Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-26 00:00:00

[PERSON] звернувся з вищеназваним позовом, мотивуючи його тим, що 02.11.2023 року він уклав шлюб з відповідачем [PERSON] , який був зареєстрований Ружинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №67. Спільних дітей не мають. Одразу після одруження стосунки між ними погіршились, почали виникати непорозуміння та конфлікти, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, спільно не проживають, не ведуть спільного господарства. Відновлювати подружні стосунки та проживати однією сім`єю з відповідачем позивач не бажає, просить шлюб розірвати. Через органи ДРАЦС відповідач відмовилась розірвати шлюб. В суд позивач не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явилася направила до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність, заявлені позовні вимоги визнає. Відзив на позов суду не подавала. Згідно ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем; ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.206 цього Кодексу. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в підготовчому судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , зареєстрованим 02 листопада 2023 року Ружинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №67 ( а.с.7). З пояснень позивача, викладених ним в позовній заяві, вбачається, що він з відповідачем на даний час не підтримує сімейних відносин, і примирятись з нею та проживати однією сім`єю не бажає. Згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. За таких обставин, враховуючи також визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до впевненості, що подальше збереження сім`ї сторін є неможливим, оскільки суперечить їхнім інтересам, а тому їхній шлюб суд розриває. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги повністю, суд,

Outcome: approved