Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

Концерн «МТМ» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Заводського району звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. Так, за період 01.11.2021 року по 30.11.2022 року Концерн «МТМ» надав послуги з постачання теплової енергії у нежитлове приміщення № VII літ. А -4, загальною площею 255,5 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , та належить на праві приватної власності відповідачу. Відповідач не виконує свої зобов`язання по оплаті за спожиту теплову енергію. За таких підстав, у позові позивач просить суд посилаючись на зазначені обставини, стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 92328 грн. 65 коп. та понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2684 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, за допомогою підсистеми «Електронний суд» на адресу суду надіслав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Оскільки відповідач зареєстрований за адресою, що знаходиться на тимчасово окупованій території, тому він викликався до суду шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, яке було опубліковано 11.01.2024 року. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши докази по справі, встановивши такі факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено, що предметом діяльності Концерну «Міські теплові мережі» є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій, її збут та інше.\~ 02 жовтня 2021 року на виконання вимог Закону, на офіційному сайті розмістив індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Вказані договори є публічними договорами приєднання та вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Умови вказаних договорів будуть застосовуватись до співвласників багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцем комунальних послуг, які обрали форму індивідуального договору та до власників індивідуальних (садибних)житлових будинків. Станом на 01 листопада 2021 року Типовий Індивідуальний договір № 77202141 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 255,5 кв.м між позивачем та відповідачем є укладеним. Житловий будинок [ADDRESS] оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії. Факт постачання теплової енергії до житлового будинку, в якому знаходиться нежитлове приміщення відповідача, підтверджується рішеннями виконавчого комітету ЗМР про початок та закінчення опалювального сезону (а.с.26-27). На виконання п.5 Договору Концерн «Міські теплові мережі» " в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Заводського району, який діє на підставі статуту, в період з 01.11.2021 року по 30.11.2022 року надав послуги з постачання теплової енергії у нежитлове приміщення № VII літ. А -4, загальною площею 255,5 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS] , і яке на праві приватної власності належить [PERSON] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на загальну суму 92328 грн. 65 коп., однак, за вказаний період відповідач не вносив жодної оплати за отриманні послуги, що має своє відображення у розрахунку основного боргу за договором № 77202141 (а.с.8,9-9 зворот.). Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст.ст. 610-611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до п. 34 Типового Індивідуального Договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 01 листопада 2021 року, споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд визнає його правильним, а також враховує, що наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами. Таким чином, судом встановлено і підтверджено наданими позивачем достатніми письмовими доказами той факт, що відповідач дійсно отримав послугу з постачання теплової енергії у нежитлове приміщення № VII літ. А -4, загальною площею 255,5 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] у період з 01.11.2021 року по 30.11.2022 року, але належним чином не виконав свої зобов`язання за укладеним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість і у позивача виникло право вимагати задоволення своїх вимог шляхом пред`явлення позову про стягнення суми заборгованості. Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними, тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved