Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

У липні\~2016\~р.\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~звернулись до\~суду із\~вимогами про\~визнання \~за \~кожним,\~як членів колишнього колгоспного двору, право власності по 1/4 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Свої позовні вимоги мотивували тим, що станом на 14.04.1991 року вищезазначений житловий будинок відносився до типу колгоспного двору, членами якого були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Правовстановлюючий документ на житловий будинок відсутній, у зв`язку з чим Реєстраційною службою Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області їй було відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень. На підставі викладеного, просили за кожним визнати право власності по вказаного будинку із спорудами. 08.07.2016 р. по справі було відкрито провадження (а.с.25). [INFO] помер [PERSON] . Ухвалою суду від 13.10.2016 р. справу було зупинено до прийняття спадщини правонаступником померлого (а.с.36). [INFO] померла [PERSON] 28.06.2023 р. ухвалою суду за заявою [PERSON] провадження по справі було поновлено. Ухвалами Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.02.2024\~року в якості позивача у справі після померлих [PERSON] та [PERSON] було залучено правонаступника - [PERSON] та витребувано копії спадкових справ. 22.02.2024 року ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області відповідача Лощинівську\~сільську раду\~Ізмаїльського району\~Одеської областібуло замінено на належного відповідача Саф`янівську сільську раду Ізмаїльського району Одеської області. [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на нерухоме майно: та після смерті померлих [PERSON] та [PERSON] , як членів колгоспного двору тощо. Подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Так, згідно довідці виконавчого комітету Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області № 380 від 13.10.2023 р. станом на 14.04.1991 р. двір по [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору і на цю дату у будинку проживали та були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції від 10.06.2016 року за № 30000554 [PERSON] та [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності на частину житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок (а.с.20). Частиною 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України УРСР 1963 року (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної власності (ст. 112 ЦК, відповідно до якої майно може належати на праві спільної власності двом або кільком громадянам.), тобто без визначення часток. Згідно з ч. 1, 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) розмір частки члена колгоспного двору в майні двору визначається при виході його зі складу двору без утворення нового двору (виділ). Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток всіх членів двору включаючи неповнолітніх та непрацездатних.\~\~\~\~ Відповідно до ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з ч.1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Частиною 1 ст. 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Разом з тим, нормами діючого Цивільного кодексу України так і нормами ЦК УРСР 1963 року не передбачена можливість одночасного існування права спільної сумісної та спільної часткової власності на один об`єкт нерухомості. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» та ст. 123 ЦК (в редакції 1963 року) спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Так, судом встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , відносився до суспільної групи «колгоспний двір», який зберігся після припинення його існування до 15.04.1991 року. Згідно статті 120 ЦК (в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір був припинений 15.04.1991 року, коли був введений в дію Закон «Про власність». Станом на 15.04.1991 року, коли статус колгоспних дворів було законодавчо ліквідовано, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживали в даному господарстві та були членами колгоспного двору. На час подачі позову господарство збереглось, [PERSON] та [PERSON] були членами колишнього колгоспного двору, а тому не втратили права на дане майно та мали право на нього по кожний. Разом з тим, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10.10.2016 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Згідно свідоцтву про смерть серії [NUMBER] , виданому 15.09.2022 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] померла [INFO] . Згідно до\~ст. 1216 ЦК України\~- спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1\~ст. 1220 ЦК України\~встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтею 1217 ЦК України\~визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно\~ст. 1233 ЦК\~- заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1\~статті 1234 ЦК України\~визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1\~ст. 1235 ЦК України\~встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту від 17.03.2016 року, посвідченого\~ секретарем виконавчого комітету Лощиніської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області та зареєстрованого в реєстрі за № 16, [PERSON] належну їй частку житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований по [ADDRESS] , заповіла [PERSON] , [INFO] . Відповідно до заповіту від 16.03.2016 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Лощиніської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області та зареєстрованого в реєстрі за № 15, [PERSON] всю належну йому частку житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований по [ADDRESS] , заповів [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 1\~ст. 1222 ЦК України\~- спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно до ч. 1\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3\~ст. 1268 ЦК України\~- спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. В свою чергу, [PERSON] у встановлений законом строк звернулася із заявами про прийняття спадщини до Приватних нотаріусів Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Апреленко Р.І. та [PERSON] про прийняття спадщи після померлих [PERSON] та [PERSON] , тобто відповідно до вимог ч. 1\~ст. 1269 ЦК України\~вважається такою, що прийняла спадщину. Отже, позовні вимоги суд вважає такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не виявлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved