч. 1 ст. 115 КК України. В ході подальшого досудового розслідування було встановлено, що [PERSON] зник безвісти 13.10.2022 поблизу міста Соледар Донецької області. Було заведено оперативно-розшукову справу категорії «Розшук» №116/22 від 07.11.2022 та оголошено в державний розшук [PERSON] . Станом на 29.02.2024 проводяться пошукові заходи щодо встановлення місцезнаходження безвісно зниклого [PERSON] . В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є військовослужбовцем. Вони разом з [PERSON] , який був кулеметником, несли військову службу у складі військової частини [NUMBER] . 13.10.2022 він з іншими військовослужбовцями перебував на спостережному пункті, коли надійшло повідомлення про те, що в їх бік ідуть у наступ вагнерівці. Він та ще двоє військовослужбовців прийняли бій. До них прийшли на допомогу інші військовослужбовця, в тому числі і [PERSON] . Вагнерівці стали штурмувати їх позиції. Командир повідомив, що їм слід відступати. Вони стали відступати, але він в цей час зайняв вогневу позицію за укриттям і став вести вогонь на подавлення. В цей момент [PERSON] поплескав його по плечу, що означало, що він пробігає повз нього останній з групи, яка відступає, а він займе вогневу позицію, щоб прикрити його відхід. [PERSON] крикнув йому бігти, і він побіг в укриття - до підвалу. [PERSON] в цей час вів вогонь на подавлення з кулемета, прикриваючи його відхід. Коли він пробігав повз [PERSON] , останній гучно закричав. Командир їхньої групи [PERSON] крикнув: «Дивись, [PERSON] ». Він озирнувся і побачив, що [PERSON] лежачи повзе на ліктях. Він підбіг до [PERSON] , який сказав, що йому кінець. Він став питати куди його поранено, зрозумів, що [PERSON] дуже боляче. [PERSON] сказав, що його поранено у ногу, здається праву. Він перетягнув [PERSON] ногу турнікетом. Тоді вони з [PERSON] відтягли [PERSON] у підвал. [PERSON] та військовослужбовець [PERSON] одразу намагались встановити характер поранень, оглядаючи [PERSON] , зняли з нього броніжилет. Коли вони ще тягли [PERSON] у підвал, то він вже тоді не відповідав на їх питання, втрачаючи свідомість. Коли з [PERSON] зняли штани, побачили у лівій частині правої сідниці дірку від кулі. В цей момент [PERSON] важко дихав, його очі були закриті, був без свідомості, на них ніяк не реагував. Він робив [PERSON] непрямий масаж серця і штучне дихання. Потім [PERSON] став часто і уривчасто дихати, потім ніби посміхнувся. Він відкрив [PERSON] око, посвітив у нього, але зіниця не реагувала на світло. Тоді він зрозумів, що можливо [PERSON] помер, але командир сказав продовжувати, і він ще став робити масаж серця і штучне дихання. Але все це виявилось марним. Сапер, який був з ними поруч, сказав, що [PERSON] помер. Коли він взяв [PERSON] за руку, вона вже була холодна. [PERSON] ознак життя не подавав та помер у їх присутності. Оскільки було багато поранених військовослужбовців і потрібно було негайно відходити через щільний ворожий обстріл, тіло [PERSON] забрати не вдалося. Він склав руки на грудях [PERSON] . З собою вони взяли телефон та документи [PERSON] . Про загибель [PERSON] від поранення він повідомив командування, про те, що він пропав без вісти не казав. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є військовослужбовцем. Вони разом з [PERSON] несли військову службу. [INFO] на околиці с.Бахмутське поблизу м.Соледар Донецької області він був командиром зведеної групи спеціального призначення 3 загону [INFO] військової частини [NUMBER] . Виконуючи бойове завдання, ніс чергування. Почався потужний артилерійській та мінометний обстріл. Потім розпочався ворожий штурм. Внаслідок обстрілу його було поранено. На допомогу йому та іншим військовослужбовцям прийшли [PERSON] та [PERSON] . Бій продовжувався, він прийняв рішення відійти на два будинки назад. Останніми з групи відходили [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] зупинився, зайняв укриття і прикривав перебіжку [PERSON]. Коли [PERSON] закінчив перебіжку, він відкрив вогонь в бік противника, щоб надати можливість [PERSON] побігти до іншого укриття. Коли [PERSON] почав бігти, впав і закричав, що його поранено. [PERSON] наклав турнікет на ногу [PERSON] , який сказав, що його поранено в ногу. Він та [PERSON] перетягли [PERSON] в підвал, він почав оглядати його тіло. Зняв бронежилет, а коли зняв штани, то побачив вогнепальне сліпе поранення в районі сідниці. [PERSON] втрачав свідомість, на їх звернення не реагував. [PERSON] почав робити [PERSON] штучне дихання та непрямий масаж серця, але [PERSON] був непритомний, жодних ознак життя не подавав. У [PERSON] не було пульсу та дихання. Зіниці очей не реагували на світло. Він може стверджувати, що [PERSON] помер в їх присутності. Оскільки бій продовжувався та було багато поранених, вони з дозволу командира роти відійшли. Але тіло [PERSON] не змогли фізично забрати, бо допомагали іншим пораненим. Про загибель [PERSON] він повідомив командира роти 93 бригади, з яким у нього був зв`язок. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є військовослужбовцем. Вони разом з [PERSON] несли військову службу у військовій частині [NUMBER] . 13.10.2022 він знаходився в с.Бахмутське поблизу м.Соледар Донецької області, був на чергуванні разом з військовослужбовцями [PERSON] та [PERSON] . Почався прицільний ворожий обстріл. Вони викликали підмогу, бо противник міг піти у наступ. На підмогу прийшов [PERSON] та ще один хлопець. Обстріл продовжувався, і вони вирішити трохи відійти у підвал. Перебігали по двоє, [PERSON] біг останній. Через декілька секунд він побачив, що [PERSON] лежить на землі і кричить: «Нога, нога». [PERSON] та інший військовослужбовець перенесли [PERSON] до підвалу, куди вони всі спустились. В його присутності [PERSON] оглядав [PERSON] , знімав з нього одяг, щоб встановити куди його поранено. [PERSON] в цей момент хрипів. Було очевидно, що його поранено, йому боляче, він вже не кричав, був майже без свідомості. Коли з [PERSON] зняли штани, побачили на сідниці рану. Було очевидно, що [PERSON] з кожною хвилиною стає все гірше. Коли [PERSON] ліхтариком посвітили у очі, то зіниці очей не реагували на світло, він ознак життя не подавав, пульсу вже не було. Тоді він зрозумів, що [PERSON] помер. Коли вони пішли з підвалу, то забрати тіло [PERSON] не змогли, фізично не могли цього зробити. Стаття 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до пункту 5 частини другої статті вказаної статті суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до частини третьої статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть: встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою внаслідок нещасного випадку в наслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України). Статтею 317 ЦПК України передбачені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан. Згідно із частиною 1 статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Таким чином, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо особливостей провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи в умовах воєнного чи надзвичайного стану та на тимчасово окупованих територіях» розширено перелік територій, щодо яких поширює свою дію стаття 317 ЦПК. На даний час до них відносяться території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окуповані території України, визначені такими відповідно до чинного законодавства. Загальновідомою та такою, що не потребує доказування, є обставина, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і на даний час також триває. Враховуючи, що Указом Президента України воєнний стан встановлено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України, тому вищевказаний спрощений порядок розповсюджується на встановлення юридичних фактів, що відбулись на всій території України (як мінімум - до закінчення воєнного стану). Але в основному такий спосіб стосується зони воєнних дій та тимчасово окупованих територій, оскільки на таких територіях не функціонують відповідні органи, які можуть зафіксувати факт смерті. Станом на 13.10.2022 місто Соледар Донецької області було віднесено до території активних бойових дій Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75, який на теперішній час втратив чинність. З 25.01.2023 місто Соледар Донецької області віднесено до території тимчасово окупованої російською федерацією, що підтверджується Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309. Доказами, що підтверджують факт народження/смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути: пояснення заявників, свідків; письмові докази; речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи, висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про народження/смерть; наказ командира військової частини про виключення із особового складу; скріншоти особистого листування; дані, отримані з відкритих джерел чи соціальних мереж, які доводять факт ведення бойових дій у конкретній місцевості у певний час; акти про настання смерті; заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі в обставинах, що загрожували їй смертю. Зазначене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22, провадження № 61-1428св23. У відповідності до частин третьої, четвертої статті 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Частиною першою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про смерть особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно з вимогами пункту 1 глави 5 розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року, підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрована у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. З висновку, викладеного в постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 грудня 2022 року в справі №490/6057/19-ц вбачається, що встановлення факту, що має юридичне значення щодо загибелі військовослужбовця під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України можливе лише у судовому порядку, оскільки законодавець не визначив іншого, позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю військовослужбовця та військовою агресією російської федерації. Від встановлення факту загибелі військовослужбовця при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії російської федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця. Тобто, відповідний юридичний факт має індивідуальний характер, оскільки породжує правові наслідки лише для заявника та членів сім`ї загиблого. Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON] послалась на те, що не може отримати свідоцтво про смерть сина, оскільки смерть сталася під час бойових дій поблизу міста Соледар Донецької області, звідки неможливо забрати тіло та отримати відповідний медичний документ. У зв`язку із відсутністю свідоцтва про смерть сина заявниця не має можливості реалізувати свої права, зокрема, щодо отримання статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця, отримання одноразової допомоги в зв`язку з загибеллю сина та пільг в установленому законом порядку. Проаналізувавши надані докази, суд вважає, що заявником [PERSON] достатньо і належно доведений факт настання смерті її сина [PERSON] 13.10.2022 поблизу міста Соледар Донецької області під час обстрілу з боку противника. Зокрема, факт смерті [PERSON] підтверджується поясненнями його побратимів-військовослужбовців, що були поряд з ним на місці бою, які містять посилання на конкретні факти з приводу обстановки та причин його загибелі, що дають суду можливість дійти висновку про наявність підстав, які входять до предмету доказування. Також факт смерті [PERSON] підтверджується копіями сповіщення сім`ї від 28.10.2022 про зникнення безвісти [PERSON] 13.10.2022 під час виконання бойового завдання поблизу м.Соледар Донецької області; доповіді командира 3 загону спеціального призначення військової частини [NUMBER] від 13.10.2022, акту службового розслідування військової частини [NUMBER] від 27.10.2022, витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] №3004 від 29.10.2022 про підсумки службового розслідування, згідно з якими [PERSON] зник безвісти 13.10.2022 у районі міста Соледар Донецької області під час ведення оборонного бою для відбиття збройної агресії з боку збройних сил російської федерації. З урахуванням обставин загибелі [PERSON] , беручи до уваги продовження бойових дій на території України, виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних цивільному судочинству, суд вважає обґрунтованим твердження заявниці про смерть сина та об`єктивну неможливість отримати лікарське свідоцтво про смерть у встановленому законом порядку. Виходячи з викладеного та аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, оскільки факт того, що військовослужбовець Збройних Сил України [PERSON] , [INFO] , загинув [INFO] поблизу міста Соледар Донецької області, Україна, під час проходження військової служби та виконання бойового завдання, під час ведення оборонного бою для відбиття збройної агресії з боку збройних сил російської федерації на території Донецької області, підтверджено наданими доказами, та заявниця не має можливості встановити його у іншому, позасудовому порядку. Оскільки заявник звільнена від сплати судового збору підстав для перерозподілу судового збору не вбачається.

Outcome: approved