Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

13 березня 2024 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вказаним позовом, в якому просив скасувати у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження № 5607298, накладене на підставі постанови АЕ 606485 від 05.09.2007 року, винесеної ВДВС Миргородського МРУЮ, зареєстрованого 05.09.2007 Першою Миргородською державною нотаріальною конторою та зняти арешт з 1/3 частини квартири [ADDRESS] , що належить [PERSON] , [INFO] , рнокпп [NUMBER] . В обґрунтування позовної заяви вказував, що відповідно до довідки Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 05.02.2024 за № 9536 накладено арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 5607298, який зареєстровано 05.09.2007 Першою Миргородською державною нотаріальною конторою, де власником вказано [PERSON] , [INFO] . Зважаючи на вищевикладене позивач змушений звернутись до суду. Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14.03.2024 відкрито провадження по вищезазначеній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити (а.с. 28). Представник відповідача Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи (а.с. 26). В зв?язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Оскільки право позивача на розпорядження своїм майном є порушеним, воно підлягає захисту у судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно свідоцтва на право власності на житло від 20.11.2000 виданого Бюро по приватизації згідно з розпорядженням (наказом) № 4191 від 20.11.2000 право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частині за кожним (а.с. 12-17). Відповідно до повідомлення Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного управління Міністерства юстиції від 05.02.2024 за № 9536 станом на 05.02.2024 виконавчі документи, про стягнення боргів з [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] на виконанні у Миргородському ВДВС не перебувають. Однак, згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, наявний запис про арешт 1/3 частини квартири [ADDRESS] , а саме: тип обтяження арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження 5607298; зареєстровано: 05.09.2007 15:46:54 за 5607298 реєстратором Перша Миргородська державна нотаріальна контора, 37600 Полтавська область, м. Миргород, вул. Гоголя, 165; підстава обтяження - постанова АЕ № 606485 від 05.09.2007, винесена ВДВС Миргородського МРУЮ; об`єкт обтяження: квартира, 1/3 частина, адреса [ADDRESS] ; власник [PERSON] , [INFO] (а.с. 18-19). Згідно постанови державного виконавця ВДВС Миргородського МРУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АЕ № 606485 від 05.09.2007 накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] , [INFO] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , ідентифікаційні дані якого не збігаються з анкетними даними позивача - [PERSON] , [INFO] (а.с. 6-8, 22). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст. 41 Конституції, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом. Положеннями ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватися своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь які угоди, відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб. Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно з ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Враховуючи зазначені положення чинного законодавства, які регулюють даний вид правовідносин, суд вважає, що наявні обтяження у вигляді арешту накладеного на нерухоме майно порушує права позивача на розпорядження своїм майном, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», так як він є особою з інвалідністю ІІ групи (а.с. 23). Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог що зумовлює стягнення з Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь держави 1211 гривень 20 копійок судового збору.

Outcome: approved