Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» про зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтуванні позову [PERSON] зазначила, що вона є власницею квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири серія НСК №578429 від 01 серпня 2023 року. Договір посвідчено [PERSON] , державним нотаріусом Другої Кам`янської державної нотаріальної контори, Кам`янського районного нотаріального округу; право власності на квартиру зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 51203420 від 01.08.2023р.. Після набуття права власності на квартиру на своє ім`я, позивач постала перед фактом заборгованості попередніх власників зазначеної квартири за теплопостачання перед АТ «ДТЕЦ». 30 жовтня 2023 року на адресу відповідача було надіслано заяву з проханням перевести (переоформити) особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] за адресою належної позивачці квартири та виключити з обліку по даному особовому рахунку заборгованість, яка виникла до набуття нею у власність даної квартири. Заяву було направлено електронним листом. 29.11.2023 року на адресу відповідача, було надіслано адвокатський запит щодо надання інформації: чи переведено (переформлено) особовий рахунок на ім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; чи виключено з обліку заборгованість по особовому рахунку, яка виникла до набуття [PERSON] у власність квартири [ADDRESS] . 13.12.2023 року на електронну пошту представника позивача - адвоката Донець В.В. надійшла відповідь на адвокатський запит та повідомлено, що 08.12.2023 на підставі наданих документів особистий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] переоформлено на ім`я [PERSON] . Також повідомлено, що за особовим рахунком № [NUMBER] наявна заборгованість за житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії та абонентської плати та надано довідку відповідно до якої станом на 01.08.2023 загальна заборгованість становить 24 080,80 грн., яка складається з заборгованості за житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії становить 22 993,90 грн. та заборгованість за житлово-комунальні послуги з абонентської плати 1 086,90 грн.. Згідно наданої відповіді відповідач зазначає, що для здійснення списання заборгованості попередніх власників приміщення за адресою: [ADDRESS] не має законних підстав. Таким чином на особовому рахунку № [NUMBER] продовжує обліковуватися сума боргу, яка виникла з вини попередніх власників квартири, що підтверджується довідкою наданою відповідачем про стан заборгованості станом на 01.08.2023, згідно якої вбачається, що на особовому рахунку № [NUMBER] рахується борг у розмірі 24080,80 грн. з чого вбачається, що відповідачем покладено на позивачку суму боргу, який утворився до набуття останньою квартири у власність, що є порушенням її прав. З урахуванням викладеного позивач просить суд: - зобов`язати Акціонерне товариство «Дніпровська теплоелектроцентраль» виключити із особового рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , заборгованість попередніх власників (споживачів) за послуги теплопостачання у сумі 24080,80 грн., що виникла за період часу до 01 серпня 2023 року. - зобов`язати Акціонерне товариство «Дніпровська теплоелектроцентраль» не включати до суми боргу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , заборгованість попередніх власників (споживачів) за послуги теплопостачання у сумі 24 080,80 грн., що виникла за період часу до 01 серпня 2023 року. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. В судове засідання представник відповідача Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою суду від 19 січня 2024 року відкрито провадження по справі. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 серпня 2023 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , посвідчений державним нотаріусом Другої кам`янської державної нотаріальної контори, Дніпропетровської області Астаховою О.С., зареєстрований в реєстрі за №2-1597 (а.с.5-6). Згідно із витягом №341193435 з Державного реєстру речових прав від 01.08.2023 року вбачається, що право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] з 01.08.2023 року, номер відомостей про речове право: 51203420 (а.с.7). 30 жовтня 2023 року на адресу Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» було надіслано заяву з проханням перевести (переоформити) особовий рахунок на ім`я [PERSON] за адресою належної позивачці квартири: [ADDRESS] та виключити з обліку по даному особовому рахунку заборгованість, яка виникла до набуття [PERSON] у власність даної квартири. Заяву було направлено електронним листом (а.с.8-9). 29 листопада 2023 на адресу Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль», було надіслано адвокатський запит щодо надання інформації: чи переведено (переформлено) особовий рахунок на ім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; чи виключено з обліку заборгованість по особовому рахунку, яка виникла до набуття [PERSON] у власність квартири [ADDRESS] (а.с.10-11). 13 грудня 2023 на електронну пошту представника позивача - адвоката Донець В.В. надійшла відповідь на адвокатський запит та повідомлено, що 08.12.2023 на підставі наданих документів особистий рахунок за адресою: [ADDRESS] переоформлено на ім`я [PERSON] . Також повідомлено, що за особовим рахунком № [NUMBER] наявна заборгованість за житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії та абонентської плати та надано довідку, відповідно до якої станом на 01.08.2023 загальна заборгованість становить 24 080,80 грн., яка складається з заборгованості за житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії становить 22 993,90 грн. та заборгованість за житлово-комунальні послуги з абонентської плати 1 086,90 грн.(а.с.12-13). Згідно наданої відповіді Акціонерне товариство «Дніпровська теплоелектроцентраль» зазначає, що для здійснення списання заборгованості попередніх власників приміщення за адресою: [ADDRESS] не має законних підстав (а.с.12). Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої та другої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права. Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання. Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за спожиті комунальні послуги. Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна. Проте новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна. Отже, діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу. Подібні за змістом правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19 (провадження № 61-3604 св 20), від 14 вересня 2022 року у справі № 201/1807/21 (провадження № 61-2572 св 22), від 12 жовтня 2022 року у справі № 312/44/20 (провадження № 61-13033 св 20). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Договір купівлі-продажу квартири, підписаний між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 01 серпня 2023 року, згідно з яким позивач став власником квартири за адресою: [ADDRESS] , не містить застережень про переведення боргу попередніх власників й не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями статті 520 ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні). [PERSON] не вчиняла правочинів щодо прийняття боргу з оплати послуг теплопостачання попередніх власників вказаної квартири. На неї не може бути покладено обов`язок зі сплати вказаної заборгованості, нарахованої відповідачем попереднім власникам, тобто до набуття позивачем у власність квартири. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням фактичних обставин цієї справи, вимоги [PERSON] про зобов`язання Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» виключити із особового рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , заборгованість попередніх власників (споживачів) за послуги теплопостачання, що виникла за період часу до 01 серпня 2023 року; та зобов`язання Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» не включати до суми боргу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , заборгованість попередніх власників (споживачів) за послуги теплопостачання у сумі 24 080,80 грн., що виникла за період часу до 01 серпня 2023 року, є обґрунтованими та відповідають критеріям ефективного судового захисту, оскільки задоволення таких вимоги відновлює порушені права позивача та встановлює між сторонами правову визначеність, яка полягає у підтвердженні відсутності заборгованості позивача перед відповідачем до 01 серпня 2023 року. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.. Враховуючи викладене та

Outcome: approved