Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-28 00:00:00

28.02.2024 року представник заявника звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, заінтересована особа: Олександрівська селищна рада Краматорського району Донецької області. Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 29.02.2024 року відкрито провадження по справі, та призначено судове засідання. В обґрунтування заявлених вимог представник заявниці зазначив, що [INFO] в с. Олександрівна Краматорського району Донецької області, у віці 64 роки, в результаті тяжкої хвороби помер громадянин [PERSON] , 1959 року народження. Смерть спадкодавця була зареєстрована Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 20 листопада 2023 року, про що складено відповідний актовий запис за № 327. В зв`язку зі смертю спадкодавця на території Олександрівської селищної ради Краматорського району Донецької області відкрилася спадщина, яка складається з 1/3 частини двокімнатної квартири під [ADDRESS] . По своїй смерті спадкодавець заповіту не лишив. Заявниця стверджує, що вона, починаючи з червня місяця 2002 року і до моменту смерті спадкодавця проживала з ним однією сім`єю, без реєстрації шлюбу. Разом зі спадкодавцем вони зареєстровані та фактично мешкали за вказаною вище адресою. Спільних дітей зі спадкодавцем вони не мали, в іншому шлюбі не перебували, дітей спадкодавець також не мав, інших спадкоємців за законом, які б прийняли (чи мали б намір прийняти) зазначене вище спадкове майно після смерті спадкодавця немає. 23.02.2024 року заявниця звернулася до приватного нотаріуса Олександрівського і районного нотаріального округу Донецької області Левочка М.М. з відповідною заявою про прийняття спадщини, в результаті чого до Спадкового реєстру останнім були внесені відомості, про реєстрацію спадкової справи за № 29/2024 після смерті спадкодавця. При цьому, нотаріус письмово роз`яснив заявниці про необхідність подання в визначений законодавцем строк документів, що підтверджують ступінь родинних відносин зі спадкодавцем або її відношення до числа спадкоємців за законом з інших підстав, визначених чинним законодавством, якими є, в тому числі - рішення суду про встановлення юридичного факту і проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. В судовому засіданні представник заявниці заяву підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити, та надав пояснення, відповідно викладеним в позові. Зазначив, що факт проживання однією сім`єю необхідно встановити для заявниці з метою отримання спадщини після смерті [PERSON] . Представник заінтересованої особи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення заяви не заперечував (а.с.25-26). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Вислухавши пояснення заявниці, та її представника, свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] у смт Олександрівна Краматорського району Донецької області, у віці 64 роки, помер громадянин [PERSON] , [INFO] , актовий запис за № 327 (а.с.9). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.11.2006 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.11.2006 року, померлий [PERSON] , [INFO] та заявниця, є власниками по 1/3 частки квартири [ADDRESS] (а.с.11-12). За заявою заявниці була заведена спадкова справа № 29/2024 після смерті спадкодавця [PERSON] (а.с.14-15). На день смерті [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , були зареєстровані [PERSON] та заявниця (а.с.16). [INFO] померла [PERSON] , актовий запис № 18, яка зі слів сторони заявника, є матір`ю [PERSON] (а.с.10). У судовому засіданні факт того, що заявниця дійсно проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , починаючи з 2002 року і до теперішнього часу, підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , яка є сусідкою заявниці, і знає її давно, та свідок [PERSON] , яка зазначила, що її рідний брат [PERSON] мешкав разом із заявницею в її квартирі, вели спільне господарство. За прийняттям спадщини після смерті брата вона не зверталась і не збирається. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Положеннями п. 5 ч. 1 ст.315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Приписами ст. 3 СК України визначено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. За приписами ч. ч. 3, 4 ст. 4 СК України, кожна особа має право на проживання в сім`ї та на повагу до свого сімейного життя. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 23 квітня 2020 року по справі № 686/8440/16-ц. Разом з тим, при застосуванні наведених приписів чинного законодавства слід враховувати, що у повсякденному житті може скластися правова ситуація, коли жінка та чоловік не перебувають у шлюбі, однак, проживають разом, ведуть спільне господарство, ведуть спільний побут, набувають певних взаємних прав та обов`язків, притаманних сім`ї, ззовні такі відносини подібні до шлюбних Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Також ст. 12 Конвенції встановлено і право на шлюб. Згідно зі статтею 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Постановою Верховного Суду від 14 лютого 2018 року в справі 129/2115/15-ц визначено, що при застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь - якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Для визначення осіб такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Виходячи з аналізу вказаної норми СК України, сім`єю є соціальна група, яка складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв`язками з подружжям, кровних родичів, і здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей.Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Таким чином, при з`ясуванні наявності чи відсутності підстав вважати, що заявниці та [PERSON] проживали однією сім`єю, підлягають встановленню в сукупності такі факти, як спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Судом встановлено, що факт проживання однією сім`єю заявниці та [PERSON] , як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу має для заявниці юридичне значення, оскільки від нього залежить виникнення права на спадщину, встановити цей факт в позасудовому порядку вона не має можливості, зазначений факт підтверджується наведеними доказами по справі, поясненнями свідків, відсутності заперечення проти заяви зі сторони заінтересованої особи, тому заявлені вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України, судові витрати, понесені заявником у зв`язку з розглядом справи, належить віднести на її рахунок.

Outcome: approved