Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

12.02.2024 до Ленінського районного суду м.Харкова звернувся адвокат Бондаренко В.В., який діє в інтересах позивача [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 17.09.1993 у Ленінському відділу РАГС м.Харкова, актовий запис №476, після розірвання шлюбу залишити позивачу шлюбне прізвище - « [PERSON] », судові витрати зі сплати судового збору стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.02.2024 справа надійшла в провадження судді Петрової Н.М. 15.02.2024 ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.15). В судове засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат Бондаренко В.В. не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, через канцелярію суду надали заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі, просили їх задовольнити та проводити розгляд справи за їх відсутності (а.с.23,28-29). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.30). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Сторони - [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 1993 року згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини, спільного господарства не ведуть, разом не проживають, подружжя наполягає на розірванні шлюбу, оскільки їх сім`я розпалася остаточно, відновлена бути не може, подальше спільне життя подружжя, примирення і збереження сім`ї неможливі, шлюб існує формально, його збереження суперечило б їх інтересам. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки. Зазначене конституційне положення знайшло свій подальший розвиток у Сімейному кодексі України, відповідно до ст. 21 якого, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Вжите в цій правовій нормі слово «союз» підкреслює законодавче визнання теорії договірної природи шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається ( ст. 24 СК України). Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ст.53 СК України). Відповідно до ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.110 СК України кожен із подружжя має право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу, тобто припинення шлюбних правовідносин. При цьому подальше збереження шлюбу в будь-якому випадку можливе лише на паритетних засадах - на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Судом встановлено, що відносини між подружжям фактично вже вичерпані, відновлювати сімейні стосунки сторони не бажають, категорично заперечують проти подальшого збереження сім`ї . За таких обставин позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Щодо залишення позивачу шлюбного прізвища, суд зазначає наступне. У відповідності до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином при розірванні шлюбу кожен із подружжя має право зберегти спільне прізвище або відновити дошлюбне. Це право може бути реалізоване лише у момент припинення шлюбу у разі його розірвання. Згідно з ч.8 ст.294 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час реєстрації, що розривається. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, позивач до реєстрації шлюбу мала прізвище « [PERSON] », а після реєстрації шлюбу обрала прізвище чоловіка « [PERSON] », тому суд приходить до висновку, що вона має право після розірвання шлюбу й надалі іменуватися цим прізвищем. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. При зверненні до суду позивачем понесено судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн. (а.с. 3). Таким чином, враховуючи положення ст.ст.133, 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі - 1211,20 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved