Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовною заявою до [PERSON] про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування, що відкрилась після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог послалась на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме на 1/2 частину домоволодіння з відповідною часткою господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , яку позивач, як дочка спадкодавця, успадкувала, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 4-840, виданого позивачу, 28.10.2023 року, державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори, а також на частину земельної ділянки, кадастровий номер: 2620455500:01:001:1152, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1401 га., розташовану за тією ж адресою: [ADDRESS] , що за життя належала батькові на праві спільної сумісної власності з відповідачем, [PERSON] , відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №363505004 від 27.01.2024 року. 28 жовтня 2023 року позивач звернулася до Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, за площею 0,1401 та., кадастровий номер земельної ділянки: 2620455500:01:001:1152, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: [ADDRESS] , що на праві спільної сумісної власності з відповідачем, [PERSON] , належала батькові позивача, [PERSON] , померлому [INFO] . Проте, державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори, Дмитрук С. Д., винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1524/02-31 від 28.10.2023 р., якою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, площею 0,1401 га, кадастровий номер: 2620455500:01:001:1152, у зв`язку із тим, що в Рішенні Солотвинської селищної ради Богородчанського району Івано-Франківської області сьомого демократичного скликання 22 сесії № 521/22/18 від 20.12.2018 року частки співвласників рівні, а згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 159089571 від 12.03.2019 року, номер запису про право власності: 30639380, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1783185826204, не визначена частка у спільній сумісній власності померлого [PERSON] . Таким чином, беручи до уваги відмову нотаріуса у видачі спадщини, враховуючи смерть власника спадкового майна, єдиний спосіб оформити спадщину після смерті власника - це звернення до суду з даним позовом, а право спадкодавця на вказане майно не підлягає жодним сумнівам та підтверджується відповідними документальними доказами. У зв`язку з чим просила позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою суду від 06 лютого 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 26 березня 2024 року позивач направила на адресу суд заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить визначити частку померлого [PERSON] та [PERSON] у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,1401 га, кадастровий номер: 2620455500:01:001:1152 по 1/2 кожному співвласнику та визнати за позивачем право власності 1/2 частку зазначеної вище ділянки. Ухвалою від 02 квітня 2024 року підготовче провадження по справі закрито, призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду подала заяви про визнання позову (уточнених вимог) та просила розглядати справу без її участі. Згідно частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачами відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до статті 41 Конституції України та частин першої та другої статті 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Судом встановлено,\~що земельна\~ділянка,\~кадастровий номер:\~2620455500:01:001:1152,\~для будівництва\~та обслуговування\~житлового будинку,\~господарських будівель\~і споруд\~(присадибна\~ділянка)\~площею 0,1401\~га.,\~розташована за\~адресою:\~ [ADDRESS] , що належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується Рішенням Солотвинської селищної ради Богородчанського району Івано-Франківської області сьомого демократичного скликання 22 сесії № 521/22/18 від 20.12.2018 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №363505004 від 27.01.2024 року. Відповідно до Рішення Солотвинської селищної ради Богородчанського району Івано-Франківської області сьомого демократичного скликання 22 сесії № 521/22/18 від 20.12.2018 року передано у власність [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку площею 0,1401 га., розташовану за адресою: [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19.08.2022 р., актовий запис № 1945 (а.с. 15). [PERSON] звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за законом та видачею свідоцтва про право власності на спадкове майно, проте постановою державного нотаріуса Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори, [PERSON] , відмовлено у вчиненні нотаріальної дії № 1524/02-31 від 28.10.2023 р., якою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, площею 0,1401 га, кадастровий номер: 2620455500:01:001:1152, у зв`язку із тим, що в Рішенні Солотвинської селищної ради Богородчанського району ІваноФранківської області сьомого демократичного скликання 22 сесії № 521/22/18 від 20.12.2018 року частки співвласників рівні, а згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 159089571 від 12.03.2019 року, номер запису про право власності: 30639380, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1783185826204, не визначена частка у спільній сумісній власності померлого [PERSON] . Згідно зі ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. У статті 1216, 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі, зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, крім випадків, встановлених ст. 1259 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до пунктів 4 та 6 глави 1 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності, лише після визначення (виділення) частки померлого у спільному майні. Тому при спадкуванні таких часток істотне значення має встановлення їх розміру, що може бути зроблено як за життя спадкодавців, так і після відкриття спадщини. Згідно зі ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Приписами ч. 2 ст. 370 ЦК України визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ч. 2 ст. 120 Земельного Кодексу України, у разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна ( жилий будинок ( крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду) об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку ( крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщений такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача ( попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу частки у праві спільної сумісної власності. Відповідно до пункту 3.4 листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Згідно із пунктом 17 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 р. частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину у вигляді належного йому 1\\2 від 1\\1 частки спадкового житлового будинку з господарчими спорудами прийняла його донька, позивач по справі, з урахуванням відмови від спадщини дружини померлого [PERSON] , тому його частка становить 1\\2 частку від спадкового майна, у вигляді належної йому 1\\2 від 1\\1 частки спадкової земельної ділянки кадастровий номер: 2620455500:01:001:1152, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1401 га., розташовану за адресою: [ADDRESS] , виділеної Рішенням Солотвинської селищної ради Богородчанського району ІваноФранківської області сьомого демократичного скликання 22 сесії № 521/22/18 від 20.12.2018 року. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, визначити, що частки [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та [PERSON] , [INFO] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, кадастровий номер: 2620455500:01:001:1152, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1401 га., розташовану за адресою: [ADDRESS] , є рівними і складають по 1/2 частки у кожного. Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем вимога про відшкодування судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved