Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до Подільського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дитину, стягнення аліментів на утримання дружини та поділ спільного майна подружжя. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 08 грудня 2023 року позовну заяву було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. 01.02.2024 року до суду на виконання Ухвали суду позивач подала до суду заяву, в якій зазначила, що надає позовну заяву після усунення недоліків, в якій враховано вимоги Ухвали суду. Позовна заява в новій редакції містить лише одну позовну вимогу - про розірвання шлюбу, судовий збір за яку позивачем було сплачено при поданні первісної позовної заяви. В обґрунтування позову про розірвання шлюбу позивач зазначила, що 28 серпня 2015 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від даного шлюбу у подружжя народилась донька, [PERSON] , [INFO] . Позивач посилається на те, що подружнє життя у них не склалося, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільно вони не проживають, спільне господарство не ведуть, подальше примирення між ними та спільне проживання є неможливим. З цих підстав, просить розірвати шлюб у судовому порядку. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року відкрито провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , про розірвання шлюбу та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 21.04.2024 року до суду надійшла заява відповідача, в якій останній підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов та розглянути справу за його відсутності. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Сплата позивачем судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1 073,60 грн підтверджується квитанцією № 5615-1977-7528-8911 від 05.12.2023 року. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням того, що відповідач визнав позов у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 50 % витрат зі сплати судового збору у розмірі 496,20 грн та повернути позивачу з державного бюджету 50 % судового збору у розмірі 496,20 грн.

Outcome: approved