Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-28 00:00:00

У грудні 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Московського районного суду м.Харковаіз позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 38858,53 грн. та судових витрат у розмірі 2 102 грн. Позовні вимоги обґрунтував тим, що відповідач [PERSON] 13.01.2017\~ звернувся\~до АТ\~КБ «ПРИВАТБАНК»\~ \~з анкетою-заявою\~про приєднання\~до Умов\~та Правил\~надання банківських\~послуг в\~АТ КБ\~«ПРИВАТБАНК» \~з метою укладання кредитного договору № Б/Н та отримання кредитної картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та позивачем договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом у анкеті-заяві. Під час укладення договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої укладений договір є договором приєднання, оскільки його умови встановлені позивачем у стандартних формах, та укладення його можливе лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, інша сторона не може запропонувати свої умови договору. В разі непогашення відповідачем боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом відповідач сплачує Банку відсотки у розмірі, встановленому Тарифами банку, які діють на дату нарахування та викладені на сайті банку, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6. Договору. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачеві кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором. Оскільки, у порушення умов кредитного договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, тому станом на 26.10.2020 виникла заборгованість у розмірі 38855 грн 53 коп., та складається з 32187,61 грн. заборгованості за тілом кредиту та 6670,92 грн. заборгованості за простроченими відсотками. Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова Крівцовим Д.А. від 09.12.2020 вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 08.03.2022 № 2/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Московського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Октябрського районного суду м.Полтави від 03.03.2023, головуючим по справі визначено суддю Материнко М.О.\~\~ Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 11.05.2023 справу прийнято до свого провадження та призначено її до розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позові не заперечив про розгляд справи за відсутності представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач, будучи повідомленим про розгляд справи судом за адресою вказаною у позові та є зареєстрованим у встановленому законом порядку його місцем проживання, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подавав. За таких обставин судом відповідно до ст. ст. 280, 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні матеріали справи, суд вважає позов є частково обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н від 13.01.2017, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, з якими він згодний. Банк виконав свої зобов`язання перед [PERSON] , надавши останньому кредитні кошти у вигляді кредитного ліміту в сумі, строки та на умовах, передбачених договором на платіжні картки. Факт отримання кредитних коштів [PERSON] випискою за картковим рахунком. Відповідач в терміни, встановлені договором, свої зобов`язання не виконував. У позовнійзаяві позивачзазначає,що узв`язкуз порушеннямизобов`язаньза кредитнимдоговором № б/н від 13.01.2017відповідач станом на 26.10.2020 має заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» у сумі 38858,53 грн., яка складається з наступного: 32187,61 грн. заборгованість за тілом кредиту, 670,92 грн.- заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до частин першої, другої статті 207ЦК\~України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638ЦК\~України встановлено, що договір є укладеним. Якщо сторони в належній формі досягли усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526ЦК\~України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054ЦК\~України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17 сформульований такий правовий висновок: «З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11Закону\~№1023-XII про повідомленняспоживача про умовикредитування та узгодженнязіспоживачемсаме тих умов, про яківважавузгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.» За змістом положень ст.12, ст.13, ст.89\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності і диспозитивності. Кожна із сторін зобов`язана довести належними і допустимими доказами ті, обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Суд розглядає цивільні справи у межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд не може збирати докази, що стосуються спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судоми у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійснені учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Відповідно до ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Справа розглянута судом першої інстанції за відсутності представників сторін. Принцип диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) не звільняє учасника справи від обов`язку доказування обставин, на які він посилається у підтвердження обставин, якими обґрунтовані позовні вимоги або заперечення позову (ст.81 ЦПК України). Анкета-заява від 13.01.2017 не містить істотних умов, які є обов`язковими для такого виду угод кредитних договорів. Отже, враховуючи наведений правовий висновок Верховного Суду при вирішенні цього спору необхідно виходити з того, що Банком суду не надано належних і допустимих доказів про те, що відповідач (позичальник) на час укладення кредитного договору був ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, на які зроблене посилання у позові. Тобто відсутні докази про те, що сторони у належний спосіб визначили умови нарахування і сплати процентів за користування кредитними коштами. Перевіряючи обгрунтованість вимог Банка про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредита, суд керується такими міркуваннями. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого Постановою ПравлінняНаціонального\~банкуУкраїни від18червня\~2003року\~№254 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №75 від 04 липня 2018 року. У підтвердження заявлених вимог Банк надав суду виписку по рахунку відповідача (а.с.78-86), якою підтверджується видача коштів за укладеним договором. Дослідивши дані, які містяться у виписці по рахунку (а.с.78-86), суд встановив, що за період з 20.11.2017 року по 10.10.2020 року [PERSON] \~240,70 грн кредитних коштів і повернув на картковий рахунок 248 387 грн 04 коп. Отже, враховуючи сукупний розмір витрачених відповідачем коштів 260\~240,70 грн., і сукупний розмір сплачених відповідачем коштів за весь період користування коштами у розмірі 248 387 грн 04 коп., суд приходить до висновку, що сума заборгованості за тілом кредита становить 11 853 грн. 66 коп., яку ї необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 рокупо справі № 545/2248/17. Згідно з п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», враховуючи відсоток задоволених позовних вимог (30,50%), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 641,11 грн.

Outcome: partial