Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-01 00:00:00

Представник ТОВ «Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів»звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із позовом до [PERSON] про\~стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 26.03.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем був укладений кредитний договір № 198966427. 28.11.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених договором. 31.12.2020 року Додатковою угодою № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції. Відповідно до Реєстру боржників № 140 від 29.06.2021 року до договору факторингу № 28/1118-01 до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 198966427. 20.10.2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов укладеного договору ТОВ «Таліон плюс» передало позивачу право вимоги також за кредитним договором № 198966427. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 року до договору факторингу № 20102022 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 23\~392, 72 грн., з яких 6\~499, 26 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 16\~893, 46 грн. - сума заборгованості за відсотками. Згідно з умовами кредитного договору відповідач зобов`язувався вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку визначеному договором. Однак, всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора. На підставі викладеного просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № 198966427 в розмірі 23\~392, 72 грн. з яких: 6\~499, 26 грн. сума заборгованості по основному боргу, 16\~893, 46 грн. сума заборгованості по відсоткам, а також понесені судові витрати. До Вишгородського районного суду Київської області на підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10.11.2023 року за підсудністю надійшла дана справа. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 19.12.2023 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив суд розглянути справу за відсутності представника позивача, проти заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує. Відповідач до суду не з`явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, про що свідчать поштові повідомлення, які знаходяться у матеріалах справи, заяви про розгляд справи за його відсутність до суду не надходила, не скористався своїм правом та не надав суду відзив на позовну заяву і всі письмові докази, а тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено,\~що 26.03.2021\~року між\~ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» та\~ [PERSON] \~було укладено\~договір №\~198966427. Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону [PERSON] . Відповідно до п.п. 1.1. за цим договором кредитодавецъ зобов`язується надати позичальникові Кредит на суму 2100 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога». 28.03.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору № 198966427 від 26.03.2021 року, згідно якої сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 1500,00 грн. з 28.03.2021 року на строк дії договору № 198966427 від 26.03.2021 року на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти надані у кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах договору. Окрім того, сторони домовилися викласти Графік розрахунків в новій редакції (додаток № 1 до цієї додаткової угоди) та відобразити у Графіку розрахунків єдиний порядок сплати непогашеної суми кредиту, збільшеної на суму, зазначену в п. 1 додаткової угоди. Всі інші умови договору, не змінені цією додатковою угодою, залишаються чинними і сторони підтверджують свої зобов`язання щодо їх виконання. Крім того,\~31.03.2021\~року,\~03.04.2021\~року,\~04.04.2021\~року,\~05.04.2021\~року між\~ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» та\~ [PERSON] \~було укладено\~додаткові угоди\~до договору\~№ 198966427\~від 26.03.2021\~року,\~згідно яких\~сторони домовилися\~збільшити суму\~кредиту на\~суму 1500,00\~грн.\~з 31.03.2021\~року на\~строк дії\~договору №\~198966427\~від 26.03.2021\~року,\~на суму\~500,00\~грн.\~з 03.04.2021\~року на\~строк дії\~договору №\~198966427\~від 26.03.2021\~року,\~на суму\~400,00\~грн.\~з 04.04.2021\~року на\~строк дії\~договору №\~198966427\~від 26.03.2021\~року, на суму 500,00 грн. з 05.04.2021 року на строк дії договору № 198966427 від 26.03.2021 року на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти надані у кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах договору. Відповідно до Додаткової угоди № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» сторони дійшли згоди викласти текст договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року у новій редакції, згідно до змісту п. 2.1 якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 20102022. Згідно із п. 2.1 вказаного договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. У витязі з реєстру прав вимоги № 2 до договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року, за боржником [PERSON] рахується заборгованість за кредитним договором № 198966427 у загальній сумі 23\~392, 72 грн.: 6\~499, 26 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 16\~893, 46 грн. - сума заборгованості за відсотками. В матеріалах справи також містять розрахунок заборгованості за кредитним договором № 198966427 від 26.03.2021 року за період з 06.03.2023 року по 31.08.2023 року підписаний ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Згідно із ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. За вимогами ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Аналіз вказаних норм свідчить, що істотними умовами кредитного договору є розмір кредиту, порядок його повернення, розмір та порядок сплати процентів за користування кредитом. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно із ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 513 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст.517 ЦК України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст. 1077 ЦК України). Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.ч.1, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно із ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Так, звертаючись до суду із даним позовом представник позивача посилався на те, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено кредитний договір № 198966427. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало ТОВ «Таліон Плюс» своє право вимоги до відповідача за кредитним договором № 198966427, а він у свою чергу передав вказане право позивачу. Однак, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, представником позивача не було надано суду доказів переходу прав вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» щодо боржника [PERSON] . Так відповідний договір факторингу укладений 28.11.2018 року та додаткова угода № 26 від 31.12.2020 року, на які посилається сторона позивача, як на підставу переходу права вимоги, за своєю природою виникнення укладені раніше від дати укладання кредитного договору № 198966427 з відповідачем, зокрема 26.03.2021 року. Також, матеріали справи не містять Реєстру боржників № 140 від 29.06.2021 року, на який йде посилання у позовній заяві. Таким чином, суд дійшов висновку, що на момент укладення договору факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, у Клієнта як сторони договору не існувало ні право наявної, ні право уявної вимоги до [PERSON] . В той же час, матеріали справи і не містять доказу про надання ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитних коштів [PERSON] . Крім того, суд не бере до уваги витяг з реєстру боржників № 2 від 06.03.2023 року до договору факторингу № 20102022, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», оскільки зазначений документ не містить обов`язкових реквізитів, зокрема підписів та печаток обох сторін. Судом також враховується, що договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Зазначена послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану фактором фінансову послугу. Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 03.09.2019 у справі № 910/14255/18. При цьому, матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту переходу прав вимоги від клієнта до фактора за вказаними договорами факторингу, зокрема, відповідні платіжні доручення в матеріалах справи відсутні. Відтак, відсутність в матеріалах справи первинних документів позбавляє суд можливості перевірити факт відступлення прав вимоги за договорами факторингу. Також суд зазначає, що доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості не може бути підтвердженням існування заборгованості відповідача, оскільки розрахунок здійснений позивачем, а не первісним кредитором, він не є первинним документом та не відповідає вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а також вимогам Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ № 75 від 04.07.2018. Інших належних та допустимих доказів на противагу зазначених висновків суду позивачем не надано та в ході судового розгляду не встановлено. Враховуючи викладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність та взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними, а тому задоволенню не підлягають. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то вимога позивача про стягнення з відповідача судових витрат також не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed