Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернувся до Сватівського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] , в якому просить: - визнати недостовірною та такою, що порушує права [PERSON] на повагу до його гідності, честі та недоторканість ділової репутації, інформацію, розповсюджену відповідачем [INFO] в мережі Інтернет у соціальній мережі «Facebook» на сторінці політичної партії «Слуга народу» такого змісту: «... А ось в газеткі розказували як будуть з кризи виводить!))) В яку ж самі і завели бо родина [PERSON] все життя тримається за провладні партії, бо це їмунитет. Тато: КПСС, ПАРТІЯ РЕГІОНІВ, КПУ включно останній з`їзд у Луганську коли камуняки в захопленому сбу кликали [PERSON], і в письмовій формі!(в списках було призвище та підпис) за що і потратив в списки сепаратистів. Доця: ПАРТІЯ РЕГІОНІВ, БЮТ, АГРАРНА ПАРТІЯ (філія БПП), СЛУГА НАРОДУ. Питання для знатоків «Так хто завів у кризу нашу країну!??» Ціна питання дуже велика!!!». «Мне не интересно, как [PERSON] насиловал беременных бабушек!)) Зато я знаю наше сбу знаю как они за 20т долларов отпускали сепаров а за лям грушников, поэтому сбу и вы со своими хвалебными речами можете поцеловать меня в задницу! И от вас потребую публичных извенений, когда выяснится что [PERSON] передавал чемоданчик с огромными деньгами сепаратистам из группі [PERSON]! А через 5 дней привезли 20 трусов и футболок 30-й бригаде, а еще и старій принтер! «Волонтер» \нецензурна лексика\! Этот «Феремер» обанкротил и перевел в частные руки два показательных колхоза за что его жестоко наказали не занимать «керивні посади» за це «справедливе» ришение он заплатил [PERSON] ! И [PERSON] регулярно получал свою «десятину»!...... Голова Мостковской с.р. [PERSON] помогла украсть [PERSON] деньги 2000000 гр. выделенные на газопровод еще в 2006 г. Оставлю пару фото.....эти люди носят вместе с [PERSON] пластиковые цветочки до гранитной плиты моего побратыма, которую видят даже из окон сельсовета!». «...Що, вже [PERSON] зарядив нову поліцію грошима! Що вже той старий кудлатий чорт задумав!)) Обломітесь флешок кілька!) Переймайтесь, щоб родичі кандидатів не сіли!....»; - зобов`язати відповідача у строк 10 календарних днів з дня набрання законної сили судовим рішенням спростувати поширену ним [INFO] недостовірну інформацію шляхом опублікування в мережі Інтернет у соціальній мережі «Facebook» на сторінці політичної Партії «Слуга народу» спростування шляхом публікації тексту даного судового рішення; - стягнути з відповідача на його користь компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] в мережі Інтернет у соціальній мережі «Facebook» на офіційній сторінці політичної партії «Слуга народу» був оприлюднений «Список кандидатів в одноманадатних округах Луганської області», в якому вказано, що в окрузі [NUMBER] кандидатом від даної партії висувається [PERSON] , яка є його дочкою. 29 червня 2019 року під вказаним дописом, у відкритих коментарях, відповідач опублікував коментарі, які позивач просить визнати недостовірними та такими, що порушують його права на повагу до гідності, честі та недоторканості ділової репутації, а також спростувати викладену в коментарях інформацію. Зі змісту вказаних коментарів вбачається, що відповідач стверджує, що позивач був членом КПУ та мав відношення до сепаратистського руху щодо захоплення державної влади у Луганську, фінансував терористів, довів до банкрутства сільгосппідприємства, приймав участь у корупційних схемах з родиною [PERSON] , крав державні гроші, давав хабарі правоохоронним органам. Однак ці твердження не відповідають дійсності та ґрунтуються виключно на фантазії відповідача. Зокрема, за результатами перевірки СБУ, жодних ознак вчинення позивачем будь-якої протиправної, злочинної діяльності не встановлено. Крім того, є всі підстави вважати, що дії відповідача, пов`язані з розповсюдженням вищевказаної недостовірної інформації є політичною провокацією та політичним замовленням проти дочки позивача, яка балотується до Верховної Ради України та є кандидатом в народні депутати безпосередньо від політичної партії «Слуга народу», на користь іншого кандидата, якого відповідач активно рекламує на своїй сторінці у соціальній мережі «Facebook». Розповсюдження вказаної інформації у соціальній мережі «Facebook» на офіційній сторінці партії «Слуга народу» свідчить про те, що неправдиві твердження