Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю. В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що відповідач, шлюб з яким розірвано, є батьком [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, забезпечена усіма необхідними умовами для проживання, навчання та повноцінного розвитку, виховується належним чином. Позивачка має самостійний та постійний дохід, стабільну роботу та приділяє багато часу для виховання дочки. В свою чергу, відповідач участі у вихованні дочки не бере, коштів на її утримання не надає, аліменти в добровільному порядку не сплачує, проживає окремо, при цьому заперечує щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю. Вважає, що дитина психологічно прив`язана до неї як матері в силу свого малолітнього віку, відтак, її проживання не з матір`ю негативно вплине на психоемоційний стан дитини. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, остання звернулася до суду із заявою про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали, просили суд такий задовольнити. Крім того, представником позивача подано письмові пояснення, відповідно до яких з висновком органу опіки та піклування про недоцільність визначення місця проживання дитини у зв`язку з відсутністю спору між батьками щодо визначення такого місця проживання не погодилась. Вважає, що органом опіки та піклування не надано належної оцінки умовам проживання та виховання дитини за місцем її реєстрації, не зазначено обставини, які суперечать інтересам дитини під час проживання з матір`ю. Вказала, що відповідач згоди на постійне проживання дочки з позивачкою не надає та висловлює заперечення щодо цього. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, неодноразово належним чином повідомлявся за місцем реєстрації та за місцем проживання про розгляд справи, причин неявки не повідомив та не подав відзив на позовну заяву, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України судом здійснено заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи відділу «Служба у справах дітей» Франківської районної адміністрації Львівської міської ради Брухаль Л.Б. в ході судового розгляду підтримав висновок від 07.12.2023 про розв`язання спору про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , та пояснив, що на засідання комісії батько на неодноразові виклики не з`явився, а тому у зв`язку з відсутністю будь-якої інформації про думку останнього щодо визначення місця проживання дитини, відсутністю спору між батьками, комісія була позбавлена можливості надати висновок про визначення місця проживання дитини з одним із батьків. Разом з тим, вважає, що задоволення такого позову не суперечитиме інтересам дитини, а тому позов підтримав у повному обсязі. У судове засідання від 19.03.2024 не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. У зв`язку з неявкою учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Положеннями статті 7 Сімейного кодексу України (СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом статей 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до частин 1, 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. За умовами ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до частин 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Судом встановлено, що позивачка та відповідач є батьками[PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.03.2019. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 14.06.2023 розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 17.08.2018 Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №2386. З матеріалів справи встановлено, що позивачка разом з дочкою зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , відповідно до позовної заяви фактично проживає у [ADDRESS] . Згідно з висновком №260001-вих-105299 від 25.08.2023, наданим Франківською районної адміністрацією як органом опіки та піклування, на засіданні комісії [PERSON] повідомила, що [PERSON] рідко спілкується з дитиною, вона бажає визначити місце проживання доньки, оскільки останній висловлює намір забрати дитину до себе на постійне місце проживання. 11.08.2023 та 15.08.2023 здійснено візити за місцем проживання батька за адресою: [ADDRESS] . З`ясовано, що за вказаною адресою ніхто не проживає, на телефонні дзвінки за вказаним матір?ю номером телефону відповіді не відповідає, а тому скласти акт оцінки потреб за місцем проживання [PERSON] неможливо. Оскільки встановлено, що між батьками не існує спору щодо визначення місця проживання малолітньої дитини Франківська районна адміністрація як орган опіки та піклування вважає за недоцільне визначати місце проживання малолітньої [PERSON] разом з одним із батьків. Відповідно до висновку про розв`язання спору про визначення місця проживання дитини від 07.12.2023 №260001-вих-150453, на засіданні комісії 27.11.2023 [PERSON] повідомила, що зв`язку з [PERSON] не підтримує, на телефонні дзвінки останній не відповідає, участі у вихованні дочки не приймає. Відповідно до акту обстеження за адресою: [ADDRESS] , у помешканні створені добрі умови для проживання дитини, вона забезпечена усім необхідним для гармонійного розвитку та навчання. Окрім цього, складено акт оцінки потреб сім`ї з метою встановлення спроможності матері виконувати обов`язок з виховання дитини та догляду за нею та з`ясовано, що в сім`ї [PERSON] відсутні ознаки складних життєвих обставин. Батько [PERSON] на засідання комісії жодного разу не прибув, належним чином повідомлявся про засідання, за місцем проживання останнього не виявлено. [PERSON] створено належні умови для виховання та розвитку доньки [PERSON] , [INFO] , проте, оскільки відсутня будь-яка інформація про позицію батька дитини щодо визначення її місця проживання, Франківська районна адміністрація як орган опіки та піклування позбавлена можливості надати висновок про визначення місця проживання дитини з одним із батьків. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). У постанові №757/555/12-ц від 29.11.2023 Верховний Суд наголосив на тому, що відсутність задокументованих заперечень з боку батька щодо проживання дитини разом з матір`ю на момент пред`явлення позову про визначення місця проживання дитини не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору в такій справі. Враховуючи те, шо позовна вимога [PERSON] про визначення місця проживання дитини разом з нею ґрунтується на положеннях закону та бажанні матері сприяти фізичному й розумовому розвитку дитини, за місцем проживання дитини створені належні для цього умови, а також беручи до уваги інші встановлені в ході розгляду обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та визначення місця проживання дитини з матір`ю, що не суперечитиме інтересам дитини, з врахуванням її віку та окремого проживання батьків.При цьому, відповідач не позбавлений можливості брати участь у вихованні дитини. Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1 073, 60 грн.

Outcome: approved