Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

У суд звернулася [PERSON] із позовом до Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно житловий будинок [ADDRESS] (далі будинок [ADDRESS] ) в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] . Позов обґрунтовується тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на будинок [ADDRESS] . За життя спадкодавець залишила заповіт, згідно з яким цей будинок заповіла своїм дітям позивачу і [PERSON] . У встановленому законом порядку лише [PERSON] прийняв спадщину, однак за життя спадкових прав на будинок [ADDRESS] не оформив і 13 квітня 2023 року помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яку прийняла позивач [PERSON] та частково оформила її, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок [ADDRESS] їй відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів. Оскільки у [PERSON] відсутні такі документи, то вона позбавлена можливості оформити спадкові права на будинок [ADDRESS] , що й зумовило подання позову до суду. Ухвалою суду від 8 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено підготовче засідання, а також витребувано копію спадкової справи, заведеної до майна померлого [PERSON] та інформаційну довідку зі Спадкового реєстру щодо [PERSON] . Згідно з ухвалою суду від 2 лютого 2024 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] та залучено до участі в справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ухвали суду від 15 березня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомляла. Представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги. Зазначила, що після смерті [PERSON] спадкоємці за заповітом [PERSON] і [PERSON] домовилися про те, що будинок [ADDRESS] залишиться [PERSON] , оскільки він проживав з матір`ю та здійснював за нею догляд. У зв`язку з цим позивач не зверталася із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті матері. [INFO] [PERSON] , який до дня своєї смерті проживав у будинку № [NUMBER] одиноко, помер. Спадкоємцями першої черги є діти [PERSON] [PERSON] та [PERSON] , однак у встановлений законом строк заяв про прийняття спадщини вони не подавали. Представник відповідача Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області у судове засідання не з`явився. До суду від міського голови надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника, проти заявлених вимог не заперечують. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, [PERSON] та [PERSON] , будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися,\~причин неявки\~не повідомляли,\~письмових пояснень\~щодо позову\~не подали. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов таких висновків. З копій свідоцтв про народження серій [NUMBER] , [NUMBER] , копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] судом встановлено, що матір`ю [PERSON] , [INFO] , і позивача [PERSON] , [INFO] , записана [PERSON] . Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] підтверджено, що [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до ст.\~1216\~Цивільного кодексу\~України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст.\~1217\~ЦК спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Положеннями ст.\~1223\~ЦК передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За змістом частин 1, 3 ст.\~1268\~ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Нормою ч. 1 ст. 1269 ЦК передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК). Із копії заповіту, посвідченого секретарем Навізької сільської ради Рожищенського району Волинської області 27 липня 2012 року та зареєстрованого за № 46, слідує, що [PERSON] належний їй житловий будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями і спорудами заповіла своїм дітям [PERSON] і [PERSON] . З копії довідки виконавчого комітету Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області від 19 червня 2023 року № 315 вбачається, що [PERSON] до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована у будинку [ADDRESS] разом із сином [PERSON] . Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 11 січня 2024 року № 75394882 відомості про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] відсутні. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі неприйняття спадщини чи відмови від неї одним із спадкоємців за заповітом застосовується норма ч. 1 ст. 1275 ЦК, відповідно до якої частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Отже, [PERSON] прийняв належну йому за заповітом спадщину померлої [PERSON] будинку [ADDRESS] , шляхом постійного спільного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Крім того, оскільки [PERSON] постійно спільно\~не проживала\~разом зі\~спадкодавцем на\~час відкриття\~спадщинита у встановлений законом строк не подала заяву про прийняття належної їй за заповітом спадщини померлої [PERSON] будинку [ADDRESS] , то її частка перейшла до іншого спадкоємця за заповітом [PERSON] . Судом з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] помер [INFO] . Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 22 червня 2023 року № 72918889 відомості про заповіти чи спадкові договори [PERSON] відсутня. Приписами ст.\~1258\~ЦК визначено,\~що спадкоємці\~за законом\~одержують право\~на спадкування\~почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Нормою ст. 1261 ЦК передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК). За змістом копії довідки виконавчого комітету Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області від 19 червня 2023 року № 314 [PERSON] до дня своєї смерті проживав одиноко у будинку [ADDRESS] , де і було зареєстроване його місце проживання. З копії заяви [PERSON] , зареєстрованої у книзі обліку та реєстрації спадкових справ № 227, вбачається, що 22 червня 2023 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Павлюк Р.П. із заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] . Як вбачається з копій свідоцтв про право на спадщину, зареєстрованих в реєстрі за № 1469, 1470, 1471,1472, 1473, 1474, 1475 (спадкова справа № 70/2023) 14 листопада 2023 року позивач [PERSON] оформила свої права на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] земельні ділянки: площею 1,1361 га (кадастровий номер: 0724584401:05:000:0092), площею 0,9605 га (кадастровий номер: 0724584401:02:000:0068), площею 0,3582 га (кадастровий номер: 0724584400:01:002:0421), площею 0,1168 га (кадастровий номер: 0724584400:01:002:0132), площею 0,7657 га (кадастровий номер: 0724584400:01:002:0133), площею 0,7530 га (кадастровий номер: 0724584400:01:005:0186), площею 0,5733 га (кадастровий номер: 0724584400:01:005:0586). Отже, у встановлений законом строк [PERSON] прийняла спадщину померлого [INFO] [PERSON] шляхом подання відповідної заяви нотаріусу та частково оформила свої спадкові права. Матеріали спадкової справи № 70/2023, заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] , не містять відомостей про прийняття спадщини спадкоємцями першої черги та іншими, окрім позивача, спадкоємцями другої черги. Постановою приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Павлюк Р.П. від 18 жовтня 2023 року № 191/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок [ADDRESS] у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на це майно. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст.\~331\~ЦК якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Положеннями частин 2, 3 ст.\~3\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» (далі - Закон) визначено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом. Тобто, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Копією витягу з погосподарської книги Навізької сільської ради Рожищенського району Волинської області № 2, виданого виконавчим комітетом Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області від 19 червня 2023 року № 316, підтверджено, що згідно із записом в погосподарській книзі будинок [ADDRESS] (рік побудови 1961 року, загальна площа 70 м2, житлова площа 60 м2) належав [PERSON] . За таких обставин, судом встановлено, що будинок [ADDRESS] належав [PERSON] на праві приватної власності. Згідно з копією технічного паспорта, виготовленого 13 вересня 2023 року (реєстраційний номер ТІ01:0765-2591-7864-0764) житлова площа приміщень будинку [ADDRESS] (1963 року побудови) складає 39,2 м2, загальна площа 58,3 м2. Отже, враховуючи що позивач [PERSON] прийняла спадщину після померлого [PERSON] , в тому числі і спадщину, яку він успадкував за заповітом після смерті матері [PERSON] , але у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину будинок [ADDRESS] , то суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК судові витрати слід залишити за позивачем згідно з клопотанням її представника, заявленим під час розгляду справи.

Outcome: approved