відповідача, що мають негативний характер, оскільки повідомляють про порушення позивачем законодавства України, загальновизнаних правил співжиття, прийнятих у суспільстві та принципів етики і моралі, а також не є оціночними судженнями, могла побачити та прочитати велика кількість людей. Позивач зазначає, що з огляду на те, що він є відомою та авторитетною особою в регіоні, користується повагою серед людей, викладена відповідачем негативна та недостовірна інформація набула широкого розголосу та є вагомою для багатьох громадян, тому її розповсюдження завдало шкоди його немайновим інтересам, порушивши гідність, честь та ділову репутацію. Враховуючи вищенаведене, поширена вiдповiдачем iнформація є такою, що не відповідає дійсності, завдає шкоди його честi, гідності та діловій репутації позивача, що саме по собі є моральною шкодою, тому він вважає розумним та справедливим відшкодування спричиненої йому моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. На підставі викладеного, позивач звернувся до суду з цим позовом з метою захисту та відновлення своїх порушених прав. Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 30 липня 2019 року у вказаній справі відкрито загальне позовне провадження. 18 вересня 2019 року ухвалою Сватівського районного суду Луганської області задоволено клопотання відповідача про передачу цивільної справи до іншого суду. Позов [PERSON] передано за підсудністю до Cолом`янського районного суду міста Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 жовтня 2019 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Жовноватюк В. С. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 04 листопада 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання недостовірною інформації та відшкодування моральної шкоди, та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. 10 лютого 2020 року до суду надійшов відзив відповідача, в якому його представник заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, який би доводив, що саме відповідачем було написано текстові повідомлення на сторінці політичної партії «Слуга народу» в соціальній мережі «Facebook», інформацію з яких позивач просить визнати недостовірною та такою, що порушує його право на повагу честі, гідності та ділової репутації. Зокрема, у соціальній мережі «Facebook» будь-яка особа може створити аналогічну сторінку, назватись аналогічним ім`ям і писати будь-які коментарі від імені будь-якої особи. Зазначає, що відповідачем не публікувались коментарі на сторінці політичної партії «Слуга народу» такого змісту, що наведені позивачем у позовній заяві, тобто ним не поширювалась оспорювана інформація. Крім того, вважає, що інформація зазначена у коментарях є загальновідомою, оскільки набравши в мережі Інтернет прізвище ім`я по батькові позивача відкрилася стаття, опублікована ще в 2015 році на сайті INTV під назвою «[INFO]», в якій згадується про особу з ім`ям та по батькові як у позивача, як про одного з депутатів - зрадників КПУ, які порушили присягу і перейшли до ЛНР. Автор публікації - [PERSON] . Також, згадується про особу з аналогічним ПІБ як у позивача на інтернет-сторінці «[INFO]», у публікації від [INFO], в якій зазначається про нібито зв`язки родини [PERSON] з терористами ОРДЛО. У тижневику «Волинь» випуск [NUMBER] вказується про те, що [PERSON] обирався від партії регіонів. Окрім того, позивач не навів у позовній заяві фактичних даних, які б свідчили про порушення його особистих немайнових прав внаслідок опублікованих коментарів, а також не підтвердив жодним доказом завдання йому моральної шкоди. Враховуючи вищевикладене, представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову. Розпорядженням Виконуючого обов`язки керівника апарату Петухової А. О. від 03 лютого 2021 року № 81 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 426/8462/19, провадження № 2/760/1621/21, у зв`язку з перебуванням головуючого судді Жовноватюк В. С. у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами. На підставі вищевикладеного та відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду для розгляду вказаної цивільної справи визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 05 лютого 2021 року вищевказану справу прийнято до розгляду та призначено за правилами загального позовного провадження. 25 травня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі, посилаючись на обставини викладенні в заяві, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, на підставі пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України, що підтверджується конвертом, який повернувся на адресу суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою», про поважність причин неявки суду невідомо. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно з частиною другою та третьою статті 34 Конституції України і статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб. Статтею 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Судом установлено, що в соціальній мережі «Facebook» у спільноті політичної партії «Слуга народу» під дописом «Список кандидатів в одномандатних округах Луганській області» від [INFO] залишено коментарі користувачем під ім`ям « [PERSON] » такого змісту: «... А ось в газеткі розказували як будуть з кризи виводить!))) В яку ж самі і завели бо родина [PERSON] все життя тримається за провладні партії, бо це їмунитет. Тато: КПСС, ПАРТІЯ РЕГІОНІВ, КПУ включно останній з`їзд у Луганську коли камуняки в захопленому сбу кликали [PERSON], і в письмовій формі!(в списках було призвище та підпис) за що і потратив в списки сепаратистів. Доця: ПАРТІЯ РЕГІОНІВ, БЮТ, АГРАРНА ПАРТІЯ (філія БПП), СЛУГА НАРОДУ. Питання для знатоків «Так хто завів у кризу нашу країну!??» Ціна питання дуже велика!!!». «Мне не интересно, как [PERSON] насиловал беременных бабушек!)) Зато я знаю наше сбу знаю как они за 20т долларов отпускали сепаров а за лям грушников, поэтому сбу и вы со своими хвалебными речами можете поцеловать меня в задницу! И от вас потребую публичных извенений, когда выяснится что [PERSON] передавал чемоданчик с огромными деньгами сепаратистам из группі [PERSON]! А через 5 дней привезли 20 трусов и футболок 30-й бригаде, а еще и старій принтер! «Волонтер» \нецензурна лексика\! Этот «Феремер» обанкротил и перевел в частные руки два показательных колхоза за что его жестоко наказали не занимать «керивні посади» за це «справедливе» ришение он заплатил [PERSON] ! И [PERSON] регулярно получал свою «десятину»!...... Голова Мостковской с.р. [PERSON] помогла украсть [PERSON] деньги 2000000 гр. выделенные на газопровод еще в 2006 г. Оставлю пару фото.....эти люди носят вместе с [PERSON] пластиковые цветочки до гранитной плиты моего побратыма, которую видят даже из окон сельсовета!». «...Що, вже [PERSON] зарядив нову поліцію грошима! Що вже той старий кудлатий чорт задумав!)) Обломітесь флешок кілька!) Переймайтесь, щоб родичі кандидатів не сіли!....». Позивач, звертаючись до суду з указаним позовом, посилався на те, що вищевказана інформація поширена саме відповідачем, вона не відповідає дійсності та завдає шкоди його честі, гідності і діловій репутації. Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно з частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок порушення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування (частина четверта статті 277 ЦК України). Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Якщо відповідь та спростування у тому ж засобі масової інформації є неможливими у зв`язку з його припиненням, така відповідь та спростування мають бути оприлюднені в іншому засобі масової інформації, за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила (частина шоста статті 277 ЦК України). Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена (частина сьома статті 277 ЦК України). Згідно зі статтею 1 Закону України «Про інформацію» інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Відповідно до статті 2 Закону України «Про інформацію» основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя. Статтею 27 Закону України «Про інформацію» передбачено, що порушення законодавства України про інформацію тягне за собою дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законами України. При розгляді даної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. (пункт 15, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18 вказано на те, що спростуванню підлягає тільки поширена недостовірна інформація, і саме позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. У Постанові від 02 червня 2021 року у справі №201/6995/17 Верховний Суд погодився з висновками апеляційного суду, який встановив, що сторінка у соціальній мережі «Фейсбук», експертом, атестованим за спеціальністю «Дослідження телекомунікаційних систем (обладнання) та засобів» не досліджувалася. Висновки фахівця в галузі дослідження телекомунікаційних систем відсутні. З клопотанням про призначення у справі судової експертизи для проведення комп`ютерно-технічного дослідження та дослідження телекомунікаційних систем (обладнання) та засобів для встановлення власників аккаунтів, розміщених на ресурсах-посиланнях із залученням фахівців для дослідження телекомунікаційних систем (обладнання) сторони не зверталися. Доменне ім`я facebook.соm є приватним доменним іменем другого рівня в домені соm, який є загальним доменом верхнього рівня. Доменне ім`я facebook.соm не відноситься до українського сегменту Інтернет. Адреса facebook не належить до адресного простору українського сегмента мережі Інтернет, адміністрування цих доменних імен в Україні не здійснюється. Таким чином, позивачі не підтвердили належними доказами те, що [PERSON], на сторінці соціальній мережі «Фейсбук», яка належить саме йому, виклав зазначену у позові інформацію про засновників ТОВ «МБК «Сінергія», правильно застосували норми матеріального права та дійшли обґрунтованого висновку про відмову у позові. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено частиною другою статті 77 ЦПК України. В порядку частин другої, четвертої статті 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Відповідно до статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. Згідно з частиною третьою статті 95 ЦПК України, учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Відповідно до частини першої статті 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Частинами другою-третьою статті 100 ЦПК України встановлено, що електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Виходячи з наведених норм чинного законодавства, кожному громадянину гарантовано право на судовий захист особистих немайнових прав, однак за умови доведення наявності порушеного права позивача відповідачем. Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження розміщення оскаржуваної інформації відповідачем в соціальній мережі «Facebook». Надані позивачем аркуші паперу з відтворенням тексту оскаржуваної інформації за зовнішнім видом схожим на роздруківку зі спільноти політичної партії «Слуга народу» з соціальної мережі «Facebook» у відповідності до статей 95, 100 ЦПК України не можуть бути прийняті судом як належні та допустимі докази факту поширення недостовірної інформації, оскільки вони не відповідають приписам зазначених статей. Крім того, роздруківки коментарів до допису розміщеного у спільноті політичної партії «Слуга народу» в соціальній мережі «Facebook», які за твердженням позивача написані відповідачем та містять недостовірну інформацію про нього, роздруківки публікацій на сторінці під ім`ям « [PERSON] », експертом чи спеціалістом за спеціальністю «Дослідження телекомунікаційних систем (обладнання) та засобів» не досліджувалися. Будь-які висновки фахівця в галузі дослідження телекомунікаційних систем суду стороною позивача не надавались. З наведених обставин справи вбачається, що доказів належності сторінки під ім`ям « [PERSON] » у «Facebook» саме відповідачу матеріали справи не містять, а наведені позивачем доводи та способи визначення відповідача не можуть бути визнані належними та допустимими. При цьому, позивач не скористався своїми процесуальними правами щодо забезпечення доказів, він або його представник з клопотанням про витребування доказів до суду не зверталися. Враховуючи вищевикладене, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, встановив, що позивачем не було доведено факту поширення саме відповідачем недостовірної та такої, що завдає шкоду його честі, гідності та діловій репутації інформації, а тому позов в частині визнання інформації недостовірною та такою, що порушує права позивача на повагу до його честі, гідності та ділової репутації задоволенню не підлягає. Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає, що вона є похідною від вимоги про визнання поширеної інформації недостовірною та такою, що порушує право на повагу його честі та гідності, тому задоволенню також не підлягає. Крім того, частиною п`ятою статті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Ураховуючи те, що позов не підлягає задоволенню, то судові витрати, відповідно до пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України покладаються на позивача.

Outcome: dismissed