Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

ТОВ «Новий Колектор»\~звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилається на те, що 30 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Новий колектор», укладено договір факторингу №301121-1, згідно з яким на користь позивача відбулось відступлення прав вимоги за Кредитним договором на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким являється [PERSON] 31 березня 2021 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною даного договору. За умовами кредитного договору відповідачу надано кредит у розмірі 5900,00 грн з первинним строком кредитування 14 календарних днів з отримання за процентною ставкою «Економ»/«Стандарт». Ставка «Економ» фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ». В свою чергу ставка «Стандарт» фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ».\~Первинний період користування кредитом 14 днів з дня його надання, а черговий період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 5900 грн з первинним строком на 14 днів. В свою чергу відповідачка свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 04 січня 2024 року утворилась заборгованість у розмірі 17700 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту становить 5900 грн та заборгованість за відсотками 11800 грн, чим порушуються права та інтереси позивача. Водночас, згідно виписки (довідка субконто) відповідачем не здійснено жодних виплат, а отже нарахування відсотків було зупинено при досягненні обумовленої договором граничної суми у розмірі 11800,00 грн. Ухвалою судді від 09 лютого 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторін. Позивач у судове засідання не з?явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, при цьому в позовній заяві просить розглядати справу за відсутності представника позивача. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності та відзиву не подавала. За наведених обставин, відповідно до ч.1\~ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 31.03.2021 року між ТзОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір №31.03.2021-010000680 шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти). (а.с.13-14) Відповідно до умов даного кредитного договору позичальнику надається кредит на наступних умовах: сума кредиту 5900 грн., строк на який надається кредит 14 календарних днів, графік платежів сума кредиту 5900 гривень та проценти у розмірі 1652,00 гривень сплачуються до 14.04.2021 року. Пролонгація строку користування кредитом здійснюється позичальником шляхом сплати ним процентів за весь попередній строк користування кредитом, що надає право позичальнику повернути кредит в останній день пролонгованого строку зі сплатою процентів за цей пролонгований строк. Пролонгований строк дорівнює первинному строку та обраховується з дня сплати процентів, вказаний в цьому абзаці. Кількість пролонгацій не обмежена, однак право на пролонгацію втрачається, якщо в результаті пролонгації загальна сума процентів за договором досягне максимального розміру. Максимальний розмір процентів за договором становить 11800 грн, після досягнення якого проценти не нараховуються. Фіксована процентна ставка «Економ» - 2% за 1 день користування кредитом, застосовується протягом первинного та пролонгованого строків. Фіксована процентна ставка «Стандарт» - 2,5% за 1 день користування кредитом, застосовується після/в період закінчення первинного та пролонговано. Вказана заявка та пропозиція про укладення кредитного договору 31.03.2021 підписано [PERSON] (а.с.13-14, 28-29) Згідно карточки субконто (виписка) за 31.03.2021-04.01.2024 за договором №31.03.2021-010000680 контрагент « [PERSON] » 31.03.2021 була проведена бухгалтерська операція на суму 5900,00 грн. (дебет). (а.с.10-11) Відповідно до паспорту споживчого кредиту від 31.03.2021, який підписаний [PERSON] одноразовим ідентифікатором, останній надано фінансовий кредит в розмірі 5900 гривень, процентна ставка - 881,64 % річних, загальні витрати за кредитом 1652,00 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту - 17700 грн. (а.с.17-18) Також з витягу з Договору факторингу слідує, що 30.11.2021 між ТОВ «Новий колектор» та ТОВ «Споживчий центр» укладено договір факторингу №301121-1, відповідно до умов якого ТОВ «Споживчий центр» відступило за грошові кошти ТОВ «Новий колектор» право вимоги до боржників за кредитними договорами. (а.с.25-27) Згідно додатку 2 до Договору факторингу №301121-1 від 30.11.2021 ТОВ «Новий колектор» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №31.03.2021-010000680 на суму заборгованості - 17700,00 гривень, з яких 5900,00 грн. - основне зобов`язання; 11800,00 грн. -проценти. (а.с.9) Згідно довідки про розмір простроченої заборгованості за кредитним договором №31.03.2021-010000680 від 31.03.2021 заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Новий колектор» за період з 31.03.2021 по 04.04.2024 складає 17700,00 грн. (а.с.16) Окрім того, з матеріалів справи слідує що 30.11.2021 на адресу [PERSON] було направлено повідомлення про відступлення права вимоги за Договором факторингу №301121-1 від 30.11.2021, а також повідомлення про сплату заборгованості. (а.с.15) Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч. ч. 1, 2 ст.\~202\~ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст.\~628\~ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як вбачається з матеріалів справи 31.03.2021 року між ТзОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір №31.03.2021-010000680 шляхом підписання Заявки, пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) та Паспорт споживчого кредиту. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до положень частини 1\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно частини 2\~статті 1050\~ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1052 ЦК України\~у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Так, з матеріалів справи вбачається, що ТзОВ «Споживчий Центр» свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кошти у визначеному в договорі розмірі. При цьому, з позовної заяви судом встановлено, що 30.11.2021 між ТОВ "»Новий кредитор» та ТОВ «Споживчий центр» укладено договір факторингу № 301121-1, відповідно до якого позивач набув права вимоги до відповідача на суму заборгованості за кредитним договором №31.03.2021-010000608 від 31.03.2021. Так, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК та ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги та до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «... боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки Первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. При цьому, всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до ТОВ «Новий колектор» останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунок ТОВ «Новий колектор», ні попереднього кредитора. Так, розрахунком заборгованості підтверджується, що у відповідача наявна заборгованість в розмірі 17700,00 грн. Будь-яких відомостей та доказів на спростування наявної заборгованості чи наявності такої в іншому розмірі матеріали справи не містять. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконав, наявну заборгованість ні позивачу, ні попередньому кредитору в добровільному порядку не погасив, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 5\~ст.263 ЦПК України\~обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконав, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасив, відтак новий кредитор має право вимагати його виконання, що свідчить про порушення його прав. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Новий колектор» та стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором №31.03.2021-010000680 від 31.03.2021 в розмірі 17700,00 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту - 5900,00 грн. та за відсотками - 11800,00 грн. Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України стягує із відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 гривень. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: договір про надання правової допомоги №021023-1 від 02.10.2023, укладений між ТОВ «Новий колектор» та адвокатом Марченко Г.І., згідно якого вартість послуг адвоката становить 4000 грн за один пред`явлений позов (а.с.23-24); звіт про виконану роботу відповідно до Договору №021023-1 від 05.01.2024 (а.с.19); платіжна інструкція №649 від 15.01.2024, відповідно до яких ТОВ «Новий колектор» сплачено адвокату Марченко Г.І. грошові кошти в сумі 4000,00 грн. згідно дод. угоди №9 до договору №021023-1 від 02.10.2023 за позовом до [PERSON] (а.с.22) Таким чином, витрати за надану професійну правничу допомогу, які поніс позивач є реальними, доведеними, тобто є такими, що підтверджені належними доказами, а тому підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Відповідач щодо неспівмірності понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу не заявляв. Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог. Таким чином, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Новий Колектор» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн.

Outcome: approved