Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-28 00:00:00

Представник позивача Кудіна А.В. 29.01.2024 звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира в інтересах ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №2613837 від 24.11.2021 в сумі - 25423,33 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає наступне, що 24.11.2021 між ТОВ "Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №2613837. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб.телефону відповідача, про що свідчить п.11 договору, адреса, реквізити та підпис. 19.07.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу №19072023, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права Вимоги, а ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права Вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно п. 1.2 договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до Фактора прав Вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості та набуває відповідні права Вимог. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 19.07.2023 до Договору факторингу №19072023 від 19.07.2023, ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 25423,33 грн., з яких: - 6999,99 грн. заборгованість за основною сумою боргу; - 18423,34 грн. заборгованість за процентами. Представник позивача просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №19072023 від 19.07.2023 року у розмірі 25423,33 грн. Ухвалою суду 30.01.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання 29.03.2024 не з`явився. Так ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та її додатками направлено відповідачу за адресою місця реєстрації: [ADDRESS] . Проте, 23.02.2024 до суду повернувся конверт з відправленням, згідно довідки Укрпошти причина невручення: "адресат відсутній за вказаною адресою". Судове засідання відкладено на 29.03.2024, повторно направлено повістку-повідомлення відповідачу за адресою місця реєстрації: [ADDRESS] . Проте, 27.03.2024 до суду повернувся конверт з відправленням, згідно довідки Укрпошти причина невручення: "адресат відсутній за вказаною адресою". У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 760/25978/13-ц/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні Суд вважає, що наявних у справі матеріалів у цій справі, достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, та не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ч.1ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд встановив наступні обставини та відповідно них визначив правовідносини, що склалися між сторонами 24.11.2021 між ТОВ "Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №2613837 на - 7000,00 грн, строком на 360 днів (п.1.3 Договору) Також сторони п.1.4 Договору погодили тип процентної ставки - фіксована . Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день (п. 1.4.1 Договору) та застосовується : -у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 Договору, якщо не виконані умови застосування сниженої процентної ставки; -у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Клієнта відповідно до п.4.1 Договору Знижена процентна ставка становить 1,00% в день ( п.1.4.1 Договору) та застосовується відповідно до певних умов Якщо Клієнт до 24.12.2021 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти сумі не менше суми першого платежу, визначеного Графі _ платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, зв`язку чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Клієнт розуміє та погоджується, що застосування стандартної процентної ставки без знижки не можна вважати зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати бік погіршення для Клієнта, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки, можливість отримання індивідуальної знижки забезпечена для Клієнта лише як для учасника Програми лояльності та лише за умови виконання вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Якщо Клієнт учасником Програми лояльності - розмір зниженої процентної ставки, зазначений Договорі, має значення, що меншим за розмір стандартної процентної ставки, зазначено' Договорі. Якщо Клієнт не учасником Програми лояльності, розмір зниженої процентної ставки дорівнює розміру стандартної процентної ставки, зв`язку чим цей підпункт Договору носить технічний характер та не має юридичного змісту для Клієнта. 1.5.Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укл Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: - за стандартною ставкою 13458,45% річних (1.5.1 Договору). - за зниженою ставкою 13458,45% річних (1.5.2 Договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає - за стандартною ставкою 57148,00 грн (1.6.1 Договору). - за зниженою ставкою 55058,50 грн.(1.6.2 Договору). Крім того сторони погодили, що Кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту 1******9556 або іншої платіжної картки Клієнта, реквізити якої надані Клієнтом Товариству з метою отримання кредиту. Сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення цього Договору. У випадку, якщо Товариство здійснює перерахунок коштів не у день укладання Договору, а у наступні календарні дні, Графік платежів підлягає коригуванню шляхом зміщення дати повернення кредиту, враховуючи строк кредиту (кількість днів), заначений в п.1.3 Договору, відлік якого в даному випадку починається з моменту надання коштів. Новий Графік платежів розміщується Товариством в Особистому кабінеті. Кредитний договір №2613837 підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором К51824.11.2021 [PERSON] (а.с. 11) В паспорті споживчого кредитування вказано, що кредит надається в сумі 7000,00 грн строком на 360 днів під фіксовану ставку 1,99% в день, що становить 726,35% річних. (а.с. 13-14) 19.07.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу №19072023, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права Вимоги, а ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права Вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно п. 1.2 договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до Фактора прав Вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості та набуває відповідні права Вимог. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 19.07.2023 до Договору факторингу №19072023 від 19.07.2023, ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 25423,33 грн., з яких: - 6999,99 грн. заборгованість за основною сумою боргу; - 18423,34 грн. заборгованість за процентами. Таким чином судом встановлено, що позивач вважає, що існують зобов`язальні цивільно-правові відносини, що регулюються нормами ЦК України Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного. Положеннями частин 1, 3 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч.1 ст.633 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п.4 ч.2 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами,визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно п.6 ч.1 ст.3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч.3 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Згідно ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч.8 ст.11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Правовий висновок щодо правомірності укладення кредитного договору шляхом підписання електронним цифровим підписом викладений у постанові Верховного Суду від 12.01.2021, справа №524/5556/19 (провадження №61-16243св20). До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі №404/502/18 (провадження №61-8449св19) та від 09.09.2020 у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св20). З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що договір про надання споживчого кредиту №2613837 від 24 листопада 2021 року був укладений між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] з дотриманням вимог законодавства, підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, та при його укладенні погоджено всі істотні умови кредитування. Отже суд відхиляє доводи представника відповідача щодо неукладення кредитного договору. Натомість, суд наголошує на тому, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, - повинні бути виключно належними та допустимими. Так, ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.81 ЦПК України. Суд же тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Так, відповідно з урахуванням статей 526, 527, 530 ЦК України, має бути доведеним надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості за кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Суду не надано жодного доказу, що свідчив би про факт отримання [PERSON] грошових коштів в сумі 7000,00 грн від ТОВ "Лінеура Україна" на виконання умов договору №2613837 від 24.11.2021. Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання коштів, а отже не є належним доказом існування боргу [PERSON] за договором №2613837 від 24.11.2021. Оскільки належних та допустимих доказів отримання коштів відповідачем за договором №2613837 від 24.11.2021 суду не надано, то відповідно і позивач недовів, що набув права вимоги до відповідача. Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити через недоведеність, що не перешкоджає повторно звернутися до суду, за наявності інших доказів. Згідно до ч.1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позивач сплатив судовий збір при подачі позову і йому в задоволенні позову відмовлено, то відповідно такі судові витрати позивачу не відшкодовуються та покладаються на позивача.

Outcome: dismissed