Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

У жовтні 2023 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житлом, а саме просить зобов`язати [PERSON] усунути створені для неї перешкоди у проживанні в квартирі [ADDRESS] , шляхом вселення її до вказаної квартири і передачі ключів від цього помешкання. Обґрунтування позовної заяви зводилися до того, що позивач з 12.04.2007 року зареєстрована в спірній квартирі, яка належить на праві власності [PERSON] . В квартирі була зареєстрована як колишня дружина відповідача, оскільки шлюб між сторонами розірвано у 2021 році. Позивач вказує, що зазначена квартира є єдиним помешканням позивача, вона не має іншого житлового приміщення, зазначає, що лише вона, з дня проживання у цій квартирі, несе витрати на її утримання, сплачує комунальні послуги, що підтверджується долученими до позовної заяви квитанціями про оплату комунальних платежів. При цьому, позивач зазначає, що відповідач змінив замки на вхідних дверях до квартири, тому на сьогодні вона вимушена проживати в орендованому помешканні. На думку позивача, відповідач, своїми протиправними діями, чинить їй перешкоди у користуванні житлом. Позивач та її представник у судому засіданні підтримали заявлені вимоги з підстав, наведених у позовній заяві, просили суд задовольнити вимоги. Наголошували на тому, що спірна квартира є єдиним житлом позивача. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, вказував що в спірній квартирі, яка належить йому одноосібно на праві власності, позивач не зареєстрована, зазначав що остання дійсно була вселена в квартиру, як член сім`ї, однак на даний час він перебуває у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою і його нічого не пов`язує з [PERSON] так як і її з квартирою [ADDRESS] . Суд, заслухавши думку позивача та її представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам наявним у справі, в їх сукупності встановив наступне. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 25.12.2000 року, свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.01.2007 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.02.2007 року [PERSON] є одноосібним власником квартири [ADDRESS] (а.с.35-37). Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України визначено засади захисту права власності: Держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 13 серпня 2002 року, при цьому рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30.07.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. За Інформацією про задеклароване /зареєстроване місце проживання особи відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб Оболонської РДА від 05.09.2023 року [PERSON] була зареєстрована в квартирі [ADDRESS] з 12.04.2007 року по 21.08.2023 року. В судовому засіданні встановлено та підтверджено сторонами, що 12.10.2021 року [PERSON] зареєстрував інший шлюб з [PERSON] . Згідно висновків Верховного Суду України у справі №6-158цс14 право користування житлом для членів сім`ї власника, може виникати та існувати лише за умови, якщо особа, членами сім`ї якої вони є, сама володіє правом власності на житло. За рішенням Конституційного суду України від 03.06.1999 року №5-рп/99- справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» даний термін застосовується відносно осіб, які пов`язані сімейними правами й обов`язками. Це можуть бути лише особи, які проживають однією сім`єю, пов`язані між собою особистими немайновими і (або) майновими правами й обов`язками. Допитаний в судовому засіданні [PERSON] , який є сином [PERSON] та [PERSON] підтвердив, що у останніх дійсно склались неприязні відносини, після створення нової сім`ї [PERSON] не підтримує будь-яких стосунків із [PERSON] . За твердженням [PERSON] у них з [PERSON] . склались неприязні відносини, що виключає можливість спільного проживання у одному помешканні, більше того з новою дружиною. Таким чином, судом встановлено та підтверджено позивачем, що вона не пов`язана з [PERSON] спільністю життя, сімейними правами та обов`язками. Відповідно до ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартири, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. З огляду на зазначене, [PERSON] хоч і була вселена у квартиру [ADDRESS] належну [PERSON] , як член його сім`ї, при цьому на даний час такою для останнього не являється. Із витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва від 23.08.2023 року вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані відповідач [PERSON] з 28.09.1978 року та його син [PERSON] з 06.03.2014 року. При цьому, станом на момент подачі позову та на час розгляду справи в квартирі [ADDRESS] [PERSON] зареєстрованою не значиться. Таким чином, у [PERSON] на час розгляду справи судом відсутній правовий зв`язок не лише з [PERSON] а й з квартирою [ADDRESS] . Доказів протилежного [PERSON] суду не надано. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Беручи до уваги вище наведене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що за таких обставин, позивач не має законних підстав для користування відповідною квартирою, які б були похідними від права власності на житло, пов`язані із реєстрацією місця проживання, або ж договірними відносинами з власником цієї квартири, а тому відсутні підстави стверджувати про порушення її права. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed