Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-20 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» у вересні 2023 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтуванням позову позивач зазначає, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 25.09.2013 року. 14\~\~червня 2018 року відбулася державна\~реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з\~Публічного акціонерного\~товариства комерційний банк «Приватбанк» (скорочена назва ПАТ\~КБ «Приватбанк») на Акціонерне товариство комерційний\~банк «Приватбанк» скорочена\~назва АТ КБ «Приватбанк»). Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив,\~\~що підписана\~заява разом «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між\~нею та банком договір\~ про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Відповідачу було\~відкрито кредитний\~рахунок,\~для\~користування кредитним\~рахунком\~відповідач отримав\~кредитну\~картку.\~У\~подальшому розмір\~кредитного ліміту\~збільшився до\~63\~030,00\~грн.\~АТ\~КБ\~«Приватбанк» свої\~зобов`язання\~за договором\~виконав\~у повному\~обсязі,\~а\~саме\~надав відповідачу\~можливість розпоряджатись\~кредитними\~коштами\~на умовах\~передбачених\~договором та\~в межах\~встановленого\~кредитного ліміту.\~Відповідач\~зобов`язався\~повернути\~витрачену частину\~кредитного ліміту\~відповідно до\~умов договору.\~Однак,\~ [PERSON] взяті на\~себе\~зобов`язання\~за кредитним\~договором належним\~чином\~не виконував,\~внаслідок\~чого,\~станом на\~17.07.2023\~рік\~має\~заборгованість\~у розмірі\~77\~068,46\~грн.,\~з\~яких:\~63\~046,78 грн.\~-\~заборгованість за\~кредитом,\~14\~021,68\~грн.\~ заборгованість\~за відсотками\~за користування\~кредитом,\~0,00\~грн.\~-\~заборгованість за\~комісією;\~0,00\~грн -\~пеня за\~несвоєчасність виконання\~зобов`язань\~за договором.\~Просив стягнути\~з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 25.09.2013 р. в розмірі 77\~068,46\~грн.,\~станом на\~17.07.2023\~рік,\~яка складається\~з наступного:\~63\~046,78 грн. - заборгованості за кредитом, 14 021,68 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 0,00 грн. заборгованості за комісією; 0,00 грн - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.09.2023 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача Кіріченко В.М., що діє на підставі довіреності, у позовній заяві позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу у його відсутність та не заперечував проти винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним\~чином відповідно до вимог п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, ч. 8 ст. 128 ЦПК України,\~що підтверджується\~судовим повідомленням,\~яке повернулось\~з відміткою відділення поштового зв`язку «Укрпошта»: «за закінченням терміну зберігання». Крім того, виклик до суду відповідача було здійснено шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно приписів ч. 11\~ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, тому він вважається повідомленим \~належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Відповідач причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, відзову на позов чи заперечень проти позову до суду від відповідача не надійшло. Суд, у зв`язку з вищевикладеним, зазначає, що\~стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною\~Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Суд, враховуючи ту обставину, що позивачу та відповідачу були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду вказаної цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідним ухвалити відповідне рішення. На підставі ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, приходить наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Згідно статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частиною 2 статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). З положень ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Згідно ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 610\~ЦК\~України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.\~612\~ЦК\~України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень ст.\~611\~ЦК\~України за порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що відповідач 25.09.2013\~року підписав\~заяву\~№\~б/н,\~відповідно до якої відповідачу було відкрито кредитний рахунок із встановленням початкового кредитного ліміт, для користування яким відповідач отримав кредитну картку. У подальшому, кредитний ліміт збільшився до 63\~030,00 грн. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач зобов`язався повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами у строки та в порядку, встановлених кредитним договором. З наданої\~позивачем\~Довідки\~банку встановлено, що відповідачу видавались наступні картки: 25.09.2013 - картка «Універсальна» № [NUMBER] терміном дії 07/17; 24.04.2017 - картка «Універсальна» № [NUMBER] терміном дії до 04/21; 08.05.2017 картка «Універсальна GOLD»\~№ [NUMBER] терміном дії до 09/21; 28.08.2021 - картка «Універсальна GOLD»\~№ [NUMBER] терміном дії до 09/25. Згідно із довідкою про зміну умов кредитування, старт кредитного карткового рахунку №5168755331789616 почався 25.09.2013 та 07.07.2017 було встановлено кредитний ліміт в розмірі 1600,00 грн., який в подальшому неодноразового збільшувався та зменшувався, і станом на 26.12.2022 рік становить 0,00 грн. Позивачем додано\~до\~позову\~Анкету-заяву\~про приєднання\~до умов\~та правил\~надання банківських\~послуг у\~ПриватБанку датовану\~25.09.2013\~яка містить\~дані,\~контактну інформацію\~та підпис\~відповідача\~ [PERSON] а також\~підтвердження,\~що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, що ознайомився і згоден з ними. А також зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами викладеними на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. На підтвердження умов кредитування, АТ КБ «ПриватБанк»\~також надав суду три Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг датовані їх підписанням 28.08.2021, копію Паспорта споживчого кредиту датованого його підписанням 28.08.2021, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт ««Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»», Виписку за договором б/н за період з 25.09.2013 по 21.07.2023 р. (далі Банківська виписка), Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Розрахунок заборгованості. Отже, судом встановлено, матеріалами справи підтверджено існування договірних відносин між сторонами. Згідно наданого стороною позивача розрахунку заборгованості, станом на 17.07.2023 рік відповідач має заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 25.09.2013 р. в загальному розмірі 77\~068,46\~грн.,\~яка\~складається з\~наступного:\~63\~046,78 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 14 021,68 грн. заборгованості за простроченими відсотками, 0,00 грн. заборгованості за комісією; 0,00 грн - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. При цьому,\~з Банківської\~виписки встановлено,\~що Банк свої\~зобов`язання\~виконав\~в\~повному обсязі,\~а саме:\~надав відповідачу\~\~можливість розпоряджатись\~кредитними коштами\~в межах\~встановленого кредитного\~ліміту та\~позичальник використовував\~отримані кредитні\~кошти,\~шляхом\~здійснення покупок,\~переказів у\~безготівковій формі,\~зняття готівки,\~тощо,\~а отже,\~на підставі ч. 2 ст.\~530\~ЦК України АТ КБ «ПриватБанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Вказана позиція цілком узгоджується з позицією Великої палати Верховного Суду України, викладеної у постанові від 03.07.2019 р. (провадження 14-131цс19). Зважаючи на викладені обставини, суд дійшов висновку про доведення позивачем факту отримання відповідачем кредитних коштів від позивача, користування вказаними коштами та наявність непогашеної заборгованості за тілом кредиту у розмірі 63\~046,78 грн., а отже в цій частині вимоги позову підлягають задоволенню. Крім того, Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, крім тіла кредиту, просить стягнути з відповідача заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 14\~021,68 грн. В обґрунтування вказаних вимог в цій частині, позивач, посилається на Заяви позичальника, Паспорт споживчого кредиту, Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Витяг з «Тарифів», у тому числі тих які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, як невід`ємні частини кредитного договору. Дійсно, додані позивачем на підтвердження позовних вимог: Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт ««Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, визначають, у тому числі: обов`язковий щомісячний платіж, процентну ставку, розмір пені, комісії, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін. Проте, сама Анкета-заява датована 25.09.2013 не містять таких відомостей, у тому числі: виду картки, розміру обов`язкового щомісячного платежу, процентної ставки, розміру пені, комісії, тощо. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими, доданими позивачем до матеріалів позову, Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт ««Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»», Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідач ознайомився і погодився з ними, підписуючи 25.09.2013 анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку. Пред`являючи вимоги про погашення кредиту, Банк просить стягнути складові його повної вартості, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення відсотків, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, Витягом з «Тарифів», Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку розміщених на сайті: www.privatbank.ua, про що зазначено в анкеті-заяві як невід`ємні частини спірного договору. Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з умов та правил надання банківських послуг», «Тарифи», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи 25.09.2013 року Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, банку, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження № 6-16цс15), що не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. А отже, суд вважає недоведеними посилання позивача на те, що «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, щодо умов кредитування, складає між відповідачем та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Також, суд не вбачає підстав для врахування і відомостей зазначених у доданих позивачем до матеріалів позову: три Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг датовані 28.08.2021 враховуючи, що, як встановлено вище, між позивачем та відповідачем кредитні зобов`язання виникли на підставі заяви б/н від 25.09.2013, на що зазначає сам позивач у позові, яка не містить, у тому числі, посилань на умови зазначені у вказаній заяві, як і не зазначено в останній, що вона є складовою Анкети-заяви позичальника від 28.08.2021. Крім того, суд не вбачає підстав і для врахування відомостей зазначених у доданому позивачем до матеріалів позову: «Паспорту споживчого кредиту» датованого 28.08.2021 на який позивач посилається обґрунтовуючи свої вимоги, враховуючи наступне. Термін «паспорт споживчого кредиту» визначається у\~Законі України «Про споживче кредитування»\~в розділі II «Інформаційне забезпечення договору про споживчий кредит та дії, що передують його укладенню» та у Додатку 1 зі стандартизованою формою такого паспорта. Приписи про умови договору про споживчий кредит, його форму, порядок укладення та розірвання визначені у розділі III «Договір про споживчий кредит» цього Закону. Відповідно до положень\~ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції чинній на час підписання відповідачем паспорта споживчого кредиту, до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у\~Додатку 1\~до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними\~Законом України\~«Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених\~Законом України\~«Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (ч. 2). З наведених положень\~Закону України «Про споживче кредитування», вбачається, що інформація зазначена у паспорті споживчого кредиту надається до укладання договору про споживчій кредит, і за своєю суттю є довідкою для споживача про умови кредитування, з якими банк зобов`язаний його ознайомити для прийняття споживачем усвідомленого рішення про наступне укладення кредитного договору. У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 у справі №393/126/20, викладено правову позицію, згідно з якою, ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Поряд з цим суд зауважує, що у відповідності до положень ч. 6\~ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит. Враховуючи зазначене, інформація викладена в доданому позивачем «Паспорті споживчого кредиту» не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування запропонованих відповідачу. Підпису позичальника не містять і Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт ««Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»», Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, при цьому, відсутні докази про те, якої саме картки стосуються зазначені позивачем «Тарифи», «Правила та Умови», враховуючи, що сама анкета-заява виду карток не містить. Крім того, з наданої позивачем Банківської виписки та довідки про видані картки встановлено, що старт карткового рахунку відбувся ще у 2013 році. Отже, за зазначених обставин, та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифів, відсутність в Анкеті-заяві домовленості сторін, у тому числі, про сплату відсотків за користування кредитними коштами надані банком Витяг з умов та правил надання банківських послуг, Тарифів, як тих, що які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, так і доданих позивачем до матеріалів справи, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відповідний правовий висновок викладений також у постанові Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19 та постанові Верховного Суду від 03.03.2021 року у справ № 669/573/18, провадження № 61-6724ск19. Велика Палата Верховного Суду зазначила: оскільки підписана лише заява-анкета, яка не містить детальних умов договору, а правила надання банківських послуг та Тарифів обслуговування кредитних карт не містять підпису боржника, тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Як вбачається із розрахунку заборгованості, наданого позивачем до позовної заяви, банк нараховував відсотки за користування кредитними коштами, проте, як зазначено вище, розмір відсотків не був узгоджений сторонами та позивачем до справи не долучено жодних доказів обізнаності відповідача про застосування саме такого розміру відсотків, у випадку несвоєчасного повернення кредитних коштів за договором про надання банківських послуг укладеним 25.09.2013, а вимог про стягнення заборгованості на підставі заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг датованої 28.08.2021, позивачем у змісті позовної заяви не обґрунтовується і не заявляється. Суд зауважує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Зважаючи на викладене, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Отже, у даній справі не можна вважати додані позивачем: Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт ««Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, «Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг» датовані 28.08.2021, «Паспорт споживчого кредиту» датованого 28.08.2021 року складовою частиною договору укладеного між сторонами 25.09.2013, у зв`язку з чим, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила частини 1\~статті 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 1048 ЦК України,\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проте,\~позивачем\~не\~заявляється до\~стягнення\~з\~відповідача процентів\~на рівні\~облікової ставки\~Національного банку\~України,\~що\~визначено\~положеннями\~ч. 1\~ст. 1048 ЦК України, як і розміру індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми що визначено ч. 2 ст. 625 ЦК України, і не надається відповідного розрахунку. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на те, що позивачем не підтверджено належними доказами можливість нарахування відсотків за користування кредитом, у розмірі, зазначеному в розрахунку заборгованості, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 14\~021,68 грн., у зв`язку з чим, в задоволенні вимог позову в цій частині слід відмовити. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір у разі часткового задоволення позовних вимог покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а отже, зважаючи на те, що позовні вимоги задоволені в розмірі 63\~046,78 грн. з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 195,68 грн.

Outcome: partial