Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-25 00:00:00

29.12.2023 року [PERSON] звернувся в Хмільницький міськрайонний суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав у відношенні неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Також просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів (заробітку) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 29.12.2023 року і до досягнення дітьми повноліття. Позов мотивовано тим, що [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] . Під час спільного проживання з відповідачкою у них народилися спільні діти - [INFO] [PERSON] , [INFO] [PERSON] . Через непорозуміння, постійні сварки, різні погляди на сімейне життя позивач з відповідачкою, починаючи з 2017 року припинили спільне проживання, а 18 липня 2019 року [PERSON] подав позов до суду про розірвання шлюбу. Діти залишилися проживати з матір`ю. Проте це тривало не довго, адже вона байдуже ставилася до своїх батьківських обов`язків, залишала дітей самих дома, зловживала алкоголем, в її житті з`явились подруги та інші інтереси. Розуміючи, що ситуація, яка склалася є неприпустимою, позивач забрав дітей до себе, а відповідачка по справі не заперечувала. Разом з дітьми [PERSON] змінив місце проживання, діти почали відвідувати навчальний заклад КЗЗЗСО І-ІІІ ступенів села Лозова, Хмільницького району, Вінницької області. [PERSON] пішов до п`ятого класу, [PERSON] до четвертого класу. Оскільки на той час, [PERSON] познайомився зі своєю майбутньою дружиною [PERSON] , вони почали проживали разом. Між дітьми та [PERSON] склалися приязні відносини. [PERSON] збирала дітей вранці до школи, готувала їжу, прала одяг, я їй в цьому всьому допомагав, як міг. Біологічна мати дітьми не переймалася взагалі, до нах не приїздила, шкільним життям дітей не цікавилась, що підтверджується характеристиками виданими дирекцією навчального закладу села Лозна. У серпні 2020 року позивач разом з [PERSON] придбав будинок у с. Байківка, Хмільницького району, Вінницької області та разом з дітьми переїхав туди жити. [PERSON] і на той час не цікавилася життям дітей, не приїздила, дітей не відвідувала,. З 1 вересня 2021 року діти [PERSON] та [PERSON] почали відвідувати гімназію з дошкільним підрозділом с. Грушківці Іванівської сільської ради Вінницької області. 1 березня 2022 року [PERSON] офіційно зареєстрував шлюб з [PERSON] . На даний час вони проживають усі разом. Біологічна мати [PERSON] навчанням і вихованням доньки і сина не цікавиться, жодного разу не була в закладі освіти. Отже, викладені вище обставини свідчать про самоусунення [PERSON] від батьківських обов`язків. За таких обставин позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 08.01.2024 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідачці надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 13.02.2024 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Мариніч Г.В. Залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Виконавчий комітет Іванівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області як орган опіки та піклування. Зобов`язано третю особу надати суду висновок, щодо доцільності/недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні неповнолітніх дітей. Ухвалою суду від 01.03.2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 12.03.2024 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності та відсутності його представника, зазначаючи, що позовні вимоги пітримує та просить їх задовільнити. Щодо ухвалення у справі заочного судового рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена завчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не надала. Представник третьої особи - Виконавчий комітет Іванівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області як орган опіки та піклування в судове засідання не з`явився. Надали до судду заяву, в якій просять розглянути справу за відсутності представника. Зазначили, що позовні вимоги підтримують та вважають за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Органом опіки і піклування надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.06.2009 року, [PERSON] , народився [INFO] , його батьком є [PERSON] , матір"ю - [PERSON] (а.с. 8). Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.01.2011 року, [PERSON] , народилася [INFO] , їїбатьком є [PERSON] , матір"ю - [PERSON] (а.с. 9). Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 27.08.2019 року (справа № 149/1886/19), шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 01.2022 року, вбачається, що 01.03.2022 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка [PERSON] , дружини - [PERSON] . З довідки виконавчого комітету Іванівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області № 473 від 04.11.2022 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , його діти: дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] з серпня 2020 року по даний час проживають без реєстрації в житловому будинку в [ADDRESS] . Діти знаходяться на його утриманні та вихованні. [PERSON] характеризується з позитивної сторони, сільська рада компрометуючими матеріалами відносно [PERSON] не відає. Біологічна мати життям дітей не цікавиться, не приїздить, дітей не відвідує (а.с. 12). З довідки виконавчого комітету Іванівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області № 276 від 19.09.2023 року, вбачається, що до складу сім`ї [PERSON] , [INFO] , жителя по [ADDRESS] входять: дружина - [PERSON] , [INFO] , діти: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Діти: [PERSON] та [PERSON] знаходяться на утриманні батька (а.с.16). За місцем проживання та роботи [PERSON] характеризується позитивно (а.с.20 ). За місцем навчання діти [PERSON] та [PERSON] характеризуються позитивно (а.с.10-11, 13-14 ). Відповідно до висновку органу опіки та піклування - виконавчого комітету Іванівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області № 2 від 29.01.2024 року, позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , стосовно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є доцільним та буде відповідати інтересам дітей (а.с. 43, 58,74). Вирішуючи даний спір суд керується наступними нормами законодавства. Відповідно Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789 ХІІ) (далі - Конвенція) дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ч. 1 ст. 18 Конвенції). За змістом ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено судам, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини (стаття 166 СК України). Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей (ч.ч. 1, 4 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства"). Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Приймаючи до уваги встановлені обставини, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків щодо [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , знайшов своє підтвердження, оскільки судом встановлено, що вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їхнім навчанням, підготовкою до самостійного життя. Відповідачка тривалий час не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування; не спілкується за дітьми, навіть на свята; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про ухилення відповідачки від виховання дітей та свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов`язками. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини справи, а також висновок виконкому Іванівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та позбавлення [PERSON] , батьківських прав стосовно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , як виключної міри, спричиненої тривалим нехтуванням відповідачкою своїми батьківськими обов`язками. При цьому суд роз`яснює відповідачу зміст ч. 1 ст. 169 СК України, якою визначено, що мати, позбавлена батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Згідно з ст. ст. 180, 182 СК України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. ст. 180, 181 ч. 3, 183 ч. 1 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд, у відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у відповідача інших утриманців, а також те, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, що є істотною обставиною. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, судом встановлено підстави для задоволення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073,60 грн., а також на користь державного бюджету України з відповідачки підлягає стягнення судовий збір в сумі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved