Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] через представника - адвоката Сєришеву О.С. звернулась з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа - Служба у справх дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на сімейне життя та цінності, втрачено почутті любові. Шлюб носить формальний характер, проживають окремо, шлюбно-сімейні відносини припинені, примирення неможливе, тому просить про розірвання шлюбу. Крім того, між позивачем та відповідачем присутній спір щодо місця проживання дитини, при цьому позивач завжди відповідально ставилась і ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків та приділяє значну увагу вихованню доньки та піклуванню про неї, яка проживає разом з нею з народження. На підставі вказаного та беручи до уваги той факт, що дитині [PERSON] створено належні умови для виховання та розвитку, позивач просить визначити місце проживання дитини разом з матір`ю. Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13.09.2023 позовну заяву передано на розгляд до Деснянського районного суду м.Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.10.2023 вказана цивільна справа розприділена судді [PERSON]. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 10.10.2023 відкрито провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва Лісовською О.В. від 23.10.2023 у задоволенні клопотання представника позивача про проведення судового розгляду справи у режимі відеоконференції - відмовлено. Відповідно до вимог ч. 11 ст. 33 ЦПК України справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута цим же суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, що унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених цим Кодексом. У відповідності до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.11.2023 цивільна справа підлягала новому автоматизованому розподілу у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] з посади судді та розподілена судді Саламон О.Б. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б від 10.11.2023 прийнято справу до свого провадження та постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 20.02.2024, внесенною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, при цьому позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просили про їх задоволення, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не подав, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Представник третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, при цьому до суду направили висновок щодо визначення місця проживання дитини разом з матір`ю та просили розглянути справу за відсутності представника служби. При винесенні рішення зауважили виходити з інтересів дитини. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 29 серпня 2018 році Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, а/з № 1931. Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Печерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 17.11.2021. Подружнє життя не склалось, причиною розірвання шлюбних відносин стало те, що шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть, при цьому зберегти сім`ю та відновити свої стосунки позивач не бажає. Згідно зі ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч.1 ст.24 СК України). Ч.ч. 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів сторін та їх дитини, тому є наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Щодо вимог позову про визначення місця проживання дитини, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю (позивачем). Згідно з відповіді,наданої ФОП [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , відвідує персональні тренування по плаванню в Першій школі плавання. Запис на тренування ініціювала мама [PERSON] , яка приводить на заняття та забирає. Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного хворого, наданого ТОВ «Сінгапурський медичний центр» від 06.07.2023, [PERSON] , [INFO] , на момент проведення огляду здорова, вакцинована по календарю щеплень, знаходиться на грудному вигодовуванні та прикормі. Крім того, довідкою від 05.07.2023 вих №В/2023/07/1750 підтверджується той факт, що позивач [PERSON] офіційно працевлаштована та отримує стабільний заробіток. За місцем роботи характеризується як кваліфікований фахівець, старанна, відповідальна, у керівництва компанії користується довірою, ввічлива, підтримує дружні стосунки з колегами, що підтверджується характеристикою з місця роботи. В п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12 червня 1998 року "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України" вказано, що при розгляді вимог про визначення порядку участі у вихованні дітей і спілкуванні з ними того з батьків, який проживає окремо від них, порядку спілкування діда й баби з онуками, якщо батьки не підкоряються рішенню органів опіки і піклування з цих питань, спорів між батьками про місце проживання дітей, вимог про відібрання батьками дітей в інших осіб, про позбавлення або поновлення батьківських прав та інших спорів, пов`язаних із вихованням дітей, обов`язковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні. Положеннями ст. 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно з Висновком №108/24-782 від 20.02.2024, Солом`янська РДА в м. Києві вважає за доцільне визначити місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, [PERSON] . Крім того, 14.11.2023 батько дитини, [PERSON] надав до служби заяву, де повідомив, що не заперечує щодо визначення місця проживання його доньки, [PERSON] , разом з матір`ю. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини і розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стаття 157 СК України передбачає, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Пунктами 1,2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. У відповідності до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу практики Європейського суду з прав людини встановлено, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Разом з тим, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Судом встановлено, що позивач має постійне місце роботи, отримує стабільний дохід та має постійне місце проживання. Зокрема відповідач звернувся до Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської РДА в м. Києві з письмовими поясненнями, згідно з якими не заперечував щодо визначення місця проживання дитини з позивачем. Враховуючи вказане, на підставі наведених правових норм, суд приходить до висновку про задоволення вимог позову та визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, [PERSON] . На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved