Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-31 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що судовим наказом, виданим Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.03.2019, з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 21.01.2021 та до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ було пред`явлено до виконання до Покровського відділу\~державної виконавчої\~служби у\~місті Кривому\~Розі Криворізького\~району Дніпропетровської\~області Південного\~міжрегіонального управління\~юстиції (м.\~Одеса) та державним виконавцем було відкрито виконавче провадження. Однак, відповідач з 01.11.2020 ухиляється від сплати аліментів без поважних причин, внаслідок чого утворилась заборгованість із виплати аліментів на утримання дитини в сумі 140\~478,10 грн. На підставі викладеного та з урахуванням положень ст.\~196\~СК України позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.11.2020 по 29.01.2021 у сумі 140\~478,10 грн. Ухвалою суду\~від 07\~лютого 2024\~року прийнято\~до розгляду\~позовну заяву\~та відкрито\~провадження у\~справі,\~розгляд справи\~постановлено проводити\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження з\~повідомленням (викликом)\~сторін. Ухвалою суду від 01 квітня 2024 року розгляд справи ухвалено проводити в заочному порядку. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач [PERSON] відповідно прохальної частини позову просить розглянути справу за її відсутності та відсутності її представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням, не повідомив причини неявки, відзиву не подав. Представник третьої особи - Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, не повідомив причини неявки. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи вимоги частин першої та третьої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає позовні вимоги доведеними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справ і, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 8, 9 копія рішення, а.с. 11 копія свідоцтва про народження, а.с. 10 копія свідоцтва про шлюб). Судовим наказом №211/312/19, виданим Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.03.2019, з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 21.01.2021 та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 12 копія постанови). Виконавчий лист було пред`явлено до виконання до Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) (а.с. 12 копія постанови, а.с. 13-15 інформація про виконавче провадження). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданого державним виконавцем Покровського відділу\~державної виконавчої\~служби у\~місті Кривому\~Розі Криворізького\~району Дніпропетровської\~області Південного\~міжрегіонального управління\~юстиції (м.\~Одеса) Окуневич І.П., заборгованість [PERSON] станом на 23.01.2024 у виконавчому провадженні №58810417 складає 145\~866,34 грн. (а.с. 16). Відповідно до ст. 71\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. За ст.\~195\~СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. При розрахунку заборгованості, суд бере до уваги розрахунок, виданий державним виконавцем Окуневич І.П. позивачеві, якою визначено, що розмір заборгованості [PERSON] за аліментами на утримання сина станом на 23.01.2024 складає 145\~866,34 грн. Суд враховує, що розрахунок від 23.01.2024, не оскаржувався сторонами в судовому порядку, в матеріалах справи відсутні докази на спростування цього боргу, провадження у справі відкрито 07.02.2024 та відповідач мав достатньо часу для подання доказів державному виконавцю щодо виконання рішення суду та внесення необхідних сум. Стаття 196\~СК України передбачає, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів виникає з часу набрання рішенням законної сили. Як роз`яснено у п. 22 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15.05.2006\~№3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена уст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи; на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Таким чином, виходячи зі змісту ст. 196 СК України, суд відповідно до вимог ст.\~214\~ЦПК України повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, не пов`язується з дотриманням державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до вимог ст.\~18\~ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами. Виходячи з наведеного, законодавець не ставить обов`язок по сплаті аліментів, у разі обізнаності платника аліментів про їх стягнення, в залежність від стягнення таких за виконавчим листом шляхом відрахування із заробітної плати чи іншого доходу, оскільки судові рішення, що набрали законної сили, підлягають обов`язковому виконанню. З матеріалів справи вбачається, що відповідач знав про судове рішення про стягнення аліментів, тому заборгованість із аліментів виникла з вини відповідача як особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, а тому позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно із ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У статті 196\~СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: р = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) +………. (An х 1% х Qn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць (сума аліментів які не були сплачені); Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць (сума аліментів які не були сплачені); Q2 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196\~СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму (постанова Верховного Суду України від 25.04.2018, справа №572/1762/15-ц). Перевіривши поданий суду розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, суд вважає, що розмір пені позивачем обраховано вірно. Ураховуючи викладене, з урахуванням положень ст. 196 СК України, суд доходить висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача пені за період прострочення сплати аліментів з 01.11.2020 по 29.01.2024 у сумі 140\~478,10 грн., що не перевищує 100 відсотків заборгованості, підлягає задоволенню. Суд знаходить, що згідно із вимогами ст.\~141\~ЦПК України та Закону України\~«Про судовий\~збір» з відповідача слід стягнути судовий збір, оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір в дохід держави у сумі 1\~073,60 грн. підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved