Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-21 00:00:00

Короткий виклад обставин справи [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Скржешевський Максим Станіславович, звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] , у якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був укладений 07.09.2011 року та зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 455, після розірвання шлюбу залишити позивачці шлюбне прізвище - « [PERSON] ». В обґрунтування позову посилається на те, що 07.09.2011 року між Позивачем - [PERSON] та Відповідачем - [PERSON] було зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 455 (Свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] від 07.09.2011 року). Подружжя не має спільних неповнолітніх дітей. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у подружжя відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. На даний момент подружжя не підтримує шлюбних відносин, у кожного окреме господарство та роздільний бюджет. В теперішній час між позивачем та відповідачем втрачене почуття любові і поваги один до одного. Приймаючи до уваги, що сім`я вже не існує, продовження подружнього життя неможливе та недоцільне, оскільки суперечитиме особистим інтересам позивача та відповідача. Процесуальні дії по справі, заяви сторін Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.02.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторін. Позивач в судове засідання 22.03.2024 року не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином. На підтвердження чого у матеріалах справи наявна довідка про доставку судової повістки на її електронну адресу 12.03.2024 року. При цьому, 04.03.2024 року від представника позивача - адвоката Скржешевського М.С. через систему «Електронний суд» надійшла заява, у якій просить розглядати справу без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечують. Враховуючи вищевказане, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторони позивача, що відповідає вимогам ч.3 ст. 211 ЦПК України. Відповідач у судове засідання 22.03.2024 року повторно не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки, SMS-повідомлення на номер телефону вказаний в позовній заяві, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзиву не подавав. На підтвердження повідомлення відповідача у матеріалах справи наявна довідка про доставку судової повістки на номер телефону вказаний в позовній заяві 12.03.2024 року. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень сторони позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що 07.09.2011 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 455. Прізвище після одруження: чоловіка - « [PERSON] », дружини - « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] від 07.09.2011 року. Згідно Відповіді №435529 від 05.02.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Також, встановлено що подружжя не має спільних неповнолітніх дітей. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Застосовані норми права, позиція суду та оцінка доводів Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу сторін та порушує їх особисті інтереси, що мають істотне значення, що суперечить ч.1 ст.51 Конституції України про добровільну згоду жінки та чоловіка на перебування в шлюбі. Суд бере до уваги, що подружжя не має спільних неповнолітніх дітей, у подружжя відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Сторони не підтримують шлюбних відносин, у кожного окреме господарство та роздільний бюджет, втрачене почуття любові і поваги один до одного, продовження подружнього життя неможливе та недоцільне, оскільки суперечитиме особистим інтересам позивача та відповідача. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, категоричної позиції позивача щодо розірвання шлюбу, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер, що призвело до втрати почуттів та перспектив налагодження стосунків немає. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110-112, 113, 114 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 12, 76-81, 137, 141, 142, 247, 263-265, 280-283, 354-355 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved