Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-21 00:00:00

У лютому 2023 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Свої вимоги мотивував тим, що 29 січня 2021 року в м. Києві по вул. Лобановського, 115 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Toyota Sequoia» державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «AUDI SQ5» державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 24 лютого 2021 року [PERSON] визнано винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді. Постанова набрала законної сили. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СК «Еталон» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР1014042. Він звернувся до ПрАТ «СК «Еталон» та надав всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування. ПрАТ «СК «Еталон» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 127400 гривень. У подальшому ним було подано позов про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 29 грудня 2021 року стягнуто з [PERSON] на його користь 306745 гривень 89 копійок різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, три проценти річних у сумі 3126 гривень 29 копійок, інфляційні витрати у розмірі 15337 гривень 29 копійок, витрати на виготовлення висновку експерта в сумі 4000 гривень, витрати на правничу допомогу в розмірі 12500 гривень та судовий збір у розмірі 3253 гривні. Загальна сума заборгованості відповідача за рішенням суду становила 344962 гривні 47 копійок. Рішення суду набрало законної сили 23 січня 2022 року. Разом з тим, відповідачем була здійснена виплата заборгованості лише 10 листопада 2022 року в порядку примусового виконання рішення суду приватним виконавцем Жаботинським І.В. Таким чином, відповідачем фактично виконано свої зобов`язання з порушенням строку, прострочивши виконання на 290 днів, а саме за період з 24 січня 2022 року по 09 листопада 2022 року. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача три проценти річних у розмірі 8222 гривні 39 копійок та інфляційні втрати у сумі 80193 гривні 51 копійки за період з 24 січня 2022 року по 09 листопада 2022 року. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 01 березня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відповідач копію позову з додатками отримав, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 29 січня 2021 року в м. Києві по вул. Лобановського, 115 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Toyota Sequoia» державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «AUDI SQ5» державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 24 лютого 2021 року [PERSON] визнано винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді. Постанова набрала законної сили. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СК «Еталон» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР1014042. Позивач звернувся до ПрАТ «СК «Еталон» та надав всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування. ПрАТ «СК «Еталон» здійснило виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 127400 гривень. У подальшому [PERSON] було подано позов про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 29 грудня 2021 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 306745 гривень 89 копійок різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, три проценти річних у сумі 3126 гривень 29 копійок, інфляційні витрати у розмірі 15337 гривень 29 копійок, витрати на виготовлення висновку експерта в сумі 4000 гривень, витрати на правничу допомогу в розмірі 12500 гривень та судовий збір у розмірі 3253 гривні. Загальна сума заборгованості відповідача за рішенням суду становила 344962 гривні 47 копійок. Рішення суду набрало законної сили 23 січня 2022 року. На виконання зазначеного рішення суду приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Жаботинським І.В. було відкрито шість виконавчих проваджень. На виконання рішення суду відповідачем була здійснена виплата заборгованості 10 листопада 2022 року, що підтверджується банківською випискою по рахунку позивача. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача три проценти річних у розмірі 8222 гривні 39 копійок та інфляційні втрати у сумі 80193 гривні 51 копійки за період з 24 січня 2022 року по 09 листопада 2022 року. Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У разі невиконання рішення суду, у кредитора виникає право стягнути суми, передбачені договором, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Вбачається, що на виконання рішення суду відповідачем на користь позивача була здійснена виплата заборгованості 10 листопада 2022 року. За таких обставин, період прострочення виконання зобов`язання за рішенням суду становить з 24 січня 2022 року по 09 листопада 2022 року. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З позову вбачається, що загальна сума заборгованості за рішенням суду 344962 гривні 47 копійок. Отже, сума трьох процентів річних за цей період складає 8222 гривні 39 копійок (344962,47 х 0,03 = 10348,87 : 365 = 28,35 х 290 = 8222,39). Інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 344962 гривні 47 копійок за цей період становить 80193 гривні 51 копійки. Розрахунок трьох процентів річних та інфляційного збільшення суми боргу наданий позивачем та відповідає вимогам закону. Відповідач доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості суду не подав. Таким чином, стягненню з відповідача підлягають нараховані три проценти річних у сумі 8222 гривні 39 копійок та інфляційні втрати в розмірі 80193 гривні 51 копійки. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 1073 гривні 60 копійок судового збору. Позивач також просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази. 05 грудня 2022 року між [PERSON] та адвокатом Олексієнком М.М. укладено договір про надання професійної правничої допомоги № 05/12/22-ЦС. Крім того, у матеріалах справи міститься додаткова угода № 1 від 05 грудня 2022 року, платіжна інструкція від 05 грудня 2022 року на суму 12500 гривень (призначення платежу - професійна правнича допомога по договору від 05 грудня 2022 року) та ордер від [PERSON] на адвоката Олексієнка М.М. Вбачається, що позивачем не надано суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, як це передбачено статтею 137 ЦПК України. Крім того, наданий позивачем договір про надання професійної правничої допомоги № 05/12/22-ЦС та додаткова угода № 1 від 05 грудня 2022 року сторонами договору не підписані. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 гривень.

Outcome: approved