Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-18 00:00:00

04.01.2024 р. позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що до 1993 р. він мав прізвище [PERSON] , його батьками були: [PERSON] та [PERSON] . 25.06.1992 р. батьки позивача розірвали шлюб, після розірвання шлюбу мати повернула дошлюбне прізвище - [PERSON] . 16.10.1993 р. позивач зареєстрував шлюб із [PERSON] , після шлюбу змінив прізвище з [PERSON] на [PERSON] . [INFO] померла його мати [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира [ADDRESS] та 19/50 часток будинку [ADDRESS] . Позивач фактично прийняв спадщину, бо проживає і зареєстрований з 29.07.2004 року по цей час у квартирі [ADDRESS] , і є єдиним спадкоємцем після смерті матері. 20.05.2021 р. він звернувся до приватного нотаріуса Нарохи О.В. з заявою про прийняття спадщини, 20.05.2021 р. була відкрита спадкова справа № 73/2021, з номером у спадковому реєстрі 67680709. Під час підготовки документів для видачі свідоцтва про право на спадщину, з`ясувалось що відносно [PERSON] . Шевченківським відділом виконавчої служби у м.Запоріжжі було відкрито два виконавчих провадження - № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа № 0827/203/11, виданого Шевченківським районним судом м.Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судових витрат у розмірі 6501 грн., та № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа № 0827/203/11, виданого 20.11.2012 р. тим же судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації у розмірі 6029 грн., у зв`язку з чим на майно [PERSON] був накладений арешт та оголошено заборону на його відчудження. [PERSON] померла [INFO] , близьких родичів у неї не було, мешкала вона сама. Мати за життя розрахувалась з [PERSON] , і остання з 2013 р. ніяких претензій не заявляла. Позивач звернувся до виконавчої служби з заявою про зняття арешту з майна через неможливість оформити спадщину, в задоволенні якої було відмовлено з тих підстав, що він не є стороною виконавчого провадження. За позовом [PERSON] просить зняти арешт з нерухомого майна та оголошення заборони на його відчудження, накладені на підставі постанов державного виконавця від 05.12.2012 року та 11.12.2012 року у виконавчих провадженнях № [NUMBER] та № [NUMBER], виданих Шевченківським відділом ДВС м.Запоріжжя з квартири [ADDRESS] та з 19/50 частин житлового будинку [ADDRESS] , які належать на праві власності [PERSON] . Ухвалою від 08.01.2024 р. призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження на 15.02.2024 р. 15.02.2024 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 19.03.2024 р. Представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі та за відсутності позивача, позов підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача та третя особа у судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись у встановленому законом порядку, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, представник відповідача надав письмові пояснення по суті спору (а.с.29-30). Розгляд справи без участі учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. В силу ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію учасників судового процесу, суд вважає, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З наданих позивачем письмових доказів судом встановлено, що [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 25.06.2003 р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу за р.№ 1-178, є власником квартири [ADDRESS] (а.с.17, 18) та на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 14.05.2004 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Цекеєвою І.О. за р.№ 453, власником 19/50 часток житлового будинку [ADDRESS] (а.с.19). Згідно повідомлення Шевченківського ВДВС від 06.06.2022 р. № 17124/10 (а.с.16), проведеною перевіркою автоматизованої системи виконачого провадження встановлено, що на виконанні Шевченківського ВДВС перебували виконавчі провадження: № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа № 0827/203/11, виданого 20.11.2012 р. Шевченківським районним судом м.Запоріжжя, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судових витрат в розмірі 6501 грн.; № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа № 0827/203/11, виданого 20.11.2012 р. Шевченківським районним судом м.Запоріжжя, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації 6029 грн. Вищевказані виконавчі провадження відкриті постановами державного виконавця [PERSON] 05.12.2012 р. та 11.12.2012 р. відповідно. Постановами 27.05.2014 р. вищевказані виконавчі провадження закінчені на підставі п.3 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку зі смертю стягувача. За виконавчим провадженням № [NUMBER] залишок боргу 4446,37 грн. без урахування виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. Надати більш детальну інформацію не вбачається можливим, у зв`язку зі знищенням архіву виконавчих проваджень та номенклатурних справ по 2014 рік включно. На підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження ВП № [NUMBER], виданої 28.02.2013 р. головним державним виконавцем Шевченківського ВДВС Післегіною А.А., накладено арешт на майно [PERSON] в інтересах [PERSON] (а.с.19). [PERSON] померла [INFO] (а.с.9). [PERSON] померла [INFO] (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, та приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нарохою О.В. заведено спадкову справу № 73/2021 (а.с.12). Позивач є сином спадкодавця (а.с.6,7), який зазначає, що не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті матері через накладені на належне їй майно арешти. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 Постанови Пленуму ВССУ № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до частин першої, другої, третьої та четвертої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на момент вчинення процесуальної дії 11.12.2012 р.). Згідно із статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документу № 0827/203/11, виданого 20.11.2012 Шевченківським районним судом м.Запоріжжя про стягнення боргу з [PERSON] на користь [PERSON] , в якому постановою Шевченківського ВДВС у м.Запоріжжі було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] , є закінченим 27.05.2014 р., на підставі п.3 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження». Виходячи з того, що при завершенні виконавчого провадження не було скасовано обтяження у вигляді арешту майна [PERSON] , на теперішній час [PERSON] , як спадкоємець померлої, позбавлений можливості оформити свої права на нерухоме майно та отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину , суд приходить до висновку, що таке право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з нерухомого майна спадкодавця.

Outcome: approved