Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. 26 січня 2024 року [PERSON] (далі позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про визнання правочину дійсним та визнання права власності на майно, а саме: на нежиле приміщення, господарську будівлю газосклад, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . 2. Позов обґрунтований тим, що 20 вересня 2023 року позивачка купила нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення, господарську будівлю газосклад, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , яке до продажу належало продавцю [PERSON] . Про це 20.09.2023 між позивачкою та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна. За вищевказане нежиле приміщення позивачка заплатила продавцеві 102000 грн., про що отримала розписку від останнього та за актом прийому-передачі отримала нерухоме майно у власність. Під час підписання договору купівлі-продажу нерухомого майна нежилого приміщення, господарську будівлю газосклад між сторонами було досягнуто згоди відносно усіх істотних умов щодо купівлі продажу вказаного майна і з тими умовами добровільно погодились дві сторони, однак позивачка нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу нерухомого майна не може по тій причині, що [PERSON] ухиляється від нотаріального посвідчення правочину, оскільки вважає, що позивачка має доплатити йому ще гроші, оскільки все подорожчало і йому інший клієнт нібито пропонував більшу суму грошей. На підставі викладеного, позивачка просить визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати за нею право власності на нежиле приміщення, господарську будівлю газосклад, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . ІІ. Процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою суду від 31 січня 2024 року позовну заяву залишено без руху, позивачці надано строк на усунення недоліків. 4. Ухвалою суду від 16 лютого 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 04 березня 2024 року. 5. Ухвалою суду від 04 березня 2024 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду на 18 березня 2024 року. 6. У судове засідання сторони не з`явилися, через канцелярію суду подали письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Окрім того, відповідач в своїй заяві визнає обставини, вказані позивачем в позовній заяві, в тому числі факт отримання коштів за продане майно. 7. Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. 8. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 9. Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 22.07.2009 підтверджується, що [PERSON] є власником нежилого приміщення, господарської будівлі газоскладу, загальною площею 45,9 кв.м., що розташоване по [ADDRESS] , на підставі Рішення виконавчого комітету №6 від 16.01.2009. 10. Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23369850 від 22.07.2009 підтверджується, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 22.07.2009 на праві приватної власності належить нежиле приміщення, господарська будівля газосклад, що розташоване по [ADDRESS] . 11. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №366024606 від 15.02.2024 вбачається, що за [PERSON] дійсно зареєстровано право власності на нежиле приміщення, господарську будівлю газосклад, загальною площею 45,9 кв.м., що розташоване в [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 22.07.2009. 12. З повідомлення про результати огляду об`єкта нерухомого майна № 466/23 від 30.10.2023, складеного ФОП [PERSON] , вбачається, що станом на 30 жовтня 2023 року змін в плануванні та складі об`єкта нерухомого майна, а саме нежилого приміщення, господарської будівлі газоскладу, що розташоване по [ADDRESS] , не виявлено. З вищевикладеного можна зробити висновок, що власником зазначеного вище майна, а саме нежилого приміщення, господарської будівлі газоскладу, був відповідач [PERSON] , а тому мав право його продажу. 13. 20 вересня 2023 року між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нежилого приміщення, господарської будівлі газоскладу, загальною площею 45,9 кв.м., що розташоване по [ADDRESS] , за ціною 102000 грн. 14. Грошові кошти в сумі 102000 грн. продавець [PERSON] , отримав від покупця [PERSON] , про що надав письмову розписку від 20 вересня 2023 року. 15. Згідно з актом прийому-передачі до договору купівлі-продажу від 20.09.2023, зазначене вище майно, а саме: нежиле приміщення, господарська будівля газосклад, що розташоване по [ADDRESS] , було передано продавцем [PERSON] та прийнято покупцем [PERSON] . 16. Як вбачається із заяви позивачки [PERSON] від 10.10.2023, остання просить прибути відповідача [PERSON] в строк до 25 жовтня 2023 року в м. Шумськ з метою нотаріального посвідчення правочину. 17. Своєю заявою від 20.10.2023 продавець [PERSON] інформує покупця [PERSON] про те, що до нотаріуса прибути відмовляється, оскільки вважає, що покупець має доплатити йому ще кошти, так як він знайшов клієнта, який пропонує більшу суму коштів ніж покупець йому сплатила, тому що все подорожчало. 18. Згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] слідує, що 24 квітня 1977 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . 19. Своєю заявою від 20.09.2023 [PERSON] надає згоду та дозвіл своєму чоловіку [PERSON] на продаж нежилого приміщення, господарської будівлі газоскладу, що розташоване по [ADDRESS] . Зазначає, що всі необхідні документи з приводу купівлі-продажу вказаного майна чоловік буде укладати самостійно на свій розсуд. 20. Згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] слідує, що 20 жовтня 2018 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . 21. Своєю заявою від 20.09.2023 [PERSON] надає згоду та дозвіл своїй дружині [PERSON] на купівлю нежилого приміщення, господарської будівлі газоскладу, що розташоване по [ADDRESS] . Зазначає, що всі необхідні документи з приводу купівлі-продажу вказаного майна дружина буде укладати самостійно на свій розсуд. ІV. Оцінка Суду. 22. Вимогами ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 23. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 24. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 25. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 26. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 27. Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 28. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. 29. Відповідно до п.1 та п. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 30. У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. 31. Згідно ч. 1 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. 32. Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. 33. У частині 2 ст. 220 ЦК України зазначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Водночас, в силу ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Проте нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним, відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України. 34. Судом встановлено, що волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочин був спрямований на дійсне настання правових наслідків, що узгоджується з ч.3 ст. 203 ЦК України. 35. Правочин, укладений між сторонами, підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню, однак зміст договору не суперечить іншим вимогам закону та не порушує прав третіх осіб, які не є його сторонами. 36. Договір не може бути нотаріально посвідчений без участі відповідача, який ухиляється від нотаріального посвідчення угоди. У зв`язку з цим можливість для позивача посвідчити договір нотаріально втрачено і в інший спосіб, крім звернення до суду, позивач захистити свої права не має можливості. Враховуючи, крім вказаного вище, що позивачка всі свої зобов`язання виконала, користується придбаним майном, однак не може оформити право власності на майно з причин незалежних від неї, суд вважає, що договір слід вважати укладеним, а правочин дійсним. 37. Відповідно до ч.3 ст.334 ЦК право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. 38. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 39. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. 40. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 41. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З цих підстав, На підставі вищесказаного та

Outcome: approved