Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] стосовно її неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 13.03.2019 року вони з відповідачем розірвали шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу, відповідачка самоусунулася від своїх батьківських обов`язків, належним чином своїх дітей утримувати не бажає, а тому він подав позов до суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 17 травня 2023 року відповідач був зобов`язаний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дітей. На даний час за відповідачем наявний борг по сплаті аліментів в розмірі 20 000.00 грн. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом. 02 листопада 2023 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження та розгляд справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. 16 січня 2024 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоч про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заперечень щодо позову, заяв, клопотань та відзиву до суду не направила. Представник третьої особи Української міської ради Обухівського району Київської області, як органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, враховуючи інтереси позивача, даючи оцінку діям відповідача, суд вважає за можливе вирішити справу за відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів справи та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду . Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні . Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . 13.03.2019 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією рішення Обухівського районного суду Київської області від 13.03.2019 року. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 17.05.2023 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12 квітня 2023 року і до повноліття дітей. Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів заборгованість відповідача по виконавчому листу №372/1628/23 від 20.06.2023 року станом на 01.10.2023 року становить 26 908,00 грн. Висновком про доцільність позбавлення батьківських прав затвердженого рішенням виконавчого комітету Української міської ради від 30.01.2024 року №51 Українська міська рада Обухівського району Київської області як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] по відношенню до її дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1,2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. В абз. 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № З «про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною у обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України (абз. 1 п. 16 Постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 № 3). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини (дітей). Згідно ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З матеріалів справи суд вбачає, що відповідач ухиляється від виконання обов`язків по вихованню та утриманню дітей, що підтверджується зібраними у справі доказами. Українською міською радою Обухівського району Київської області надано висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню її неповнолітніх дітей, згідно якого орган опіки та піклування, діючи в інтересах дітей, вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Одночасно, суд зазначає, що відповідач не позбавлений права ініціювати питання поновлення батьківських прав згідно з ст. 169 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved